ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23"
липня 2007 р.
Справа № 16/151-07 (н.р. 38/239-06)

вх. № 4227/6-16 (н.р. 8429/6-38)

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився;
відповідача - ОСОБА_6; ОСОБА_7, дов. НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р.; 3-ї
особи - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ПП ОСОБА_4, м. Харків

2. Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи -  ОСОБА_1,
м. Харків,

3. Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи -  ОСОБА_2 м. Харків,

4. Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи -  ОСОБА_3, м. Харків,

5. Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи - ОСОБА_5,
м. Харків

3-я особа - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів  Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнече торгівельне підприємство "Лінк"., м.
Запоріжжя,

до  1. Суб'єкта
підприємницької діяльності- фізичної особи ОСОБА_6,

2. Відкритого акціонерного товариства"Харківський завод
тракторних двигунів" м. Харків

3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальна
біржа "Гермес", м. Харків

про визнання права та визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до господарського суду з позовом в якому
просять визнати за ними право власності на ліфт, що знаходиться у нежитловій
будівлі за адресою: АДРЕСА_1., зареєстрований за НОМЕР_2 Управлінням
Харківського відділення Держгіртехнагляду та визнати недійсним договір купівлі
- продажу НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., укладений між приватним підприємцем
ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством “Харківський завод тракторних
двигунів”за результатами аукціонних торгів на ТОВ “Універсальна біржа “Гермес”.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що другий відповідач не мав
права продавати за оспорюванню угодою першому відповідачу ліфт, що знаходиться
в належній позивачам будівлі, оскільки останній є приналежністю будівлі.

Рішенням господарського суду від 28.07.2006 року по даній справі
позов задоволено повністю, визнано за суб'єктами підприємницької діяльності
фізичними особам ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право
власності на ліфт, що знаходиться у нежитловій будівлі за адресою:АДРЕСА_1,
зареєстрований за НОМЕР_2 Управлінням Харківського відділення
Держгіртехнагляду. Визнано недійсним договір купівлі - продажу НОМЕР_3 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., укладений між приватним підприємцем ОСОБА_6 та ВАТ“Харківський
завод тракторних двигунів” за результатами аукціонних торгів на ТОВ
“Універсальна біржа “Гермес”.

За результатами апеляційного оскарження вищенаведеного рішення
господарського суду, постановою Харківського апеляційного господарського суду
від 21.11.06 року, рішення господарського суду Харківської області від 28.07.06
р. по справі № 38/239-06 скасовано, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.07 року,
за результатами касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 21.11.06 року, скасовано постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 21.11.2006 та рішення Господарського суду
Харківської області від 28.07.2006 у справі № 38/239-06, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В процесі нового розгляду справи судом першої інстанції позовні
вимоги, їх документальне та нормативне обґрунтування  не змінено.

В судове засідання позивачі, 2-й відповідач та 3-тя особа не
прибули, про причини неприбуття в судове засідання суд не повідомили. Суд
вважає, що неявка зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі проти позову
заперечують, зазначають, що позовні вимоги є необґрунтованими, що оспорювана
угода не суперечить вимогам чинного законодавства та, що справа не підлягає
розгляду господарським судом, оскільки нежитлову будівлю, розташовану в
АДРЕСА_1., в якій знаходиться ліфт, проданий за оспорюванню угодою, було
придбано позивачами до набуття ними статусу суб'єктів підприємницької
діяльності. Другий відповідач вважає, що ліфт, проданий за оспорюванню угодою
продовжує перебувати на його балансі і є його власністю.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці
відповідачів - ТОВ “Універсальна біржа “Гермес” представника в судове засідання
не направила, відзиву на позов не надала. Про час та місце судового засідання
учасників процесу була належним чином повідомлена.

Заперечення відповідачів щодо неможливості розгляду справи
господарським судом через набуття позивачами статусу суб'єктів підприємницької
діяльності після придбання у власність нежитлової будівлі АДРЕСА_1 суд вважає
безпідставними через наступне:

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України до
господарського  суду  згідно
з   встановленою   підвідомчістю господарських  справ
за  захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають  право
звертатися,  у тому  числі,
громадяни,  які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому  порядку
набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, що має місце у
випадку позивачів.

Ст.12 Господарського процесуального кодексу України передбачено,
що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Ст. 320 Цивільного кодексу України передбачено, що власник має
право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім
випадків, встановлених законом.

У даній справі позивачами як суб'єктами господарської діяльності,
що використовують в цілях підприємництва належне їх майно, оспорюється
господарський договір.

До початку судового засідання відповідач звернувся до суду з
заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксування
судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не
суперечить чинному законодавству.

Розглянувши надані сторонами докази та вислухавши представників
відповідачів, суд встановив наступне:

У відповідності до нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 23.05.2003 р., в спільну часткову власність позивачів
перейшла від другого відповідача обладнана ліфтом нежитлова будівля АДРЕСА_1.
Згідно Технічного паспорту на виробничий будинок Харківського міського бюро
технічної інвентаризації від 07.06.2002 р. та плану вказана будівля перебуває у
частковій власності і являє собою цех, що складається з низки приміщень та двох
поверхів.

Позивачі набули статусу суб'єктів підприємницької діяльності у
2004 р., що вбачається з їх свідоцтв про державну реєстрацію .

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. згідно протоколу № 1 аукціонних торгів на ТОВ
“Універсальна біржа “Гермес”між суб'єктом підприємницької діяльності фізичною
особою ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством “Харківський завод
тракторних двигунів” було укладено договір купівлі - продажу НОМЕР_3, згідно
якого було продано другим відповідачем першому відповідачу ліфт, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

Перший відповідач звернувся до позивачів з листом, що містить
відомості про придбання ним ліфту у належній позивачам будівлі, вимогу про
надання доступу до ліфту, та про, як альтернативу демонтажу, пропозицію
позивачам придбати у нього цей ліфт за 15000 гривень.

9.07.2006 р. позивачами було отримано листа та копію акту, які
свідчили про продаж за договором купівлі-продажу НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
саме того ліфту, що знаходиться у належному їм на праві власності нежитловому
будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (літ. Д - 1).

Згідно наданих позивачами до позовної заяви експлікації в загальну
площу входить ( т.1, а. с. ЗО) по 1-му поверху за № 7 ліфт площею 4.6 кв. м. В
ксерокопії, яка завірена у встановленому порядку суддею Жельне С.Ч.,
характеристики будинку, господарських будівель та споруд ( т. 1 а. с. 23) в
розділі інженерне обладнання в колонці 15 «ліфт» останній не зазначений. Тому,
наданий в засідання апеляційної інстанції оригінал характеристики будинку,
господарських будівель та споруд та відтворена з нього ксерокопія, в яких в
колонці 15 «ліфт» зазначено «да» не можуть слугувати належним доказом того, що
запис про наявність ліфту була наявна на момент придбання нежитлового
приміщення.

Не може бути підтвердженням права власності на спірний ліфт
посилання представника позивача ОСОБА_1 на договір № 25 від 04.11.2004 р. ( т.
1 а. с. 94) укладеним між АТ «Гідроапаратура», що є орендарем будинку та ТОВ
«Ліфтремонт» оскільки в зазначеному договорі відсутні будь-які індивідуальні
характеристики ліфту, та не зазначено, що роботи проведені саме по спірному
ліфту.

З аналізу матеріалів справи суд приходить до висновку, що позивачі
по даній справі придбали не цілісний майновий комплекс, в який би входило все
майно що знаходяться в даному приміщенні, а лише нежитлове приміщення.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про оренду державного і
комунального майна», цілісний майновий комплекс - господарський об'єкт із
завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому
земельною ділянкою, на якому він розташований, автономними інженерними
комунікаціями, системою енергопостачання.

Поняття цілісного майнового комплексу підприємства також визначене
в постанові КМУ «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні
положення оцінки майна і майнових прав» № 1440 від 9 жовтня 2003 року:
«цілісний майновий комплекс - підприємство, а також його структурний підрозділ
(цех, виробництво, ділянка і ін.), які можуть бути виділені в установленому
порядку в самостійні об'єкти з подальшим складанням відповідного балансу і
можуть бути зареєстровані як самостійні суб'єкти господарської діяльності».

Завершений цикл виробництва продукції передбачає наявність окрім
основних засобів ще і оборотних - матеріалів, сировини, засобів, які в
комплексі повинні забезпечувати виробництво продукції (робіт, послуг).

Вказане в договорі купівлі-продажу нерухомого майна АДРЕСА_1 не
відповідають вказаному поняттю цілісного майнового комплексу, тим самим ліфт не
може належати на праві власності позивачам.

При корпоратизації ГП ХЗТД у ВАТ «ХЗТД» даний ліфт був переданий у
власність ВАТ «ХЗТД», (відомість розрахунку вартості машин, устаткування,
транспортних   засобів   і
інших   основних   фондів, на 01.06.1994 р.).

Вантажопасажирський ліфт інвентарний № 045106 обліковувався ВАТ
«Харківський завод тракторних двигунів» в бухгалтерському обліку в 3-й групі
основних фондів на 104 рахунку «машини та обладнання» ( т.1 а. с. 42) про що
свідчить інвентаризаційний опис основних засобів.

Відповідно до приписів статті 658 Цивільного кодексу України право
продажу товару належить його власнику.

Власником, ВАТ «Харківський завод тракторних двигунів», було
виставлено на аукціон майно лот № 1 Ліфт вантажопасажирський, інв. № 45106. При
проведенні аукціонних торгів на універсальній біржі «Гермес» ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
СПД-ФО ОСОБА_6 було придбано вантажнопасажирський ліфт інв. № 45106. В
результаті торгів, між першим і другим відповідачем був укладений договір
купівлі продажу НОМЕР_4. 09 червня 2006 р. був складений акт прийому-передачі
вищезгаданого устаткування з вказівкою терміну демонтажу устаткування. Згідно
даного акту місцезнаходження придбаного устаткування знаходиться в приміщенні
літ. АДРЕСА_1, що належить на праві власності позивачам (т. 1 а. с. 21).

Як вбачається із довідки наданої ВАТ «Харківський завод тракторних
двигунів» спірний ліфт не було включено до складу нежитлового приміщення літ.
АДРЕСА_1, а обліковано у третій групі основних засобів. Вартість ліфту не була
включена ТОВ ВТП «Лінк» до загальної вартості продажу нежитлового приміщення
літ.АДРЕСА_1.

За таких підстав, позивач не доказав, що ліфт ним придбаний разом
з нежитловим приміщенням, тому, позовні вимоги не обґрунтовані, документально
не підтверджені і задоволенню не підлягають. Витрати по сплаті держмита та за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на
позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 15, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення підписано 30.07.2007 р.

Суддя                                                                                            Швед
Е.Ю.