ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" листопада 2007 р.

Справа  № 17-30/235-06-7388

За позовом:                     Київської районної
адміністрації Одеської міської ради

до відповідача:                     Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізична особа

ОСОБА_1

треті особи, які

не заявляють самостійних

вимог на предмет спору

на стороні позивача:          Одеська
міська рада

Управління
архітектури та містобудування

Одеської міської
ради

третя особа, яка

не заявляє самостійних

вимог на предмет спору

на стороні відповідача:          Товариство з обмеженою
відповідальністю

„ФІРМА
«ЛЄМАН”

Про знесення самочинно збудованої
будівлі та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя
Зуєва Л.Є.

Представники:

від позивача:           Поляков І.В. -повірений;

від відповідача:            ОСОБА_2 -повірений;

від третьої особи -Одеської міської
ради: Баймуратов М.М. -повірений;

від третьої особи -Управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради:          не з'явився;

від третьої особи -Товариства з
обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”:

Кулаковський
О.О.

СУТЬ СПОРУ:
позивач -Київська районна адміністрація Одеської міської ради, звернувся із
позовом до відповідача -суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи
ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої будівлі АДРЕСА_1, зобов'язання
відповідача за власні кошти, виконати роботи по знесенню самочинно збудованої
будівлі АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.07.2006р. (суддя Рога Н.В.) було залучено до участі у справі
третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні
позивача -Одеську міську раду.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 05.09.2006р. (суддя Рога Н.В.) провадження у справі
припинено на підставі п. 2 ст. 80 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 14.11.2006р. апеляційну скаргу Київської районної
адміністрації Одеської міської ради -задоволено, ухвалу господарського суду
Одеської області від 05.09.2006р. по справі №30/235-06-7388 -скасовано, справу
направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 01.12.2006р. (суддя Зуєва Л.Є.) справу прийнято до
провадження та присвоєно №17-30/235-06-7388.

Ухвалою господарського суду
Одеської від 15.01.2007р. залучено до участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 14.09.2007р. було
залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю
„ФІРМА „ЛЄМАН”.

Позивач -Київська районна
адміністрація Одеської міської ради, позовну заяву підтримує, на своїх
заявлених вимогах наполягає та просить суд позов задовольнити.

Відповідач -суб'єкт підприємницької
діяльності фізична особа ОСОБА_1, згідно наданих пояснень, проти позову
заперечує.

Третя особа на стороні позивача
-Одеська міська рада, згідно пояснень, позов позивача підтримує та просить
господарський суд його задовольнити.

Третя особа на стороні позивача
-Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, згідно
пояснень, позов позивача підтримує та просить господарський суд його
задовольнити.

Третя особа на стороні позивача
-Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”, згідно пояснень, проти
позову заперечує та просить господарський суд у задоволенні позову позивача
відмовити, посилаючись на ті обставини, що нерухоме майно, яке позивач просить
знести належить йому на праві приватної власності.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які
приймали участь у справі, суд встановив:

Відповідно до положення про районну
адміністрацію Одеської міської ради, до повноважень відповідача, зокрема,
відноситься здійснення контролю за недопущенням самочинного будівництва у
районі, звернення до суду з позовами про знесення жилих будинків разом з
господарськими спорудами, зведеними громадянами самочинно.

В ході здійснення позивачем своїх
повноважень та функцій було встановлено, що відповідачем самовільно, без
належним чином затвердженої проектної документації ведеться будівництво
нежитлової будівлі АДРЕСА_1, в зв'язку з чим позивачем було направлено припис
відповідачу від 26.09.2005р. про надання правовстановлюючої та належним чином
затвердженої проектної документації, який відповідач залишив без виконання.

Позивач вважає, що відповідачем було
порушено приписи ст. 9 Закону України „Про архітектурну діяльність”, ст. 18
Закону України „Про основи містобудування”, ст. 29 Закону України „Про
планування і забудову територій”.

В обгрунтування позову позивач також
зазначив, що відповідач не оформляв документів і на земельну ділянку, в зв'язку
з чим відповідачем було порушено ст. 125 Земельного кодексу України, згідно
якої, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в
натурі, отримання документа, що посвідчує право на неї і державної реєстрації
забороняється.

За таких обставин, позивач вважає, що
зведена відповідачем будівля АДРЕСА_1, згідно ст. 376 ЦК України є самочинним і
підлягає знесенню на вимогу власника або інших осіб, права яких порушено
самовільним будівництвом.

В заперечення на позов, відповідач
зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2006р. по
справі № 2-570/2006р., за відповідачем було визнано право власності на будівлю,
яка розташована АДРЕСА_1.

Також відповідач зазначив, що на
час розгляду справи у суді  власником
будівлі, яка розташована АДРЕСА_1, є інша особа, в зв'язку з чим, на думку
відповідача, позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради не
може бути задоволений.

Треті особи -Одеська міська рада та
Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради погодилися з
доводами позивача і просили господарський суд задовольнити позов позивача
повністю.

Третя особа на стороні позивача
-Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”, проти позову позивача
заперечувала з тих підстав, що власником нежитлової будівлі кафе-бару, яка
знаходиться АДРЕСА_1, є саме Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІРМА
„ЛЄМАН”, на підтвердження чого товариством з обмеженою відповідальністю „ФІРМА
„ЛЄМАН” було надано господарському суду свідоцтво про право власності на
нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, від 29 березня 2007
року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради Товариству з
обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН” та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 04.04.2007р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, які приймали участь у справі, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин повноту їх з'ясування і доведеність, суд
доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Київської
районної адміністрації Одеської міської ради за наступних  правових обставин.

Право на звернення до господарського
суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом
інтересів, згідно зі статтею 1 Госпо дарського процесуального кодексу України  мають підприємства й організації.

Відповідно до ст. 1 ГПК
підприємства, установи, організа ції, інші юридичні особи (зокрема іноземні),
громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юри дичної
особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької
діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспо рюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 2 ГПК України,
гос подарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та
охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до
господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Таким чином завданням суду під час
здійснення правосуддя у силу ст.2 Закону України  “Про судоустрій України” є зокрема
захист  гарантованих Конституцією України
та законами прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень зазначених норм
правом на пред'явлення  позову до
господарського суду наділені, зокрема, юридичні
особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює  захист осіб, права й охоронювані законом
інтереси порушені або оспорюються.

При цьому позивач самостійно
визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення його прав та
інте ресів, а суд повинен перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, зокрема щодо матеріально-правового інтере су у спірних відносинах, і залежно
від встановлених обставин вирішити питання про наявність чи відсутність підстав
для правового захисту.

Згідно до ч.2 ст.152 Земельного
Кодексу України  передбачає право
власника або землекористувача вимагати
усунення будь-яких  порушень прав на
земельну ділянку, у тому числі і звільнення
цієї ділянки  від будь-яких
споруд.

Позивач по справі Київська районна
адміністрація Одеської міської ради не є ні власником, ні землекористувачем
земельної ділянки АДРЕСА_1, а якій розташована нежитлова будівля кафе-бару,  а Одеська міська рада, яка приймала участь у
справі в якості третьої особи, без самостійних вимог, будь-яких позовних вимог
щодо усунення будь-яких порушень  прав на
цю земельну ділянку в ході розгляду справи не заявляла.

Крім цього в ході розгляду справи у
суді встановлено, що  рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 20.02.2006р. по справі № 2-570/2006р. за
відповідачем було визнано право власності на нежитлову будівлю кафе-бару, яка
розташована АДРЕСА_1, на підставі якого, за відповідачем було зареєстровано
право власності на нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від
05.10.2006р.

Являючись власником  нежитлової будівлі кафе-бару, яка розташована
АДРЕСА_1, відповідач за договором купівлі-продажу від 27.10.2006р. продав
нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1 фізичним особам -ОСОБА_3
та ОСОБА_4.

У подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
передали у власність Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”
нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, що підтверджується
статутом Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”.

Підтвердженням того, що Товариство з
обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН” є власником нежитлової будівлі
кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, є надане суду свідоцтво про право
власності на нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, від 29
березня 2007 року, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради Товариству
з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН” та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 04.04.2007р.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 329 ЦК України, право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 12 Закону України
„Про господарські товариства”, товариство є власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками у власність.

Отже, згідно ст. ст. 328, 329 ЦК
України право власності набувається як із правочинів, так і на інших підставах,
що не заборонені законом, зокрема, шляхом передачі майна особі у власність.

Як вбачається з матеріалів справи,
нежитлова будівля кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, була передана Товариству
з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН” його засновниками -ОСОБА_3
таОСОБА_4, які в свою чергу були власниками нежитлової будівлі кафе-бару, яка
розташована АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеному з
відповідачем.

За таких обставин, суд вважає, що
Товариство з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН” набуло право власності
на законних підставах. При цьому, фактів та обставин, які б свідчили про
неправомірність набуття Товариством з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”
права власності на нежитлову будівлю кафе-бару, яка розташована АДРЕСА_1, судом
встановлено не було, а доказів про це суду надано не було.

Ухвалами суду позивача неодноразово
було зобов'язано уточнити позовні вимоги з урахуванням того, що власником
спірного майна, згідно свідоцтва по право власності на нежитлову будівлю
кафе-бару від 29.03.2007р. є інша юридична особа, а саме товариство з обмеженою
відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”.

Однак вимоги суду викладені в
ухвалах позивачем залишились не виконаними, позовні вимоги заявлені ним у
позові не уточненими.

Відповідно до ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених
законом, що також втілено у ст. 41 Конституції України -право власності є
непорушним.

Отже, суд вважає, що позивачем не
доведено суду в чому полягає порушення саме його законних прав та інте ресів, а
крім цього  зобов'язання відповідача
вчинити дії по знесенню нерухомого майна, яке є власністю іншої особи
-Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”, суперечить  як ст. ст. 316, 319, 321 ЦК України, так і
ст. 41 Конституції України та призведе до порушення прав і охоронюваних законом
інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю „ФІРМА „ЛЄМАН”, в зв'язку з
чим суд виходячи зі змісту позову та встановлених обставин по справі дійшов
висновку, що  позов Київської районної
адміністрації Одеської міської ради задоволенню не підлягає.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України,
судові витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу покласти на позивача.

Керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          У задоволенні позову Київської
районної адміністрації Одеської міської ради - відмовити.

Рішення
набирає чинності в порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписано 16.11.2007р.

Суддя
Зуєва Л.Є.