ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31.08.07                                                                                           Справа№ 14/206А

За позовом: Прокурора Галицького району м.Львова в інтересах держави в особі Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Львів

До відповідача: Виробничо-господарського центру “Надбужжя”, м.Кам”янка-Бузька, Львівська область

Про: стягнення 708,82 грн.

Суддя  С.Б.Кітаєва

Секретар судового засідання Ю.Митник

Представники:

від прокуратури: Кульчицький О.С. –помічник прокурора.

від позивача: Каменецька Н.В. –представник (довіреність №01-7/208-181 від 19.03.2007р.).

від відповідача:  не з”явився.

Відповідно до ст.ст.49,51 КАС України представникам прокуратури та позивача роз”яснено його права та обов”язки.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Прокурора Галицького району м.Львова в інтересах держави в особі Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Львів до Виробничо-господарського центру “Надбужжя”, м.Кам”янка-Бузька, Львівська область про стягнення  708,82  грн. боргу.

Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 31.07.2007р. призначив розгляд справи  в попередньому  засіданні  на  14.08.2007р.

В  попереднє судове засідання  14.08.2007р. представники прокуратури та  позивача з»явилися, просили задоволити позовні вимоги з підстав викладених  в  позовній заяві  та обставин викладених в судовому засіданні  та стягнути з  ВГЦ “Надбужжя” борг  в сумі  708,82 грн.

Відповідач в судове засідання не з”явився, вимог ухвали суду від 31.07.2007р. не виконав, тому суд враховуючи, що прокурором подані всі докази по справі  перейшов до розгляду  справи  в судовому засіданні  та призначив слухання на 31.08.2007р.

Відповідач в судове засідання 31.08.2007р. не з»явився,  проти позову не заперечив, тому справа  розглядається у відповідності до п.6 ст.71 КАС України на основі наявних доказів.

В судовому засіданні 31.08.2007р. оголошено  прийняту по справі  постанову.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази, встановив:

Відповідно до ч.1 ст.19  Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.

Зі  звіту  ВГЦ “Надбужжя” про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік вбачається, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача становить у цьому році 11 осіб (рядок 01), з них: інвалідів (штатних працівників, яким за висновками МСЕК встановлена інвалідність) влаштовано 1 особу. Вказаний норматив відповідачем не було виконано, оскільки зайнято інвалідами 0 місць.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які викорстовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 Закону, щороку сплачуюють відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів фізичної особи, яка викоростовує найману працю, установлює норматив робочих місць для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою  господарсько-правової відповідальності  учасника  господарських  відносин є вчинене ним правопорушення у сфері  господарювання.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського  зобов”язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів  для недопущення господарського правопорушення.

Суд витребовував у відповідача  докази, які б доводили, що ВГЦ “Надбужжя” вжито усіх  залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Однак, відповідач вимоги суду проігнорував, таких доказів до справи не подав.

Розрахунком заборгованості по платежу до Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за нестворені робочі місця для працевлаштування інвалідів за 2006 рік визначено суму штрафних санкцій в розмірі 708,82 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, відповідачем не заперечуються, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На відповідача покладаються судові витрати по справі.

На підставі  викладеного, керуючись ст.ст.51,71,86,94,158,160,163,167,258 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Виробничо-господарського центру “Надбужжя”, 80400, Львівська область, м.Кам”янка-Бузька, вул.Гаватовича,9 ():

а) на користь Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м.Львів, пл.Маланюка,6 (р/р 0002 в УДК у Львівській області, МФО 825014, ) 708,82 грн.боргу;

б) на користь державного бюджету України  7,90 грн. судового  збору.

Постанова може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку і у строк, встановлені ст.ст.186,254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя