ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 12/265

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.,

розглянувши касаційну скаргу виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Чернівці,

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2006

зі справи № 12/265

за позовом виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі –Відділення)

до дитячого оздоровчого табору "Орлятко", с. Глибочок Сторожинецького району Чернівецької області,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, –Чернівецька галузева рада профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів, м. Чернівці,

про зобов’язання передати майно,

за участю представників:

позивача –Гнатовського О.С.,

відповідача –не з’явився,

третьої особи –не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 року Відділення звернулося до господарського суду Чернівецької області з позовом про зобов’язання відповідача передати майно на підставі статті 48 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” і згідно з постановою правління Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 29.09.2005 № 28-114.

Рішенням названого суду від 25.01.2006 (суддя Бутирський А.А.) позов задоволено. Прийняте судове рішення мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2006 (колегія суддів у складі: Мурська Х.В. –головуючий суддя, судді Краєвська М.В., Якімець Г.Г.) рішення господарського суду Чернівецької області від 25.01.2006 скасовано та в позові відмовлено. Постанову апеляційного суду мотивовано відсутністю у Відділення доказів, які б підтверджували, що спірне майно належить йому на праві власності чи на праві розпорядження ним.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Відділення просить оскаржувану постанову апеляційного суду зі справи скасувати через неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права та залишити в силі рішення місцевого суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Причиною виникнення даного спору є питання про те, чи має відповідач передати на баланс Відділення закуплені засоби та малоцінний інвентар на загальну суму 30 000 грн.

У зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України) з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей, визначає Закон України від 18.01.2001 № 2240-III “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” (далі  –Закон № 2240).

Відповідно до статей 9, 10 Закону № 2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців. Управління Фондом здійснюють правління та виконавча дирекція Фонду. В Автономній Республіці Крим, областях та в містах Києві і Севастополі безпосереднє управління здійснюють правління та виконавча дирекція відповідних відділень Фонду.

Статтею 48 Закону № 2240, приписами якої позивач обґрунтував свої вимоги, передбачено, що за рахунок коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, у межах асигнувань, що визначаються щорічно при затвердженні бюджету Фонду на наступний фінансовий рік, здійснюється часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв підприємств, установ, навчальних закладів та організацій, утримання дитячо-юнацьких спортивних шкіл, дитячих оздоровчих таборів і позашкільного обслуговування в порядку, визначеному правлінням Фонду.

Відділенням подано даний позов на виконання постанови правління Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 29.09.2005 № 28-114 “Про майно придбане за кошти Фонду для дитячого оздоровчого табору “Орлятко”, якою відповідача зобов’язано повернути спірне майно.

Згідно з статтею 1 Цивільного кодексу України до відносин з загальнообов’язкового державного соціального страхування цивільне законодавство не застосовується.

Отже, даний спір є публічно-правовим та відповідно до приписів статті 4 та частини другої статті 17 КАС України (за відсутності встановленого законом іншого порядку його судового вирішення) на нього поширюється компетенція адміністративних судів.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.07.2006 касаційну скаргу Відділення на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2006 разом з матеріалами справи № 12/265 передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2007 відмовлено у відкритті касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Відділення та її разом зі справою повернуто до Вищого господарського суду України, що мотивовано відсутністю у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду судових рішень, постановлених не за правилами КАС України.

Таким чином, розгляд господарськими судами першої та апеляційної інстанцій публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно з статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу виконавчої дирекції Чернівецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Чернівецької області від 25.01.2006 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.05.2006 зі справи № 12/265 скасувати.

Справу передати до господарського суду Чернівецької області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя                В. Селіваненко

Суддя                                                                                                 І.Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б.Львов