КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

29.05.07 р.          № 15/308/36

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Лазько Н.А.- за дов.

від відповідача -представник не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватне підприємство "Малозагорівське"

на постанову Господарського суду м.Києва від 20.01.2007

у справі № 15/308/36

за позовом           Управління Пенсійного фонду України в Борзнянському районі

до           Приватне підприємство "Малозагорівське"

про          стягнення 5092,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2007р.у справі №15/308/36 повністю задоволений позов Управління Пенсійного Фонду України в Борзнянському районі до Приватного підприємства „Малозагорівське” про відшкодування 5 092,53 грн.-витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить  оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значсння для справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт  звертає увагу на те, що він є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування та реалізація продукції рослинництва та тваринництва і в силу існуючих нормативно-правових актів сільськогосподарські підприємства було звільнено від  відшкодувань витрат на виплату і доставку пільгових пнсій, як до 2005 року, так і після нього.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що з 01 січня 2005 року виплата пенсій

особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів „в” - „е” та „ж” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, здійснюється за рахунок коштів  Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, тому відповідач не повинен здійснювати відшкодування витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, при

значених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Позивач заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі ,та вважає, що постанова місцевого господарського суду прийнята відповідно до норм  матеріального та процесуального права, судом з’ясовані всі обставини справи.

В судове засідання з невідомих причин не з’явився повноважний представник

Відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце апеляційного розгляду ( повідомленния про вручення поштового відправлення № 321714-6 24.04.2007р. уповноваженому представнику відповідача  „ Соловар М.М.”).

Відповідно до ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія установила наступне:

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Приватного підприємства „Малозагорівське” про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених  на пільгових умовах в сумі 5 092,53грн. за період з 01.09.2005р. по 31.12.2005р.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що за період з 01.09.2005р. по 31.12.2005р. відповідач  в порушення ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхуваяння” в частині  призначених пільгових пенсій та п.п. „б”,”з” ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” не відшкодував витрати по виплаті та доставці пільгових пенсій, які він зобов’язаний вішкодувати згідно вищевказаних законів.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що з 01 січня 2006р. набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких Законів України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств – платників фіксованого сільськогосподарського податку”, згідно з яким виплата пенсій особам, пенсії яким призначені відповідно до п.п.”в” – „е” та „ж” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” здійснюється до 01 січня 2005р. за рахунок коштів Пенсійного Фонду, а з 01 січня 2005р.- за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому він

є неналежним відповідачем у справі.

Судова колегія погоджується  висновком суду першої інстанції,що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідач зареєстрований в якості платника страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що не оспорюється сторонами і не потрубує доказуванню відповідно до ч.3 ст.72 КАС України.

Згідно п.2 розділу ХУ „Прикінцевих положень” Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. № 1058-ІY ( далі – Закон № 1058) пенсійне забезпечення  застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах, із шкідливими важкими, і важкими умовами праці за списком №2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають  право  на призначення пенсій на пільгових умовах або  за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

-особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення”.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок покриття витрат, який діяв до введення в дію Закону № 1058, тобто до 01січня 2004 року, визначено Законом України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.1997р. № 400/97-ВР ( далі –Закон №400/987). Пунктами 1 та 2 статті 1, абз.4, п.1 статті 2 та абз.3 п.1 статті 4 Закону № 400/97 передбачено, що суб’єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації об’єднання громадян та інші юридичні особи, фізичні особи- суб’єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначені у пункті 1 статті 1, що не мають статусу юридичної особи, розташовані  на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади, повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду України витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів „б” – „з” статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, в розмірі 100 відсотків витрат на виплату вказаних пенсій до досягнення працівниками пенсійного віку.

Законом України „Про Державний бюджет на 2005 рік” платників фіксованого сільськогосподарського податку не було звільнено від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.2003р. за № 21-1, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.01.1994р. за № 64/8663 підприємства щомісячно до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену у повідомленні суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Як вбачається з матеріалів справи,  загальна сума боргу відповідача  за 2005 рік по виплаті та доставці пенсій становить  5 092,53 грн. Також сума боргу підтверджується  розрахунком  сум фактичних витрат на виплату та доставку  пільгових пенсій.

Управлінням ПФУ належним чином направлені відповідачу  розрахунки сум фактичних витрат на виплату і доставку пенсій гр.Ляшиченко Р.Г., Чубатий О.П., Ярош С.В., Плеса П.І., Брязкало М.І., Марченко Л.М. за вересень – грудень  2005 року.

Проте в порушення вимог чинного законодавства відповідач не відшкодував позивачу витрати по виплаті та доставці пільгових пенсій,  призначених на підставі п.п „б”, „з” ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення”, працівники якого вийшли на пільгову пенсію, що підтверджується наявними  у справі доказами.

Посилання відповідача на Закон України „Про внесення змін до деяких законів  України з питань пенсійного забезпечення працівників сільськогосподарських підприємств          - платників фіксованого сільськогосподарського податку” від 31.05.2005р. не заслуговує на увагу, оскільки зазначений Закон набрав чинності з 01 січня 2006р. Про це вказано в Прикінцевих положеннях цього Закону, а тому він може бути застосований не раніше 01 січня 2006 року., а спірним періодом, за який позивач просить відшкодувати витрати на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах, є період з 01.09.2005р. по 31.12.2005р.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку , що  рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про відшкодування з відповідача витрат грунтується на матеріалах справи, фактичних обставинах  та повністю відповідає діючому законодавству України.

Апеляційна скарга Приватного підприємства „Малозагорівське” не

підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.195,196, 198,200,205,206 Кодексу адміністративного

судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.          Постанову Господарського суду Чернігівської області від 20.01.2007р. у справі №15/308/36 залишити без змін,  а апеляційну скаргу Приватного

підприємства„Малозагорівське” – без задоволення.

2.          Матеріали справи № 15/308/36 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

3.Ухвала  набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом одного місяця до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді