ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.07                                                                                           Справа№ 5/318

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрика І.Й. при секретарі Печеному С.М.

За позовом:  Відкритого акціонерного товариства „Запоріжжяобленерго”, м. Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14

до відповідача: Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства „Сірка”, вул..Гірнича,2 , м. Новий Розділ Львівської області

про: стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за векселями №№ 40,41 в загальній сумі 160 000 гривень.

Представники:

від позивача  - Морозов В.С. - представники

від відповідача - Свереняк 1.1., Федущак Р.В.- представники

Представникам Сторін роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22 ГПК України.

Суть спору: Відкрите акціонерне товариство „Запоріжжяобленерго”,         м. Запоріжжя звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Роздільського державного гірничо-хімічного підприємства „Сірка”, м. Н.Розділ, Львівської обл. про стягнення заборгованості за векселями №№ 40,41 в загальній сумі 160 000 гривень.

Ухвалою суду від  12.10.2007р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 29.10.2007р. За клопотанням Сторін у судовому засіданні 29.10.2007р. було оголошено перерву до 12.11.2007р.

Представник Позивача в судові засідання 29.10.2007р. та 12.11.2007 р. з»явився, позовні вимоги підтримав повністю.

Представники Відповідача в судові засідання 29.10.2007р. та    12.11.2007р. зявилися , проти позовних вимог заперечили з підстав наведених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Сторін, суд встановив наступне:

Відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів № К-205 від 25.04.2003р. та акту прийому-передачі цінних паперів ВАТ „Запоріжжяобленерго” прийняло від ЗАТ „ФК Сократ” м. Київ прості векселі:

№ 40 - дата складання 08.07.2002р., строк платежу - за предявленням, сума до оплати - 80 000 гривень;

№ 41 - дата складання 08.07.2002р., строк платежу - за предявленням, сума до оплати - 80 000 гривень

емітованих РДГХП „Сірка”.

Позивач вважає, що перелічені прості векселі (із датою складання - 08.07.2002р.) повинні були бути оплачені Відповідачем в строк не пізніше 08.07.2003р. ( тобто протягом одного року). Проте оплати по вказаним векселям в вищезазначений строк не поступило, і станом на 27.09.2007р. ці векселі залишаються неоплаченими Відповідачем.

В свою чергу Відповідач посилається на те, що по вищезгаданих векселях строк позовної давності по стягненню заборгованості минув. Згідно ст.71 ЦК УРСР, ст.257 ЦК України а також ст.70 Уніфікованого Закону „Про переказні та прості векселі” - загальна позовна давність складає три роки, а з часу видачі векселя минуло вже більше ніж п»ять років, а з часу предявлення векселів до оплати більше ніж чотири роки.

Даючи правову оцінку доводам представників Сторін суд виходить з наступного:

Відповідно до Уніфікованого Закону „Про прості і переказні векселі” затвердженого Женевською Конвенцією від 07.06.1930р. та ратифікованого Україною 06.07.1999р., Законів України „Про обіг векселів в Україні”, „Про цінні папери і фондову біржу”, вексель - це цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобовязання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя.

РДГХП „Сірка”, в погашення заборгованості перед ВАТ „Львівобленерго” за спожиту електроенергію, видало прості векселі                № 40 та № 41 - дата складання 08.07.2002р., строк платежу - за предявленням, сума до оплати по 80 000 гривень кожний.

Вищеперелічені векселі у визначені ст.ст.34, 38 Уніфікованого Закону „Про прості і переказні векселі” терміни до оплати не предявлялись , а також не були опротестовані у відповідності до ст.ст. 78, 35 вищевказаного Закону.

Згідно ст. 34 того ж Уніфікованого закону - перевідний вексель терміном після пред'явлення підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений до платежу протягом одного року з дати його складання. Приведена цитата традиційно розуміється таким чином: якщо векселедержатель так і не появився, вексель підлягає оплаті і термін позовної давності починає текти через рік з моменту видачі векселя.

Прості векселі №№ 40 та 40 з датою складання 08.07.2002р., строк платежу - за предявленням , емітовані РДГХП „Сірка” , не були предявлені ВАТ „Запоріжжяобленерго” до платежу протягом одного року з дати їх складання, тобто до 08.07.2003р., хоча з 25.04.2003 р. ці векселі перебували у власності Позивача згідно договору купівлі-продажу цінних паперів № К-205 від 25.04.2003р. та акту прийому-передачі цінних паперів укладених із ЗАТ „ФК Сократ”.

Згідно ст.ст. 70, 77, 78 Уніфікованого закону про перевідні і прості векселі позовні вимоги до акцептанта перевідного векселя (платника по простому векселю) погашаються після закінчення трьох років, які обчислюються з дати настання терміну платежу.

Згідно ст.71 ЦК УРСР - загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється три роки.

Таким чином, Позивачем , у відповідності до ст.70 Уніфікованого Закону „Про прості і переказні векселі” , пропущений також строк позовної давності по стягненню заборгованості по вищезгаданих векселях.

Згідно п.4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої виявлено Стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила Цивільного Кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовні вимоги необгрунтованими,  та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 85, 115 ГПК України, п. 4 ст. 267 ЦК України, ст.ст. 34, 70, 77, 78 Уніфікованого закону,  суд -

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя