ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29.01.2007р.
Справа № 1174/9-5-8/494

За позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2

про
стягнення 14 600,00 грн.

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від
позивача: ОСОБА_1

від відповідача:ОСОБА_2, ОСОБА_3
адвокат дов. від 27.01.07р.

Суть спору: розглядається позовна
заява Приватного підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про
повернення коштів сплачених за неякісний товар в сумі 4000,00 грн., вартість
робіт з монтажу в сумі 600,00 грн., 5000,00 грн. втраченої вигоди та 5000,00
грн. моральної шкоди.

Відповідач проти позову заперечує,
з пісдтав виклдаених у відзиві на позовну заяву (в матеріалах справи).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

21.04.2004 року, як посилається
позивач в судовому засіданні  та в своїй
позовній заяві, придбав у ПП ОСОБА_4 за 4000 грн. кондиціонер повітря АКІЯА
модель АС -24 компресор № 71 для облаштування магазину-кулінарії
„Котигорошок", на який продавцем було видано гарантійний талон № 000202,
за умовами якого даний кондиціонер не матиме дефектів ані стосовно матеріалів,
ані роботи, на термін 2 (два) роки з моменту його першого придбання. За своїми
технічними показниками та завіреннями ПП ОСОБА_2 даний кондиціонер був
розрахований на кондиціонування повітря приміщення вдвічі більшого ніж
приміщення вказаного магазину-кулінарії.

Монтаж приладу здійснював також
продавець за окрему плату в розмірі 600 грн., документальних доказів, відносно
встановлення кондиціонеру, позивач суду не надав.

Проте, вже 25.07.2004 р. (через три
місяці після придбання) компресор кондиціонеру вийшов з ладу, його заміну
продавцем було здійснено 11.08.2004 р. І знов видано гарантійний талон №
005811, яким гарантувалось, що встановлений прилад не матиме дефектів ані
стосовно матеріалів, ані роботи, на термін 2 (два) роки.

Після заміни компресору прилад
працював нестабільно, не охолоджував повітря належним чином. Влітку 2005 року
довелося звертатися до продавця для виконання наданої ним гарантії. Направлений
продавцем майстер після огляду кондиціонера усунув дрібні недоліки в роботі приладу,
проте після цього кондиціонер не став працювати краще.

05.07.2006 року компресор
кондиціонера вдруге вийшов з ладу. Його заміну продавець здійснив 19.07.2006
року (гарантійний талон № 1416).

ПП ОСОБА_2 було порушено вимоги ч.
1 ст. 673 ЦК, згідно якої продавець повинен передати покупцеві товар, якість
якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Відповідно до абз.2 ч. 2 цієї
ж статті, якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був
повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, то продавець повинен
передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Як зазначає позивач в своїй
позовній заяві, в зв'язку з такою роботою кондиціонера він втрачав клієнтів,
оскільки мікроклімат приміщення не дозволяє на відповідному рівні їх
обслуговувати.

Клієнти час від часу залишали в
книзі скарг та пропозицій магазину-кулінарії зауваження щодо температури
приміщення та поширення на все приміщення змішаних запахів різних продуктів, що
не сприяє бажанню перекусити сидячи за столиком та відпочинку. Зазначене вище
призводить до зниження престижу нашого закладу та завдає непоправного удару
нашій діловій репутації. Це завдає позивачеві значної моральної шкоди, він
оцінює в 5000 грн.

Крім того, такий мікроклімат
приміщення погіршує умови зберігання продуктів та призводить до їх швидкого
зіпсування.

Відповідно до ч.2 ст. 678 ЦК
України, яка встановлює правові наслідки передання товару неналежної якості, у
разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не
можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами
або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову
після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від
договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати
заміни товару.

Як вбачається із зазначеного вище
продавець передав позивачеві кондиціонер неналежної якості, а недоліки які він
постійно намагаєвся усунути, надаючи кожен раз нову гарантію, ніяким чином не
поліпшують його роботу. Позивач несе постійні збитки у вигляді упущеної вигоди
(зменшення кількості клієнтів, відмова від бенкетів), реальної шкоди (швидке
зіпсування продуктів) та моральної шкоди.

На неодноразові пропозиції позивача
про встановлення нового кондиціонера замість неякісного встановленого продавець
відхиляв їх і кожен раз, коли прилад виходив з ладу замінював його деталі та
надавав новий гарантійний талон.

Проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Цивільні права та обов'язки  виникають
із  дій  осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства,  а також із дій осіб, що  не
передбачені  цими  актами,
але  за  аналогією
породжують цивільні права та обов'язки. Підставами   виникнення
цивільних  прав  та
обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення  літературних,
художніх  творів,  винаходів
та інших результатів інтелектуальної, творчої  діяльності; 3) завдання  майнової (матеріальної) та моральної шкоди
іншій особі; 4) інші юридичні факти (ст.11 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
між сторонами відсутній належним чином укладений договір, як це передбачено
главами 52-53 Цивільного кодексу України.

Підставами виникнення зобов'язання
щодо повернення коштів позивач вважає гарантійні талони.

Гарантій талон № 000202 від
21.04.2004р. виданий на кондиціонер АКІРА АС-24, в якому зазначено, що даний
талон виданий ОСОБА_4, а не позивачу, гарантій талон № 005811 від 11.08.2004р.
виданий на компресор 71 для кондиціонеру АКІРА АС-24.

Посилання позивача на гарантійний
талон № 1416 судом до уваги не приймаються, оскільки в даному талоні відсутні
відомості відносно чого він виданий, а саме щодо несправності кондиціонеру чи
компресору.

При вирішенні спорів,  пов'язаних
з  поставкою продукції і товарів
неналежної якості або некомплектних, а також в неналежній   тарі
(упаковці),   господарські   суди
керуються  статтями    673-681
Цивільного    кодексу  України,
Положеннями    про    поставки
продукції виробничо-технічного
призначення  і товарів народного
споживання, стандартами,  іншою  обов'язковою
для сторін нормативно-технічною документацією,   Інструкціями   про
порядок  приймання  продукції (товарів) за якістю, а також
договором.

Відповідно  до
статті  680  Цивільного
кодексу   України,  пунктів
40  та 33 Положень про поставки
продукції і товарів постачальник зобов'язаний
безоплатно  виправити  недоліки продукції  (товарів),
на  яку встановлено гарантійний
строк,  або замінити  її,
якщо  не  доведе,
що  недоліки  виникли
внаслідок порушення  покупцем  правил користування продукцією або зберігання
її.

Виправлення недоліків  або
заміна  продукції  (товарів)
за вибором постачальника (виготовлювача)
повинні  бути  здійснені
в 20-денний строк після одержання повідомлення покупця (одержувача),
якщо  інший  строк
не  встановлений  обов'язковими   для
сторін правилами  чи  їх
угодою.  Якщо покупець (одержувач)
не повідомив постачальника (виготовлювача)
про  виявлені  недоліки
продукції (товарів),  останній
звільняється від сплати штрафу, передбаченого пунктами 59 та 52 Положень про
поставки продукції і товарів.

Відповідно до пункту 9 Інструкції про
порядок приймання продукції (товарів) за якістю акт щодо прихованих недоліках
продукції повинен бути складений протягом 5 днів з моменту виявлення недоліків,
однак не пізніше 4 місяців від дня поставки продукції, встановлені приховані
недоліки, якщо інші строки не встановлені обов'язковими для сторін правилами.
Коли приховані недоліки продукції можуть бути встановлені тільки в процесі її
оброблення, акт о прихованих недоліках повинен бути складений не пізніше 4
місяців від дня отримання продукції підприємством, яке виявило недоліки.

Позивачем ні в судовому засіданні, ні
в позовній заяві не надано жодного доказу, що він звертався до відповідача
відносно виявлених недоліків чи був складений акт про встановлення вказаних
недоліків. За цей час ніяких претензій з боку позивача до відповідача не
надходило, про що свідчить відсутність будь-яких скарг чи звернень з його боку
на неякісну роботу компресора.

Якщо на товар встановлено
гарантійний строк,  покупець має
право  пред'явити  вимогу у зв'язку з недоліками товару, які
були виявлені протягом цього строку. Якщо на комплектуючий  виріб
встановлено  гарантійний  строк меншої
тривалості,  ніж  на
основний  виріб,  покупець має право пред'явити вимогу у
зв'язку з  недоліками  комплектуючого  виробу, якщо
ці  недоліки  були
виявлені протягом гарантійного строку на основний виріб (п.3 ст.680 ЦК
України).

В день закінчення гарантії, тобто
11.08.2006 року, позивач подав позовну заяву щодо зобов'язання відповідача
прийняти назад неякісний кондиціонер вартістю 4000,00 грн., вартості робіт з
монтажу в сумі 600,00 грн., 5000,00 грн. втраченої вигоди та 5000,00 грн.
моральної шкоди.

