ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 6/603

11.10.07

За позовом                    Закритого акціонерного
товариства "Український медіа холдінг"

До відповідача           Закритого
акціонерного товариства "Онікс"

Третя особа           на стороні
відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Київське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна

Про                          визнання
права власності на нежилі приміщення

Суддя
Ковтун С.А.

Представники:

Від позивача           не з'явились

Від відповідача           Глоба А.В. (за дов. б/н від
01.04.2006)

Від третьої особи           не з'явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва
звернулося з позовом закрите акціонерне товариство "Український медіа
холдінг" до закритого акціонерного товариства "Онікс" про
визнання права власності позивача на нежилі приміщення загальною площею 200,6
кв. м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 104 (в літ.
"А"), 7 поверх.

Ухвалою суду від 11.09.2007 було
порушено провадження у справі       №
6/603 та залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в
порядку ст. 27 ГПК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач перереєстрував спірне нерухоме майно, яке належить закритому
акціонерному товариству "Український медіа холдінг" на підставі
договору купівлі-продажу                  № 03/04/15-1 від 17.04.2003, ініціює судові
процеси щодо визнання вказаного договору недійсним. Нормативно позивач
посилається на статтю 392 Цивільного кодексу України, якою визначено, що
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідач позовні вимоги відхилив
повністю, заявивши клопотання про припинення провадження у справі на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Клопотання мотивоване наявністю рішення Суворовського
районного суду міста Херсона у справі № 2-8405/04 від 03.12.2004, яким було
визнано право власності на приміщення за позивачем. Клопотання судом відхилено,
оскільки ухвалою Верховного Суду України рішення Суворовського районного суду
міста Херсона у справі № 2-8405/04 від 03.12.2004 скасовано, а провадження  закрито.

У зв'язку з відхиленням клопотання
відповідача про припинення провадження у справі останній подав відзив, у якому
заперечив проти задоволення позову. Зокрема, відповідач вважає позовні вимоги
необґрунтованими, оскільки договір купівлі-продажу № 03/04/15-1 від 17.04.2003
визнано судом недійсним.

Ухвалою господарського суду міста
Києва № 6/603 від 05.10.2007 за клопотанням позивача були вжиті заходи
забезпечення позову.

Позивач у судові засідання не
з'явився, у зв'язку з чим  справу
відповідно до ст. 75 ГПК України розглянуто за наявними матеріалами.

Розглянувши надані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення представників відповідача та
третьої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які
мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

17.04.2003 між акціонерним
товариством "Онікс" (продавцем) та закритим акціонерним товариством
"Український медіа холдінг" (покупцем) було укладено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення № 03/04/15-1 (далі -Договір).

Відповідно до умов Договору (п.
1.1) продавець продає, а покупець купує нежиле приміщення, яке розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 104 (в літері "А") 7 (сьомий)
поверх загальною площею 200,6 кв. м.

Рішенням Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-1395/05 від 16.08.2005 було
визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень № 03/04/15-1 від
17.04.2003. Рішення було залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від
27.09.2006.

Вказаним рішеннями суду до сторін
було застосовано двосторонню реституцію шляхом повернення сторін спору в
становище, в якому вони перебували до укладення Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю  волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316
ЦК України).

Здійснення права власності полягає
в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд (ч. 1
ст. 319 ЦК України).

Отже, повнота панування власника
над річчю означає можливість здійснення з цією річчю будь-яких дій.

Виходячи з вагомості права
власності поряд з іншими цивільним правами законом встановлена його
непорушність (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до цієї ж норми закону ніхто
не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

Таким чином, позитивний аспект
права власності означає можливість реалізації прав на річ (майно) без участі
всіх інших осіб, а негативний -усунення всіх інших осіб від речі і захист її
від всіх цих осіб.

Одним із способів захисту права
власності є визнання його в судовому порядку.

Зокрема, відповідно до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказаний спосіб захисту права власності
пов'язаний з тим, що право власності має спиратись на певний титул, щоб бути
доведеним перед іншими особами. Саме суд в разі виникнення спору здійснює це
доведення.

Отже, рішення суду про визнання
права власності, яке прийнято за результатами розгляду позову, поданого в  порядку ст. 392 ЦК України, є правозахисним
актом, і спрямоване на захист наявного у позивача права власності.

У зв'язку з цим, момент виникнення
права не залежить від набрання рішенням законної сили, оскільки підставою для
прийняття останнього є наявність у позивача до звернення до суду тих
матеріально-правових фактів, з якими закон пов'язує виникнення права власності.

Тобто, підставою для звернення до
суду з позовом про визнання права власності згідно зі ст. 392 ЦК України є
оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Доведення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення права власності, в силу ст. 33 ГПК України покладається на
позивача.

З огляду на викладене, оскільки
Договір у зв'язку з визнанням його недійсним у судовому порядку в силу ч. 1 ст.
216 ЦК України не є підставою виникнення права власності, а інших доказів
позивачем суду не подано, підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 12, 33, 49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою господарського суду міста Києва № 6/603 від 05.10.2007, негайно.

Суддя

С.А. Ковтун

Рішення
підписано 29 жовтня 2007 року