КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2007                                                                                           № 2/284

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Отрюха  Б.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача – Шустов М.В. – юр.

від відповідача –  Леонтьєв Г.П. – дир..

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-виробниче об'єднання "Укрпромбудсервіс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.08.2007

у справі № 2/284

за позовом                               Солом"янське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві

до                                                   Науково-виробниче об'єднання "Укрпромбудсервіс"

про                                                  визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.01.2006р. у справі №26/616 в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Державне підприємство „Дельта-лоцман” та Відкрите акціонерне товариство „Суднобудівний завод „Лиман” звернулись до суду з апеляційними скаргами та просять його скасувати, посилаючись на те, що судом неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегією встановлено наступне:

13.08.2004р. між сторонами було укладено договір оренди № 50/4895. Предметом даного договору є нежиле приміщення загальною площею 120 кв. м, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Шутова, 6, що надане відповідачу у строкове платне користування на умовах оренди.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що орендодавець гарантує, що він є єдиним власником майна, яке передається в оренду, має всі повноваження для укладення договору оренди.

Як було встановлено судом першої інстанції, вищезазначене приміщення було побудовано в 1997-1998 роках за рахунок коштів профспілкової організації атестованих співробітників та силами співробітників Жовтневого районного управління без відповідного дозволу та документації на забудову. Дане приміщення на балансі райуправління не значиться.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права.

Отже, оскільки договір оренди № 50/4895 від 13.08.2004р. укладено особою, яка не набула права власності або постійного користування на об'єкт оренди у встановленому законом порядку, тому даний правочин, згідно з частиною першою ст.203 ЦК України є недійсним.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що позовні вимоги позивач обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Заперечуючи проти рішення суду, відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає про відсутність підстав для розірвання спірного договору оренди на вимогу наймодавця або в односторонньому порядку з посиланням на ст..783 ЦК України та ст..ст.188, 291 ГК України.

Як свідчать матеріали справи, предметом позовних вимог у справі є визнання недійсним договору оренди №50/4895 від 13.08.2004р., а не вимога щодо його розірвання, а тому  зазначені заперечення відповідача колегія не приймає до уваги як такі, що не стосуються предмета спору.

У своїй апеляційній скарзі відповідач також просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким зобов’язати Солом’янську районну у м. Києві державну адміністрацію та Київське міське БТІ визнати та зареєструвати за відповідачем право власності на нежиле приміщення загальною площею 120 кв.м., розташоване у м. Києві, по вул.. Шустова, 6, у відповідності до ч.4 ст. 762 ЦК України; зобов’язати позивача сплатити відповідачу у відповідності до ч.2 ст.230 ЦК України збитки у сумі 198748,80 грн. та у відповідності до ч.2 ст.227 ЦК України моральну шкоду у сумі 454308,00 грн..

Такі вимоги апеляційної скарги є безпідставними та не можуть бути прийняті до уваги виходячи із наступного:

Відповідно до ч.3 ст..101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи, предметом розгляду в суді першої інстанції були позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди №50/4895 від 13.08.2004р., укладеного між Солом’янським районним управлінням ГУ МВС у м. Києві  та НВО „Укрпромбудсервіс”.

Відповідно до ст..60 ГПК України Відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов’язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Таким чином вимоги відповідача, викладені ним у апеляційній скарзі, могли би бути предметом зустрічного позову, з яким відповідач міг звернутися до позивача  при розгляді справи у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідного зустрічного позову відповідачем у справі №2/284 у суді першої інстанції заявлено не було.

Враховуючи викладене, та відповідно до ст..101 ГПК України підстави для розгляду вимог, заявлених відповідачем в апеляційній скарзі, у колегії відсутні.

Колегія також відзначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до позивача з відповідним позовом за умови дотримання загальних правил подання позовів до місцевого господарського суду.

За таких обставин, колегія приходить до висновку про те, що рішення господарського суду м. Києва від 23.08.2007р. є обґрунтованим та відповідає дійсним обставинам справи, а отже підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Науково-виробничого об’єднання „Укрпромбудсервіс” залишити без задоволення.

2.          Рішення  Господарського суду м. Києва від 23.08.2007р. у справі №2/284 залишити без змін.

3.          Матеріали справи №2/284 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

22.10.07 (відправлено)