Статтею 224 ГК України визначено
умови відшкодування збитків суб'єктом господарювання, що є учасником
господарських відносин, зокрема під збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрати або пошкодження майна.

В силу ст. 225 ГК України до складу
збитків включаються: вартість втраченого,
пошкодженого  або  знищеного
майна, визначена відповідно до вимог законодавства;      додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів  тощо), понесені   стороною,
яка  зазнала  збитків
внаслідок   порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона,  яка зазнала
збитків,  мала  право
розраховувати  у  разі
належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна   компенсація
моральної   шкоди   у
випадках, передбачених законом.

Проте позивач не довів факту продажу
неякісного кондиціонеру відповідачем, прямого причинного зв'язку між діями
відповідача і неодержанням прибутку.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України
збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права - реальні збитки; доходи, які особа могла б  реально одержати за звичайних обставин, якби
її право не було порушено - упущена вигода.
Проте, доказів заявленої вимоги і розрахунку завданих збитків позивач не
надав.

Відповідно до ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності  її
вини  (умислу  або
необережності),  якщо  інше
не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено,
що Зобов'язання  має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та справедливості. Виходячи з цих засад має
встановлюватися і наявність або відсутність вини: особа має визнаватися
невинною, якщо вона вжила всіх заходів для належного виконання зобов'язання.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова
шкода відшкодовується лише за наявності неправомірних дій та вини особи, що її
заподіяла, тобто необхідними складовими елементами такого правопорушення є:
неправомірні дії чи бездіяльність особи, що заподіяла шкоду, причинний зв'язок
між правопорушенням ї неправомірними діями чи бездіяльністю особи, а також вина
особи, що заподіяла шкоду.

Умовою відповідальності  за
невиконання  або  неналежне виконання зобов'язання,  у
тому  числі  у
вигляді  відшкодування збитків, є
вина боржника.  Таким чином,  у разі заподіяння збитків боржник може бути
звільненим від  цієї відповідальності,  якщо він доведе відсутність своєї вини у
порушенні зобов'язання.  При цьому  слід
мати на увазі, що посилання боржника на такі причини  невиконання
зобов'язання,  як недопоставка
сировини, матеріалів, комплектуючих виробів тощо не є підставою для  висновку
про  відсутність  його
вини,  тобто  для звільнення від   обов'язку
відшкодувати   завдані   ним
збитки контрагентові за договором.
Кредитор не   повинен  доводити
вину  боржника  у
порушенні зобов'язання. На
нього  покладений  обов'язок
доведення   факту невиконання
або   неналежного   виконання
зобов'язання,  прямого причинного
зв'язку  між  порушенням
зобов'язання   і   завданими збитками та їх розмір.

Позивачем не надано доказів того,
що саме відповідачем здійснені конкретні порушення, безпосереднім наслідком
яких є спричинення шкоди. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували
наявність причинного зв'язку між продажем кондиціонеру та спричиненням збитків.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає: 1) у
фізичному  болю  та
стражданнях,  яких  фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;  2) у
душевних  стражданнях,  яких
фізична  особа  зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої,  членів її сім'ї чи
близьких родичів; 3) у  душевних  стражданнях,
яких  фізична  особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)  у  приниженні  честі
та гідності фізичної особи, а також ділової  репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно  до  загальних підстав цивільно-правової
відповідальності  обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди  підлягають:  наявність такої  шкоди,
протиправність  діяння  її
заподіювача,  наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням  заподіювача та   вини
останнього  в  її
заподіянні.  Суд,  зокрема,
повинен з'ясувати,  чим   підтверджується   факт
заподіяння   позивачеві
моральних  чи  фізичних страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій
грошовій  сумі  чи  в
якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він
при  цьому  виходить,
а  також інші  обставини,
що  мають  значення для вирішення спору.

Згідно зі ст.ст.4.3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, кожна
сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів, які б
підтверджували наявність причинного зв'язку між не невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань по договору та спричиненням моральної шкоди.

Наявні  документи не доводять причинний зв'язок між
діями  Відповідача і заявленою  Позивачем моральною шкодою, а відповідно, не
доводять і вину  відповідача за наявності
якої повинна бути відшкодована моральна шкода.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 11,23, 673-681 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суддя
Плеханова Л.Б.