СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

07 листопада 2007 року
Справа № 2-25/11403-2005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Дугаренко О.В.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Маргарітов М.В.) від 23.08.2005 по справі № 2-25/11403-2005

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Охорона - Комплекс - Крим" (вул. Мілера, 4, місто Сімферополь, 95013)

до           Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (вул. Леніна, 17, місто Сімферополь, 95001)

про визнання недійсною вимоги

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання недійсною вимоги  Управління Пенсійного фонду України в Центральному  районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим  про стягнення боргу  № Ю-508 від 31.05.2005.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.08.2005 (суддя  Маргарітов  М.В.) у справі № 2-25/11403-2005 позов задоволено.

Визнано недійсним вимогу Управління Пенсійного фонду України в Центральному  районі  міста Сімферополя Автономної Республіки Крим № Ю-508 від 31.05.2005.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Центральному  районі  міста Сімферополя Автономної Республіки Крим на користь позивача  203 грн. судових витрат.

Постанову мотивовано тим, що вимога  Управління Пенсійного фонду України в Центральному  районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим  про стягнення боргу  № Ю-508 від 31.05.2005 не відповідає діючому законодавству.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, у позові відмовити.

На думку сторони,  при перевірці  повноти нарахування  та обчислювання страхових внесків  з боку  позивача встановлене уменшення  позивачем фонду оплати праці, на яку начисляються страхові внески, що призвело до зниження  виплати   внесків до Пенсійного фонду.  Внаслідок цього вказане призвело до порушення пункту 1 статті 2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 та пункту 5.1.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" . Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень на апеляційну скаргу  не надійшло.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від  12.12.2005  апеляційна скарга залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Постановою Вищого господарського суду  України від 02.10.2007  постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від  12.12.2005 скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд за правилами адміністративного судочинства України.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.11.2007 змінено склад судової колегії, суддю Ткаченка М.І. замінено на суддю Дугаренко О.В.

Представники сторін в судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю сторін, оскільки відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши рішення суду відповідно до статей 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила  таке.

16.05.2004 Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя була проведена перевірка Закритого акціонерного товариства „Охорона-Комплекс-Крим” щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за період з 13.03.2002 по 11.05.2005.

На підставі зазначеної перевірки було складено акт № 168 від 16.05.2004 своєчасності, достовірності, повноти нарахування внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування. Актом встановлено    зменшення фонду  заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески у пенсійний фонд, оскільки  платіжним дорученням № 2324 від 17.05.2004  перераховано адміністративний штраф у сумі 340,00 грн., накладений на керівника підприємства,  за рахунок прибутку підприємства.  На підставі акту  донараховано страхові внески: за ставкою 32% - 510грн., за ставкою 1-2% - 510 грн. Донараховані страхові внески  - 173,40 грн., у тому числі за період з  01.01.2004 –115,60 грн.: за  ставкою 32% - 163,20 грн., за збором у розмірі 1-2% - 10,20 грн. Донараховано податкове зобов’язання за сплатою збору 57,80 грн.

З матеріалів справи слідує, що вимога № Ю-503 від 16.05.2004 про сплату фінансових санкцій у розмірі 173,40 грн. винесена на підставі акту № 168 від 16.05.2005 (а.с.11). Вимога № Ю-508 від 31.05.2005 про сплату фінансових санкцій у сумі  115,60 грн. винесена на підставі акту № 168 від 15.05.2005 (а.с.12).

Однак у матеріалах справи зазначені акти: №168 від 16.05.2005 та № 168 від 15.05.2005 відсутні.

В акті № 168 від 16.05.2004 (а.с.6), який є у матеріалах справи, зазначено, що заниження позивачем  внесків до Пенсійного фонду привело до порушення пункту 1 статті 2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 та пункту 5.1.1 Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України"  (а.с.6-10).

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” № 400/97-ВР від 26.06.1997 об'єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на  виплату  основної  і  додаткової  заробітної плати та  інших  заохочувальних  та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно  з нормативно-правовими актами, прийнятими   відповідно  до  Закону України  "Про  оплату праці" (крім сум виплат, що не враховуються  при  визначенні  бази  нарахування страхових внесків відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про  прибутковий  податок  з громадян"),  а  також винагороди, що виплачуються  громадянам  за  виконання  робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Відповідно до пункту 5.1.1. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі за текстом Постанова), обчислення  страхових  внесків  зазначеною  категорією платників здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1, 4.2, 4.5 цієї Інструкції, на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення)   або   які  підтверджують  нарахування  (обчислення) заробітної плати (доходу).

Таким чином, судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідачем не вказано, під яке визначення заробітної плати у вигляді винагороди за працю віднесені суми адміністративних штрафів у акті перевірки № 168 від 16.05.2004.

У зв'язку з  таким неможливо вказати на  порушення  з боку позивача.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 "Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати", яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, остання дає докладний перелік виплат, що відносяться до основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Адміністративного штрафу у цьому переліку немає. Сума адміністративного штрафу, який накладається на посадову особу за правопорушення і сплачений за останню підприємством, підлягає під визначення - додаткові блага (дохід), які не є заробітною платою та входять до складу місячного доходу оподаткування посадової особи та оподатковуються з доходів.

Згідно пункту 8.2 Постанови органи  Пенсійного  фонду   надсилають   страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках, якщо дані документальних перевірок результатів  діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків. У даному випадку  вимога   надсилається одночасно з актом документальної перевірки.

Відповідно до пункту 8.3 Постанови вимога  формується  на  підставі  актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових   рахунків страхувальників.

Згідно зі статтею 71  Кодексу  адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті  обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Відповідач не надав до суду акти документальних перевірок та інших документів, які були б підставою для винесення вимоги № Ю-508 від 31.05.2005.

У зазначеній справі вимога № Ю-508 від 31.05.2005, яку позивач просить визнати недійсною, винесена з порушенням діючого законодавства та крім того, винесена на підставі акту перевірки № 168 від 15.05.2005, який  відсутній.

Судом першої інстанції також правильно зазначено й те, що повноваження щодо повторного залучення до відповідальності не передбачені чинним законодавством та не входять у компетенцію районного Управління Пенсійного фонду України відповідно до Положення "Про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2003.

За таких обставин рішення господарського суду є обґрунтованим та законним, у зв’язку з чим скасуванню не підлягає.

Посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову  або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що  суд першої інстанції правильно встановив  обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене судова колегія залишає постанову суду  без змін, а  апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.08.2005 у справі № 2-25/11403-2005 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку і строки, передбачені статтею. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

О.В. Дугаренко