ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2007 р.

Справа  № 17/185-07-7138

За позовом:         Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

до відповідача:
Товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Перетворювач”

про визнання дійсним договору купівлі-продажу та
визнання права власності

Суддя           Зуєва Л.Є.

Представники:

Від позивача:       ОСОБА_2 -повірений;

Від відповідача:    не з'явився;

Суть спору:  позивач звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить суд визнати договір купівлі-продажу об'єктів
№07/02 від 07.02.2007р. укладений між СПД -ФО ОСОБА_1 та ТОВ „Торговий дім
„Перетворювач” -дійсним, визнати за ним право власності на автодороги/вимощення
(літ. „І”), загальною площею 164,55 кв.м. та споруда резервуар підземний (літ.
„III”), що відображені у технічному паспорті від 26.10.2006 року, який видано
КП „ОМБТІ та РОН" та розташоване за адресою: м. Одеса, вул.Прохорівська,
45,  а також зобов'язати КП „ОМБТІ та РОН”
видати СПД -ФО ОСОБА_1 новий технічний паспорт, з урахуванням технічного
паспорту від 27.06.2003р. за реєстровим номером 27 неж-116-3004 та технічного
паспорту від 26.10.2006р. у якому відображені вищезазначені об'єкти, які
виступали предметом договору купівлі-продажу об'єктів №07/02 від 07.02.2007р.

21.09.2007р. до господарського суду
Одеської області з клопотанням про зміну позовних вимог звернувся позивач, в
якому останній відмовився від позовних вимог, стосовно зобов'язання КП „ОМБТІ
та РОН” видати СПД -ФО ОСОБА_1 новий технічний паспорт.

Ухвалою господарського суду від
26.09.2007р. проваждення у справі в частині       зобов'язання КП „ОМБТІ та РОН” видати
СПД -ФО ОСОБА_1 новий технічний паспорт припинено на  підставі вимог ст.78 та п. 4 ст. 80 ГПК
України.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак надав письмове клопотання, в якому  просить суд у зв'язку з великою
завантаженістю повноважних представників, розглянути справу без участі
відповідача, у зв'язку з чим справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглядом
справи встановлено:

05 серпня 2003 року між ВАТ
„Нептун" та СПД ФО ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу який було
посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3
та зареєстровано у реєстрі за № 9724.

Відповідно до п. 1 вищевказаного
договору купівлі-продажу ВАТ „Нептун” продало, а СПД -ФО ОСОБА_1 купив 26/1000
частин нежилих будівель та споруд розташованих за адресою: м. Одеса, вул.
Прохорівська за №45. В цілому нежилі будівлі та споруди складаються з літер „А,
А1, Б" - виробничих, „В, В1, В2, ВЗ, В4” - корпусу 13 виробничого, „К” -
корпусу 7 виробничого, „Е” - гаражу, „И” - корпусу 6 виробничого, „З” -
вбиральної, „Г” - КПП, „Д” - магазину, „Г” - мостіння, „№1-3” - огородження
і розташовані на земельній ділянці площею 9229 кв.м. Вищевказаний предмет
продажу відображено у технічному паспорті від 27.06.2003 року за реєстровим
номером 27неж-116-3004.

Згодом між суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1(покупець) та ТОВ
„ТОРГОВИЙ ДІМ „ПЕРЕТВОРЮВАЧ" (продавець) був укладений договір
купівлі-продажу об'єктів №07/02 від 07.02.2007 року (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору його
предметом є автодороги/вимощення (літ. „І”), загальною площею 164,55 кв.м. та
споруда резервуар підземний (літ. „III”), що відображені у технічному паспорті
від 26.10.2006 року, який видано КП „ОМБТІ та РОН”. Вказане майно розташоване
за адресою: м. Одеса, вул. Прохорівська, 45 та належало продавцю на підставі мирової
угоди (справа №32/4-05-750) від 27.03.2006 року, затвердженою ухвалою
господарського суду Одеської області 22.05.2006 року. Договірна ціна об'єктів
склала 10000 грн.

При цьому майно зазначене у
договорі купівлі-продажу об'єктів №07/02 від 07.02.2007 року, а саме
автодороги/вимощення (літ. „І”), загальною площею 164,55 кв.м. та споруда
резервуар підземний (літ. „III”), що відображені у технічному паспорті від
26.10.2006 року є допоміжним та додатковим майном до майна яке було предметом
купівлі-продажу за договором між ВАТ „Нептун" та ОСОБА_1 та відображеним у
технічному паспорті від 27.06.2003 року за реєстровим номером 27неж-116-3004.

Відповідно до п. 2 Договору сторони
домовились, що встановлена сума буде перерахована на банківський рахунок
„Продавця" на протязі 3-х банківських днів з моменту підписання сторонами
Договору, що і було зроблено позивачем відповідно до рахунку-фактури від
07.02.2007 року та квитанції №09 від 08.02.2007 року.

