СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.07                                                                                 Справа № 16/437

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянув матеріали справи  за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпостач", м.Луганськ

до  Малого приватного підприємства "Промпостач", м. Луганськ

про стягнення 15880 грн. 96 коп.

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від позивача –Струтинській Г.Н., директор, наказ від 25.08.04.;

Сидоренко С.О., дов. від 14.02.07. №1/07-1;

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення заборгованості в сумі 15880,96грн. за договором купівлі-продажу від 03.10.03. №03/10.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу від 03.10.03. №03/10 (а.с.13-14), на підставі якого продавець (позивач) зобов’язався передати у власність продукцію покупцю (відповідачу) товар по ціні, в асортименті та у кількості по узгодженню сторін. Відповідач зобов’язався оплачувати товар на умовах 100% передоплати або приймати і оплачувати товар  з відстрочкою платежу протягом 2 банківських днів з дня пред’явлення позивачем рахунку (пункти 4.1 та 4.2 вказаного договору).

Таким чином, сторони не визначили чітко строк оплати товару в договорі.

За соєю правовою природою вказаний договір є договором купівлі-продажу і відповідає нормам правового інституту купівлі-продажу Цивільного кодексу України, стаття 655.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар за вказаним договором, а відповідач отримав цей товар, що підтверджено актом прийому передачі продукції на суму 62137,64грн. (а.с.9).

Відповідач за отриману продукцію розрахувався частково. Позивач 29.03.07. надіслав відповідачу вимогу про сплату боргу в сумі 15880,96грн. (а.с.11, з поштовим чеком про надіслання вимоги).

В порушення умов договору відповідач не розрахувався за отриману продукцію у повному обсязі, у зв’язку з чим за ним утворився борг у сумі 15880,96грн. за вказаним договором, який позивач просить стягнути на свою користь. Суму боргу в розмірі 15880,96грн. сторони узгодили актом звірення взаємних розрахунків (а.с.10).

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представника позивача, оцінивши надані ним докази своїх вимог до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Відповідач зобов’язаний був оплатити вимогу позивача про оплату вартості продукції на решту боргу в сумі 15880,96грн. у семиденний термін з дня отримання вимоги, але відповідач не оплатив борг за товар, чим порушив умови договору та закон. Таким чином, відповідач порушив законні права позивача на отримання плати за проданий товар, як встановлено ст.ст.655,693 ЦК України.

За таких обставин вимоги позивача за позовом є обґрунтованими,  такими, що підтверджені матеріалами справи та відповідають фактичним обставинам, тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.173,193 ГК України, ст.ст.525,526,530,655,693 ЦК України, керуючись ст.ст. 44,49, 75, 82,84,85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Малого приватного підприємства "Промпостач", м. Луганськ, вул. «Оборонна», 86, ідентифікаційний код 32372253 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпостач", м.Луганськ, вул. «Оборонна», 24, ідентифікаційний код 24854563 заборгованість в сумі 15880,96грн., державне мито у сумі –158,80грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення підписане 20.07.07.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна