ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.

№ Б-39/100-07

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.-головуючого

Заріцької А.О.,

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційні    скарги

Арбітражного керуючого ОСОБА_1 та
СПД ОСОБА_2

на постанову

Харківського апеляційного
господарського суду від 11.07.2007

у справі  господарського суду

№  Б-39/100-07 Харківської області

за заявою

УПФУ  в Дворічанському районі

до

ВАТ "Дворічанське районне
підприємство матеріально-технічного забезпечення"

про

визнання банкрутом

за
участю представників сторін:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Харківської області від 24.05.2007 у справі № Б-39/100-07 (суддя Швидкін А.О.)
визнано ВАТ “Дворічанське районне підприємство матеріально-технічного
забезпечення ”банкрутом. З дня прийняття постанови підприємницька діяльність
банкрута припинена, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з
банкрутством підприємства. Припинено повноваження органів управління банкрута і
повноваження власників майна. Скасовано арешти, накладені на майно боржника і
інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Призначено ліквідатором
боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 (ліцензія НОМЕР_1). Зобов'язано
ліквідатора в п'ятиденний строк опублікувати оголошення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та виконати дії відповідно до ст.
52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 11.07.2007 у справі № Б-39/100-07 (судді:
Погребняк В.Я., суддів Гончар Т.В., Істоміної О.А) апеляційну скаргу кредитора
- СПД ФО ОСОБА_3 задоволено. Постанову господарського суду Харківської області
по справі № Б-39/100-07 від 24.05.2007  -
скасовано. Провадження у справі № Б-39/100-07 - припинено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду,
Арбітражний керуючий ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2
звернулись до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами
в яких просять скасувати постанову Харківського апеляційного господарського
суду від 11.07.2007, а постанову господарського суду Харківської області від
24.05.2007 у справі № Б-39/100-07 залишити без змін, посилаючись на порушення з
боку апеляційного господарського суду
норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України перевіривши матеріали справи та доводи касаційних
скарг, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційні скарги не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Управління Пенсійного фонду України в Дворічанському  районі Харківської області звернулось до
господарського суду Харківської області з заявою про визнання відсутнього боржника
- Відкритого акціонерного товариства “Дворічанське районне підприємство
матеріально-технічного забезпечення” -банкрутом на підставі ст.52 Закону
України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Ухвалою від 15.05.2007  господарський суд Харківської області прийняв
заяву до розгляду, порушив провадження у справі та призначив проведення
засідання суду про визнання відсутнього боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури на 24.05.2007.
Суд зобов'язав заявника до дати судового засідання надати витяг з
Єдиного Державного Рєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та
довідку з Харківського обласного управління статистики щодо боржника, чинні на
момент розгляду справи.

Згідно з положеннями статті 52 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” застосування процедури
банкрутства відсутнього боржника можливе за наявності умов, чітко визначених
законом, тобто: 1) якщо керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за
її місцезнаходженням, або 2) у разі ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської звітності, 3) а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника. У
зазначених випадках заява про порушення справи про банкрутство відсутнього
боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до
боржника та строку виконання зобов'язань.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що апеляційний господарський суд в
постанові  вірно зазначив, що обов'язок
доведення вказаних у ст. 52 зазначеного вище Закону підстав покладається на
ініціюючого кредитора. Ініціюючий кредитор на момент порушення справи за
спрощеною процедурою  зобов'язаний
довести зазначені обставини, а також інші суттєві обставини справи про
банкрутство у відповідності до чинного законодавства України.

Судами
попередніх інстанцій встановлено, що ініціюючий кредитор, Управління
Пенсійного фонду в Дворічанському районі надав до господарського суду акт від
17.04.2007 р. № 23, підписаний головними спеціалістами фонду та сільським
головою Тавільжанської сільської ради про відсутність боржника за юридичною
адресою.

Закон України “ Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ” , який набув чинності
з 01.07.2004 року визначає порядок внесення до Єдиного державного реєстру
записів про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до вимог ст.17 вказаного
Закону в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність
юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження
відомостей про юридичну особу , а також відомості про зарезервовані
найменування юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.18
Закону України “ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців “, яка передбачає статус
відомостей Єдиного державного реєстру , якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру були внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру ,не були до нього внесені, вони не
можуть бути використані в спорі з третьою особою.

Виходячи з вимог ч.2 ст.34 ГПК
України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування ,не можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Тобто факт відсутності боржника
-  юридичної особи, не може
підтверджуватися іншими засобами доказування, крім відомостей з Єдиного
державного реєстру.

Колегія суддів Вищого господарського суду
України  погоджується з висновком
апеляційного господарського суду про те, що висновок суду першої інстанції про
доведення відсутності боржника та його керівних органів за його
місцезнаходженням зроблено без належних доказів і фактично без з'ясування
місцезнаходження боржника у законодавчому
визначенні,  не ґрунтується на
чинному законодавстві України.

З матеріалів справи вбачається, що
ініціюючий кредитор посилається також як на підставу порушення провадження у
справі про банкрутство на неподання боржником до органу Пенсійного фонду
податкової звітності з грудня 2006 р.

Апеляційний господарський суд
правомірно зазначив, що ст.52 Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом ” серед підстав порушення провадження у
справі про банкрутство не містить такої підстави як ненадання боржником
звітності протягом певного часу до органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до вимог ст.42
Господарського Кодексу України , підприємництво -це самостійна , ініціативна,
систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється
суб"єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Щодо посилань ініціюючого кредитора
на припинення боржником підприємницької діяльності та на неспроможність
виконувати свої зобов'язання, які покладаються на нього діючим законодавством,
апеляційний господарський суд  в
постанові  встановив, що боржник
провадить систематичну підприємницьку діяльність, керівний орган боржника -
голова правління знаходиться за місцезнаходженням юридичної особи. Грошових
коштів, іншого рухомого і нерухомого майна боржника достатньо для задоволення
вимог кредиторів шляхом примусового
стягнення у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищевикладене,  Колегія суддів Вищого господарського суду
України погоджується з висновком Харківського апеляційного господарського суду
про те,  що оскільки на день порушення
провадження по даній справі у боржника були відсутні ознаки, необхідні для
порушення провадження по справі  про
банкрутство, за спрощеною процедурою,
передбачені  ст. 52 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” ,
провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню   як таке, що порушене незаконно за
відсутністю підстав.

Керуючись статтями 1117,
1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Арбітражного
керуючого ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 11.07.2007 у справі № Б-39/100-07 залишити
без змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О.
Заріцька

Л.В. Продаєвич