Позивач звернувся до відповідача з
проханням дотримання вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору.
Однак, після тривалих розмов та переговорів з відповідачем, останній від
нотаріального посвідчення договору продажу відмовився з посиланням на
зайнятість.

Зазначені обставини спонукали СПД
-фізичну особу ОСОБА_1 звернутися до господарського суду Одеської області з
позовом до ТОВ „Торговий Дім „Перетворювач” про визнання договору дійсним,
визнання права власності та зобов'язання виконати певні дії.

Ухвалою суду від 27.08.2007р.
порушено провадження у справі №17/185-07-7138 за позовом фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 до ТОВ „Торговий Дім „Перетворювач”, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КП „ОМБТІ та РОН” про
визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності та
зобов'язання виконати певні дії.

Дослідивши обставини справи,
заслухавши пояснення представників сторін та надані докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обовЧязки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а
підставою виникнення цивільних прав та обовЧязків  є договори та інші правочини. Правочин,
різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, які безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обовЧязків. При цьому, ст.12 ЦК України
передбачає, що особа здійснює свої цивільні
права вільно на власний розсуд.

Відповідно до п.1 ст. 202 ЦК
України правочином  є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності зі ст.204 ЦК
України договір укладений між сторонами по справі, як  цивільно-правовий правочин є правомірним на
час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлено законом, та
він не визнаний судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами  мають
виконуватися належним чином.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому вимогами ст. 527 цього ж кодексу
передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у
зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це
особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 ст. 193 ГК України
встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином у відповідності з
законом, іншими правовими актами, а при відсутності конкретних вимог по
виконанню зобов'язання - у відповідності з вимогами, які в певних умовах зазвичай
ставляться.

Відповідно до Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року право власності
на нерухоме майно підлягає обов'язковій реєстрації.

У відповідності до вимог п. 1 ст.
334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту
передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому п.
3 зазначеної статті цього ж кодексу передбачено, що право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 173 ГК України передбачено,
що господарським зобов'язанням визнається зобов'язання, яке виникає між
суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин в сфері господарювання на
підставах, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (боржник)
зобов'язаний вчинити конкретну дію господарського характеру на користь другого
суб'єкта (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а інший суб'єкт (кредитор) має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку, а ст. 174 ГК України передбачає, що
господарські зобов'язання виникають з господарських договорів або інших
правочинів, передбачених законом.

Статтею 392 ЦК України передбачено,
що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 2 ст. 328 ЦК
України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно до ст. 391 ЦК України
власник має право усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Крім того, у відповідності до вимог ст.392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо.

Статтями 15, 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав
та інтересів можуть бути зокрема
визнання права. Крім цього відповідно до ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України у
разі якщо якась особа не визнає право власності іншої особи на належне такій
іншій особі на праві власності майно, порушує право власності такої іншої особи
на це майно, така інша особа має право звернутися до суду з позовом до особи,
що порушила або не визнає її право власності для захисту свого права
власності.

Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд
володіє,  користується  і розпоряджається  належним йому майном.  Власник має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.
Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не
забороненої законом  діяльності.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо нотаріального
посвідчення укладеного  договору 07/02
від 07.02.2007р., чим  порушує права
СПД  - фізичної особи ОСОБА_1 щодо права
власності на передане за договором майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
керуючись ст.ст.11, 12, 15, 16, 328, 334, 391, 392, 526, 527 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1, обґрунтовані та підтверджені відповідними доказами, у зв'язку з
чим позовна заява підлягає  задоволенню ,
з урахуванням наданих уточнень.

Судові витрати по оплаті державного
мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти
на позивача, згідно його заяви, яка наявна в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Договір купівлі-продажу
об'єктів № 07/02 від 07.02.2007р., укладений між суб'єктом підприємницької
діяльності -фізичною особою ОСОБА_1та товариством з обмеженою відповідальністю
„ТОРГОВИЙ ДІМ „ПЕРЕТВОРЮВАЧ” - визнати дійсним.

3. Визнати за суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1/АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 право власності на автодороги/вимощення (літ. „І”), загальною
площею 164,55 кв.м. та споруду резервуар підземний (літ. „III”), що відображені
у технічному паспорті від 26.10.2006 року, який видано КП „ОМБТІ та РОН"
та розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Прохорівська, 45.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, в порядку передбаченому  ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та
підписано 08.10.2007р.

Рішення господарського суду є
обов'язковим до виконання на усій території України відповідно до вимог  ст. 45 ГПК України та підлягає
державній реєстрації в органах МБТІ на підставі
ст.182 ЦК України та  ст. 19
Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень”.

Суддя
Зуєва Л.Є.