ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  3/477

27.11.07

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРА»

До                       Приватного підприємства  «Світ Ф»

Про                        стягнення 15 928,88 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача            Чабанюк Н.В. –по дов. № 03-01/07-2 від 03.01.2007

Від відповідача           не з’явились

В засіданні приймали участь

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРА»про стягнення з Приватного підприємства  «Світ Ф»13 821,77 грн. основного боргу, 1 116,56 грн. пені, 789,50 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3% річних в сумі 201,05 грн. за  неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору № 030107-03 від 03.01.2007 від 01.01.2004.

Відповідач в засідання суду не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, не виконав вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 02.11.2007.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань  про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.01.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІРА»(виконавець) та Приватним підприємством  «Світ Ф»(замовник) було укладено договір № 030107-03 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору предметом договору є послуги по виготовленню полімерних фотоформ, які надає виконавець замовнику на підставі даного договору  та замовлення, яке оформлюється письмово та є невід’ємною частиною договору.

Згідно п. 3.4. договору по закінченню надання послуг сторони підписують  про надання послуг  (передачі послуг –робіт).

Відповідно до п. 2.3. договору відповідач зобов’язався сплатити замовлення умовах предоплати. Предоплата здійснюється шляхом банківського переводу на розрахунковий рахунок виконавця на підставі виставленого рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач надав, а відповідач отримав роботи на загальну суму 13 821,77 грн., а саме по акту № 150107/1 від 15.01.2007 на суму 378 грн., по акту № 230107/1 від 23.01.2007 на суму 2 026,30 грн., по акту № 060207/4 від 06.02.2007 на суму 834,41 грн., по  акту № 160207/3 від 16.02.2007 на суму 1 436,48 грн., № по акту № 020307/2 від 02.03.2007 на суму 1 941,73 грн.,  по акту № 200607/5 від 20.06.2007 на суму 7 204,85 грн.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав свого обов’язку та плату за надані послуги повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість і яка станом на день звернення позивача з позовом до суду становила 13 821,77 грн.

Позивачем подано заяву, в якій позивач зазначає, що відповідач перерахував позивачу суму основного боргу в розмірі 13 821,77 грн. після порушення провадження у справі, що також підтверджується копією банківської виписки від 22.11.2007.

З огляду на те, що відповідач сплатив заборгованість в розмірі 13 821,77  грн. після звернення позивача з позовом до суду, провадження в цій частині, за відсутністю предмету спору, на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, підлягає припиненню.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо  у  зобов'язанні  встановлений  строк  (термін)  його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність  за  правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п.1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою  господарсько-правової відповідальності учасника господарських  відносин  є  вчинене  ним  правопорушення  у  сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними    санкціями    у   цьому   Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно п. 5.2. договору в разі порушення відповідачем строків оплати замовлення більш ніж 5 (п’яти) банківських днів відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожну добу простроченого платежу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання по сплаті отриманих послуг відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», розмір якої, як вбачається з наданого позивачем і неоспореного відповідачем розрахунку позову, становить 1 116,56 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1 116,56 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позову, наданого позивачем і не оспореного відповідачем, розмір збитків від зміни індексу інфляції становить 789,50 грн., а розмір 3% річних –201,05 грн. Вимоги позивача в частині стягнення збитків від зміни індексу інфляції у розмірі 789,50 грн. та 3% річних в сумі 201,50 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню  частково.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача враховуючи те що Приватне підприємство  «Світ Ф» суму основного боргу перерахувало після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у справі.

Керуючись  ст. 49, п 1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства  «Світ Ф»(04112, м. Київ, вул. Шамрила, 21, кв. 167, код 30789887) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІРА»(03680, м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2, код 317779998) 1 116 (одну тисячу сто шістнадцять) грн. 56 коп. пені, 789 (сімсот вісімдесят дев’ять) грн. 50 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 3% річних в сумі 201 (двісті одну) грн. 05 коп., 159 (сто п’ятдесят дев’ять) грн. 29 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 13 821,77 грн. провадження у справі припинити.

Суддя
В.В. Сівакова

Рішення підписано 28.11.2007