ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 жовтня 2007 р.

№
30/75-07-2159(30/62-07-1480)

Вищий
господарський суд  України у
складі колегії  суддів:

головуючого

Стратієнко Л.В.

суддів
Грека Б.М.
Козир Т.П.

з участю представників:
позивача:  відповідача: 3-ї
особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору: 3-іх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: скаржника:
прокуратури:

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 не
з'явився  ОСОБА_2  ОСОБА_5,ОСОБА_6.

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційні  скарги

ОСОБА_1, приватного підприємства
"Технострой"

на постанову

Одеського апеляційного
господарського суду від 31 липня 2007 р.

у справі

№ 30/75-07-2159

за позовом  3-і особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні позивача:  за позовом  за позовом

Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради виконавчий комітет Одеської міської
ради, державне підприємство "Український науково-дослідний інститут
медицини транспорту",  державного
підприємства "Український науково-дослідний інститут медицини
транспорту", заступника прокурора м.Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради, державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут медицини транспорту",

до

приватного підприємства
"Технострой"

про

зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2007 р. Управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради (надалі -Управління)
звернулося з позовом до відповідача про знесення за власний рахунок самочинного
будівництва -паркінгу, збудованого АДРЕСА_1, посилаючись на те, що воно
здійснено без належних дозволу та затвердженого проекту, на земельній ділянці,
що не була відведена для цієї мети.

У березні 2007 р. 3-я особа на
стороні відповідача - державне підприємство "Український науково-дослідний
інститут медицини транспорту" (надалі -Інститут) заявило самостійні вимоги
на предмет спору і просило зобов'язати відповідача привести зайняту під самочинне
будівництво земельну ділянку в попередній стан, посилаючись на те, Інститут є
землекористувачем цієї земельної ділянки на підставі державного акту 1-ОД №
004709, виданого Одеською міською радою 29.12.2001 р. на підставі рішення
Одеської міської ради від 17.04.2001 р. № 2417-ХХІІІ.

Ухвалою суду від 16.03.2007 р.
позови Управління та Інституту об'єднані в одне провадження.

У березні 2007 р. заступник
прокурора м.Одеси звернувся з позовом в інтересах держави в особі Одеської
міської ради та Інституту до відповідача про знесення об'єкту самовільного
будівництва та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки і також просив
зобов'язати ПП "Технострой" за власний рахунок знести незакінчений
будівництвом паркінг, розташований АДРЕСА_1 а привести самовільно зайняту земельну
ділянку Інституту в первісний стан та звільнити її.

Ухвалою суду від 12.04.2007 р.
позов прокурора об'єднаний з позовами Управління та Інституту об'єднані в одне
провадження.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 23.04.2007 р. (суддя Рога Н.В.) в задоволенні позовів
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 31.07.2007 р. (головуючий -Шевченко В.В., судді
-Бєляновський В.В., Мирошниченко М.А.) позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ПП
"Технострой" за власний рахунок знести самочинне будівництво
приміщення паркінгу, здійснене АДРЕСА_1 (АДРЕСА_2) та за власний рахунок
привести земельну ділянку, зайняту під самочинне будівництво у придатний для
використання первісний стан.

У касаційній скарзі фізична особа
ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції, не залучивши його до
участі у справі, прийняв рішення, яке стосується його прав і обов'язків,
оскільки рішенням регіонального постійно діючого третейського суду асоціації
"Економіко правовий союз" від 27.07.2007 р. у справі за № ТС-К-1 за
ним визнано право власності на об'єкт інвестування -нежитлові приміщення
(технічний блок) загальною площею 1359,4 м2, розташований АДРЕСА_1,
а суд зобов'язав ПП "Технострой" знести ці приміщення, просив
скасувати постанову апеляційного господарського суду та припинити провадження у
справі у зв'язку з її непідвідомчістю господарським судам.

