СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

місто Севастополь

25 вересня 2007 року

Справа № 2-23/796-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Градової О.Г.,

суддів
Лисенко В.А.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю сторін :

позивач -не з'явився,

відповідач -не
з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в Ленінському районі Автономної Республіки Крим
на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 05 червня 2007 року у справі
№ 2-23/796-2007А  за позовом  Державної податкової інспекції в Ленінському
районі Автономної Республіки Крим (вул. Дзержинського, 7,Леніне, Ленінський
р-н,98200)       до
суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про стягнення 7366,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач  звернувся з позовом   про стягнення з відповідача  заборгованості перед бюджетом в розмірі 7366,
21грн. -залишок несплачених штрафних санкцій за неподаткове порушення у сумі
6.235грн.  по рішенню від 27 червня 2003
року та за податкове і неподаткове порушення у сумі 2.700грн. по рішенню від 10
вересня 2004 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що стосовно відповідача були прийняті
рішення про застосування штрафних санкцій, які не оскаржені та не скасовані,
однак відповідач повністю їх не сплатив.

При розгляді справи судом
першої інстанції встановлено, що рішеннями позивача від 27 червня 2003 року та
від 10 вересня 2004 року до відповідача застосовані штрафні санкції, які
відповідач повністю не сплатив.

Постановою місцевого господарського суду
позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача залишок штрафних санкцій в
сумі 3.215,50грн. У  частині стягнення
штрафних санкцій за рішенням від 27 червня 2003 року в сумі 4.150,71грн. у  позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що відповідач повністю не сплатив штрафні
санкції, однак позивач по рішенню від 27 червня 2003 року звернувся з позовом з
пропуском строку позовної  давності.

Позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову,
позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення
прийнято з порушенням норм матеріального
права, що привело до неправильного вирішення справи.

Заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони  не
скористувалися правом на участь у судовому засіданні (повістки отримали 7
серпня 2007 року).

На  підставі статей 184, 195, 196,
198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд
розглянув справу і встановив наступне.

Позивачем стосовно відповідача прийняті
наступні рішення про застосування штрафних санкцій :

1)          27 червня 2003 року податкове
повідомлення-рішення №500//0-01-2529 про застосування штрафних
санкцій у сумі 6.235грн., яке отримано відповідачем 19 липня 2003 року (а.с.
10-11),

2)          10 вересня 2004 року рішення
№1382/0-01-1356 про
застосування фінансових санкцій у сумах 1.000грн. і 1.700грн., яке
розміщено на дошці об'яв 8 листопада 2004 року у зв'язку з повертанням поштою
(а.с. 14-15).

Ці рішення  в судовому чи адміністративному
порядку платником податків не
оскаржувалися.

З корінців першої та другої податкових вимог, карток особливих рахунків,
акту звірки між сторонами та розрахунку позову вбачається, що відповідач
частково на 2.084,29грн. сплатив 1, 8 серпня і 5 вересня 2006 року вказані
штрафні санкції, залишок складає 6.850,71грн., нарахована пеня -515,50грн.,
усього 7.366,21грн. (а.с. 16-23, 42, 55).

Відповідно до пункту 3.1.1. Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами „
№2181-111 від 21 грудня 200 року (далі Закон України № 2181-111) активи
платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням суду.

А тому апеляційний господарський суд вважає правильним стягнення
несплаченого боргу на підставі судового рішення.

Також апеляційний господарський суд
погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що залишок
штрафних санкцій у сумі 4.550,71грн., що застосовані податковим
повідомленням-рішенням №500//0-01-2529 від 27 червня 2003 року (яке
вручено 19 липня 2003 року) стягненню не підлягають через пропуск строку
давності.

Посилання позивача на частину 1 статті 264 Цивільного кодексу України,
якою передбачено переривання перебігу позовної давності у разі вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу, є необґрунтованими тому,
що податковий орган здійснював процедуру прийняття рішення про застосування
штрафних санкції, вручення рішення відповідачу, нарахування пені на підставі
приписів Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N2181-III від 21
грудня 2000 року, що є правильним. А тому і передбачений цим Законом граничний
строк стягнення боргу також підлягає застосуванню. Цей строк, встановлений
підпунктом 15.2.1 вказаного Закону, податковим органом пропущений без будь-яких
поважних причин. Цивільний кодекс України регулює строк позовної  давності для інших зобов'язань.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не обґрунтована і задоволенню не підлягає, місцевим
господарським судом рішення прийнято без порушень норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями  195, 198, 205, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової
інспекції в Ленінському районі Автономної Республіки Крим залишити без
задоволення.

Постанову Господарського суду  в
АРК від 5 червня 2007 року по справі № 2-23/796-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Г.
Градова

Судді
В.А. Лисенко

З.Д. Маслова