Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" жовтня 2007 р.
Справа № 11/1821-НМ

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Бондар В.А.

за участю представників сторін:

від позивача Таргонський М.П. -  дор. від 04.01.2007 р.

від відповідача Куликівська В.В. -  дор. №125 від 19.03.2007 р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирськоїобласті (смт.Лугини)

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Олевському районі Житомирської області (смт.Олевськ)

про зобов'язання вчинити певні дії

Позивачем подано позов про зобов'язання відповідача вчинити дії по прийняттю до заліку списків осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та підписанню Актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих. (а.с.2-6)

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та в поясненні до позовних вимог. (а.с.38-41)

Представник відповідача надав відзив, в якому позовні вимоги заперечив у повному обсязі. (а.с.24-26)

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За рахунок коштів бюджету Пенсійного фонду України виплачено пенсіїпо інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання стосовно потерпілих:

- Гордійчук В.О., трудове каліцтво отримав у 1978 році в республіці Узбекистан, за період з лютого по грудень 2006 року на загальну суму 1890,56 грн.

Відшкодування допомоги на поховання:

- Марченко О.П., за 2006 рік на загальну суму 378,40 грн.

- Ковальчук Л.М., за 2006 рік на загальну суму 183,60 грн.

- Бовсуновський А.О., за 2006 рік на загальну суму 222,09 грн.

- Калмиков І.І., за 2006 рік на загальну суму 202,58 грн.

- Лепський А.І. на загальну суму 177,01 грн.

Загальна сума виплат склала 3054,24 грн.

Однак відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Овруцькому районі Житомирської області не прийняло до заліку від позивача зазначеного списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та не підписало акти щомісячної звірки за зазначений період по особових справах потерпілих.

Як вбачається з позовної заяви та пояснення до неї позивач свої вимоги мотивує наступним.

Нещасний випадок із вищезгаданим громадянином стався на підприємстві, яке розташоване за межами України, однак відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", особи, які отримали право на пенсійне забезпечення за межами території України в період входження до складу СРСР реалізують це право саме на території громадянами якої вони є.

Пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання виплачується з коштів Пенсійного фонду України. Фонд соціального страхування від нещасних випадків до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Щодо відшкодування допомоги на поховання потерпілих виплачених сім'ям потерпілих позивач зазначив, що оскільки зазначеним вище померлим пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві фактично виплачувались Фондом соціальго страхування, то відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001р. №1753, якою установлено що у разі смерті пенсіонера надається допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії померлого, але не менше 150 грн., за рахунок коштів, з яких виплачувалась пенсія, допомога на поховання повинна сплачуватись теж за рахунок коштів відповідача.

Представником відповідача надано відзив, в якому позовні вимоги заперечує в повному обсязі на підставі наступного.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" обов'язок відповідача по сплаті страхових виплат потерпілим виникає в силу належного підтвердження права на такі страхові виплати.

Однак, відповідач зазначив, що в зв'язку з тим, що через відсутність у Фонді особових справ потерпілих, Фонд не має правових підстав для здійснення відшкодувань позивачу, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Крім того, з пояснень відповідача випливає, що потерпілі, які отримали каліцтво за межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання, не є застрахованими особами, за них не сплачувались до Фонду страхові внески, тому здійснення їм страхових виплат за рахунок страхових коштів Фонду є нецільовим використанням.

Також відповідач зазначив, що не прийняв до заліку для відшкодування позивачу суми допомоги на поховання потерпілих Марченко О.П., Ковальчука Л.М., Бовсуновського А.О., Калмикова І.І., Лепського А.І., виплаченої сім'ям в розмірі 1163,68 грн. в зв'язку з відсутністю висновку МСЕК причинного зв'язку його смерті з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити враховуючи наступне.

З актів про нещасний випадок на виробництві вбачається що позивачем було виплачено суму допомоги на поховання потерпілих Марченко О.П. - 378,40 грн., Ковальчук Л.М. - 183,60 грн., Бовсуновський А.О. - 222,09 грн., Калмиков І.І. - 202,58 грн., Лепський А.І. - 177,01 грн.

Відповідно до ст. 8 та пункту 3 Прикінцевих положень Закону України  "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” від 23.09.99 вказані громадяни є застрахованими від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань і на них поширюється дія вказаного Закону.

Відповідно до ст. 34 ч.8 цього Закону у  разі  смерті  потерпілого  від  нещасного  випадку  або професійного  захворювання  витрати  на  його  поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно  з  порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 Закону визначено, що соціальні послуги та виплати здійснюються  Фондом соціального страхування від нещасних випадків у разі   настання   страхового   випадку   у встановленому законодавством порядку.

В даному випадку такий порядок встановлений частиною 9 статті 34 цього Закону, де зазначено, що причинний  зв'язок  смерті потерпілого  з  одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Позивачем не представлено належних доказів (яким є тільки висновок медичних закладів), що смерть вказаних громадян настала внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З урахуванням викладеного відповідач до встановлення причинного зв'язку між нещасним випадком та смертю не зобов'язаний відшкодовувати витрати на поховання вказаних громадян та витрати на виплату та доставку допомоги на поховання, тобто позов в даній частині є безпідставним.

Щодо потерпілого Гордійчука В.О., якому було виплачено позивачем 1890,56 грн. пенсії за лютий-грудень 2006р., слід зазначити наступне.

Підпунктами "г" і "д" п.1 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", який набрав чинності з 01.04.2001р., передбачено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили утрату працездатності" -  Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Позивач не надав належного підтвердження права даного потерпілого на страхові випадки, а саме належного акту форми Н-1, чим самим не довів обгрунтованість своїх вимог.

Крім того відповідно до п.2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди заподіяної працівникам каліцтво, профзахворюванням або іншм ушкодженням здоров'я пов'язані з виконанням трудових обов'язків від 09.09.1994р відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, після переїзду потерпілого на територію іншої сторони, смерті - проводиться роботодавцем сторони, законодавство якої поширювалось на працівника під час отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

п.3 Угоди країн-учасниць СНД про гарантії прав громадян членів співдружності у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1994р. передбачено, що призначення та виплата пенсій громадянам інших держав-учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави на території якої вони проживають, однак чинним законодавством не передбачено відшкодування Фондом управлінню ПФУ страхових виплат, оскільки дані особи не є застрахованими в Україні і за них не сплачувалися страхові внески до Фонду.

Враховуючи вищевикладене господарський суд відмовляє в задовенні позову.

На підставі ч.4 ст.94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем - суб'єктом владних повноважень, з відповідача не сятгуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову відмовити

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
Маріщенко Л.О.

дата складання

Друк:

1 - в справу