ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"29" листопада 2007 р.                                                            Справа №9/8116-А

за позовом  Державної податкової інспекції у Волочиському районі м. Волочиськ

до   Фермерського господарства "Поділля-Агро" с. Писарівна Волочиського

району

про  стягнення 80300,00 грн. заборгованості по податку на додану вартість

Суддя  Олійник Ю.П.              Секретар судового засідання  Журба В.А.

Представники сторін:

від позивача : Петровський В.А.- за дов.  від 9.01.07,

від відповідача  :  Гудима Н.Г.- голова згідно Статуту, Куковицький Д.В. –за дор. від 3.01.07

У судовому  засіданні оголошено вступну  і  резолютивну   частину   постанови  згідно ст. 160 КАС України .

Позивач у позовній заяві, додаткових поясненнях  та  його представник у судовому засіданні просять стягнути з відповідача 80300,00 грн. податку на додану вартість з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію, виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини. При цьому посилаються на п.11.21, 11. 29 Закону України „Про податок на додану вартість” , п.6 Порядку нарахування , виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським  виробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 12.05.99 №805 та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6.02.99 №271. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем подавались декларації по ПДВ з довідками  щодо цільового використання сум ПДВ протягом 2006р. Однак, в порушення даного Порядку  відповідач не перерахував задекларовані  суми ПДВ з поточного  рахунку на спеціальний рахунок,  не надав відповідних платіжних доручень, тому станом на за ним рахується заборгованість в розмірі 80300,00 грн. Відповідно, дані кошти використано не за цільовим призначенням і  вони підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.

Відповідач у запереченнях на позов  та його представники у судовому засіданні позовні вимоги не визнають з тих мотивів, що згідно п.5 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ кошти, перераховані на окремий рахунок, використовуються для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання кошти стягуються до Держаного бюджету в безспірному порядку. Відповідачем не використовувались кошти ПДВ на окремому рахунку для інших потреб, а лише виключно для придбання  матеріально-технічних ресурсів. Згідно поданих декларацій  по ПДВ за листопад-грудень 2006р. було заявлено до сплати суму ПДВ в розмірі 100000,00 та 30300,00 грн. відповідно. Згідно довідок про цільове використання дані суми податку були заявлені в рядок 7, тобто, як сума ПДВ, яка не може бути визначена як нецільове використання, так як в звітному періоді не пройшла оплата за реалізовану продукцію (послуги, роботи).  При цьому, по мірі оплати за послуги в січні 2007 р. перераховано на окремий рахунок та використано за цільовим призначенням 49990,00 грн. Згідно акту про результати виїзної планової перевірки за період з 04.02.04 по 31.12.06 від 09.02.07 не виявлено порушень вимог п.11.29 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно даних позивача станом на 13.09.07 за останнім рахується заборгованість по  ПДВ (скорочена Декларація за кодом платежу 14010120 ) в розмірі  80300,00 грн. внаслідок не перерахування на спеціальний рахунок  задекларованих у поданих відповідачем податкових деклараціях по ПДВ (скорочені форми) нарахованих сум ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини.

При цьому відповідачем подані до податкового органу скорочені декларації  по ПДВ за листопад та грудень 2006р., у яких задекларовані суми ПДВ становлять відповідно 100000,00 грн. та 30300,00 грн.

Згідно довідок про використання сум ПДВ сільськогосподарськими  виробниками , які скористались режимами, визначеними у п.п.11.21 та 11.29 Закону України „Про податок на додану вартість”, поданих у 2006р.  дані суми заявлені у рядку 7  як сума ПДВ, яка не може бути визначена як нецільове використання, так як оплата по реалізованих послугах у звітному періоді не пройшла.

11.01.07 відповідачем  платіжними  дорученнями на спеціальний  рахунок 260422227 були перераховані суми ПДВ  відповідно 20000,00 грн. та 30000,00 грн.

12.01.07 та 15.01.07  відповідач зі спеціального рахунку 260422227 використав кошти в сумі відповідно 19990,00 грн. та 30000,00 грн. в якості оплати за придбані запчастини.

Позивачем проведена   виїзна планова перевірка з питань дотримання відповідачем  вимог податкового , валютного  та    іншого  законодавства за період  з 4.02.04 по 31.12.06, за результатами якої  складено акт від 9.02.07.

Позивач , вважаючи, що  у 2006 році відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 80300,00 грн. і останні підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку, просить  стягнути зазначену суму.

Досліджуючи  надані  докази,  оцінюючи  їх  в  сукупності, судом приймається до уваги  наступне.

Згідно п. 11.21 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість”  від  3.04.97 із змінами і  доповненнями сума податку  на  додану  вартість,  що  підлягає  сплаті  до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко, худобу, птицю, вовну, а також за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств і спрямовується на підтримку власного виробництва тваринницької продукції та продукції птахівництва.

Згідно п.11.29 ст.11 даного Закону сільськогосподарські товаровиробники не сплачують до бюджету ПДВ з операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою. Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів.

Згідно  п. 6 Порядку нарахування , виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським виробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.99 №805,  за результатами  окремого  обліку  продукції,  виготовленої з проданих сільськогосподарськими товаровиробниками молока та м'яса в живій вазі, переробні підприємства відповідно до вимог Закону України "Про податок на додану вартість" визначають суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, які виникають у зв'язку з переробкою та продажем такої продукції, і складають окрему податкову декларацію, яка разом з декларацією щодо іншої діяльності подається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації переробного підприємства як платника податку на додану вартість у порядку і в строки, визначені цим Законом, з урахуванням нормативно-правових актів Державної податкової адміністрації. Визначена до сплати за окремою податковою декларацією сума податку на додану вартість перераховується переробним підприємством на його окремий рахунок. Переробне підприємство разом з окремою податковою декларацією за кожний звітний (податковий) період подає як підтвердження сплати сум податку перелік платіжних доручень на фактично зараховані на окремий рахунок кошти і виписку банку з окремого рахунка.

Згідно п. 4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками-платниками ПДВ щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.1999 року № 271, на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва., включаючи: продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власно сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живого вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби. Не перераховані на окремий рахунок кошти за такою декларацією вважаються такими, що використовуються не за цільовим призначенням, і підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Позивач посилається на те, що  за 2004, 2005, 2006 роки відповідачем використано не за цільовим призначенням кошти в сумі 80300,00 грн., які підлягають стягненню до Державного бюджету  України у безспірному порядку.  Натомість  доказами у справі   спростовується зазначене.  Зокрема, судом    враховуються , що  відповідачем подані до податкового органу скорочені декларації  по ПДВ за листопад та грудень 2006р., у яких задекларовані суми ПДВ становлять відповідно 100000,00 грн. та 30300,00 грн. Однак, згідно довідок про використання сум ПДВ сільськогосподарськими  виробниками , які скористались режимами, визначеними у п.п.11.21 та 11.29 Закону України „Про податок на додану вартість”, поданих у 2006р.  дані суми заявлені у рядку 7  як сума ПДВ, яка не може бути визначена як нецільове використання, так як оплата по реалізованих послугах у звітному періоді не пройшла. Тому доводи позивача  по те, що відповідач не перерахував задекларовані  суми ПДВ з поточного  рахунку на спеціальний рахунок,  безпідставні    , оскільки  позивачем взагалі не досліджувалось надходження цих коштів на поточний рахунок  і надходження таких коштів на поточний рахунок  не встановлено під час судового розгляду.

Крім того,  судом  враховується, що  проведеною позивачем виїзною плановою перевіркою з питань дотримання відповідачем  вимог податкового , валютного  та    іншого  законодавства за період  з 4.02.04 по 31.12.06, за результатами якої  складено акт від 9.02.07,  нецільового  використання   відповідачем коштів ПДВ також не встановлено.

За  таких обставин  позовні вимоги безпідставні  і  у  їх задоволенні  належить відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 14, 69-71, 86,  104,  158-163, 167, 254-255, п.п.3,6,7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України , СУД

ПОСТАНОВИВ  :

У ПОЗОВІ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ ІНСПЕКЦІЇ У ВОЛОЧИСЬКОМУ РАЙОНІ М. ВОЛОЧИСЬК

ДО ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ПОДІЛЛЯ-АГРО" С. ПИСАРІВНА ВОЛОЧИСЬКОГО РАЙОНУ ПРО СТЯГНЕННЯ 80300,00 ГРН. ЗАБОРГОВАНОСТІ ПО ПОДАТКУ НА ДОДАНУ ВАРТІСТЬ  ВІДМОВИТИ.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до  апеляційного  суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.П. Олійник

Постанова  складена  у повному   обсязі  і    підписана   29.11.07

Віддруковано 3 примірники:

1 –по справі,

2 - позивачу,

3 –відповідачу