Відповідач ПП
"Технострой", посилаючись у касаційній скарзі на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права,
також просить скасувати  постанову
апеляційного господарського суду та припинити провадження у справі у зв'язку з
її непідвідомчістю господарським судам.

Заслухавши пояснення представників
сторін, 3-ї особи, скаржника, прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму
Верхового Суду України від 29.12.1976 р. № 11 "Про судове рішення"
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Постановлені у справі судові
рішення зазначеним вимогам не відповідають.

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦК
України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання
права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво
або за її рахунок.

Задовольняючи позови, суд
апеляційної інстанції виходив з того, що паркінг збудований на земельній
ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та належним
чином засвідченого проекту, а тому відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України є
самочинним будівництвом.

Разом з тим, зобов'язуючи
відповідача знести приміщення паркінгу, розташоване АДРЕСА_1, суд апеляційної
інстанції належним чином не з'ясував характеристику самочинного будівництва, не
вказав його ідентифікуючі ознаки (площу) та не зазначив на підставі яких
доказів він прийшов до висновку, що самочинним будівництвом є саме приміщення
паркінгу, а не технічний блок, як стверджував відповідач, оскільки саме така
характеристика приміщення зазначена в технічному паспорті, виготовленому
Одеським міським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості" (а.с.55-58,т.4),  та не перевірив чи призначене воно  для забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців будинку, чи можлива експлуатація житлового
будинку без спірного приміщення та чи не утворює  воно разом з житловим будинком житлового
комплексу, відповідно до його визначення, даного в ст.1 Закону України
"Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", оскільки
згідно Статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку
"Олімп", зареєстрованого виконкомом Одеської міської ради 20.12.2005
р. воно створено власниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1.

Адже у випадку наявності житлового
комплексу, утвореного житловим будинком АДРЕСА_1 та самочинно збудованим
приміщенням, яке суд зобов'язав відповідача знести, суд має з'ясувати  можливість експлуатації будинку без вказаного
приміщення та перевірити чи не стосується постановлене у справі рішення прав і
обов'язків ОСББ "Олімп".

Крім того, постановою апеляційного
господарського суду зобов'язано знести приміщення одного паркінгу, разом з тим,
на схемі, виготовленій Управлінням архітектури та містобудування Одеської
міської ради (а.с.154,т.3), як самочинно збудований паркінг зазначено два
окремих приміщення.

Також згідно технічного паспорту
технічний блок складається з двох приміщень.

Отже, постанова суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню як така, що прийнята з порушенням вимог ст. 43
ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин
справи.

Разом з тим не може залишатись в
силі і рішення суду першої інстанції, оскільки ним також не були з'ясовані
належним чином вказані питання, а висновки щодо можливості зобов'язання
знесення самочинного збудованого приміщення лише після відмови відповідача
здійснити його перебудову відповідно до вимог будівельних норм і правил, є
помилковими.

Що стосується доводів касаційних
при припинення провадження у справі у зв'язку з тим, що вона не підлягає
розгляду у господарських судах, оскільки рішенням регіонального постійно
діючого третейського суду асоціації "Економіко правовий союз" від
27.07.2007 р. у справі за № ТС-К-1 право власності на спірні приміщення визнано
за ОСОБА_1, то вони не грунтується на вимогах закону, адже відповідно до ч.2
ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації.

До матеріалів касаційних скарг
докази такої реєстрації права власності за ОСОБА_1 не надані.

Враховуючи викладене, постановлені
у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати наведене, ретельніше з'ясувати права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах, коло осіб, яких стосується даний спір і в залежності
від встановленого та відповідно до вимог закону постановити законне та обгрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11112 ГПК
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційні скарги ОСОБА_1,
приватного підприємства "Технострой" задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Одеської області від 03 травня 2007 р. та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 31 липня 2007 р. у справі за № 30/75-07-2159 скасувати,
а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі
суду.

Головуючий                                                            Л.В.
Стратієнко

Судді
Б.М. Грек

Т.П. Козир