ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2007 р.                                                           Справа № 8/356-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Херсонської філії

до Управління Пенсійного фонду України у Суворовському районі м.Херсона

про  визнання недійсним рішення.

за участю представників сторін:

від  позивача - нач. юр. відділу Голинський О.В., дов. №38 від 09.01.07.

від  відповідача - зав. юр. сектором Чумаченко К.О., дов. №3762/06 від 10.09.07.

Акціонерний комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Херсонської філії (позивач) подав до суду позовну заяву до управління Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Херсона про визнання недійсним рішенням про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій №237 від 6 червня 2007 року про застосування  343538 грн. 58 коп. штрафу. Позов обґрунтовано тим, що вказане рішення прийнято відповідачем в порушення прав позивача та норм законодавства, що регулюють спірні відносини. Згідно з вимогами пункту 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів, лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. Відповідно до частини 6 статті 20 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банки при виконанні розрахункової операції зобов'язані перевірити лише достовірність та формальну відповідність документу. На банк не покладається обов'язок здійснювати контрольні функції по правильності нарахування страхових внесків, банк не має  права витребувати у клієнта звітність, бухгалтерські та інші документи, необхідні для перевірки правильності нарахування страхових внесків.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач -  Управління ПФУ в Суворовському районі м. Херсона  - проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що вказане рішення ним винесено на підставі чинного законодавства України, а саме на підставі Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”. Відповідач просить відмовити у задоволені вимог позивача внаслідок їх необґрунтованості та безпідставності. У разі наявності у платника страхових внесків одночасно із зобов'язаннями із сплати страхових внесків зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо виплати заробітної плати (доходу). Посилання позивача на те, що лист ВАТ "Херсонські комбайни" про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду підтверджує фактичну сплату сум страхових внесків є помилковим, оскільки  згідно п. 3.9. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 року № 22, документальним підтвердженням  сплати платником утриманих із заробітної плати (доходу) сум податків і зборів (страхових внесків) є примірники платіжних доручень про їх перерахування, у яких в реквізиті "призначення платежу" платник зазначив період, за який заробітна плата нарахована, а банк платника заповнив реквізит "Дата виконання", або оригінал документа відповідного органу про звільнення цього платника від сплати податку чи збору (страхового внеску), або наявність за ним переплати. Ч. 12 ст. 20 Закону „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що установи банків здійснюють видачу коштів на виплату заробітної плати (доходу) лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків, однак  Херсонською обласною філією АКБ "Укрсоцбанк" здійснювалась видача зазначених виплат при поданні страхувальником платіжних документів про перерахування невідповідних сум страхових внесків. Твердження про те, що банк не зобов'язаний перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки обов'язок своєчасної та повної сплати страхових внесків законодавством покладено на страхувальників відповідач вважає необґрунтованим, тому, що у разі невиконання банками вимоги щодо одночасної з видачею заробітної плати сплати страхових внесків, вони (банки) за рахунок власних кошті у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми. Таким чином, законодавець встановив специфічний порядок щодо забезпечення надходжень страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду, визначивши з одного боку обов'язок страхувальника перерахувати суми внесків незалежно від фінансового стану, а з іншого встановивши обов'язок банку щодо перевірки такого перерахування перед видачею коштів на виплату заробітної плати. Контрольні функції банків за правильністю та своєчасністю перерахування коштів встановлені також Законом України “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні”.

В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Господарський суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог та заперечень на позов встановив наступне.

09.03.2006 року Херсонською філією  АКБ “Укрсоцбанк” (далі –банк)  були прийняті по системі банк-клієнт платіжні документи від ВАТ „Херсонські комбайни" на зарахування на карткові рахунки робітників підприємства коштів пов'язаних з оплатою їх праці за першу половину січня 2006 року на суму 265 360 гривень 00 копійок. 22.03.2006 року позивачем було прийнято по системі банк-клієнт платіжний документ від ВАТ „Херсонські комбайни" на зарахування на карткові рахунки робітників підприємства виплат, пов'язаних з оплатою їх праці за другу половину січня 2006 року на суму 743 303 гривні 00 копійок. 23.03.06 року банком був прийнятий від ВАТ „Херсонські комбайни" чек на отримання готівки на видачу виплат, пов'язаних з оплатою праці за січень 2006 року на суму 156 700 гривень .

Як стверджує відповідач,  виплати зазначених коштів були здійснені без одночасного подання банку підприємством платіжних доручень на перерахування відповідних сум страхових внесків. За таких обставин. рішенням  управління ПФУ № 237 від 6 червня 2007 року  були застосовані до АКБ «Укрсоцбанк»фінсанкції (штраф) в сумі 343538 грн. 58 коп. з посиланням на  п. 1 ч. 10 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за порушення Херсонською філією АКБ «Укрсоцбанк»вимог ч.12 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Враховуючи  зміст  порушень, викладених в пунктах 1 та 2  ч. 10 ст. 106 Закону, суд дійшов до висновку про притягнення позивача до відповідальності за приймання від страхувальника платіжних доручень на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати  та здійснення видачі (перерахування) зазначених коштів без дотримання умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум.

Відповідно до п.12 ст. 20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  установи банків приймають від страхувальників платіжного доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умов одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому НБУ, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює суми несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми. Пунктом 3.9. Постанови НБУ №22 від 21.01.2004 року „Про  затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні” встановлено, що банк приймає від платника платіжне доручення на перерахування заробітної плати на рахунки працівників підприємств, що відкриті в банках, або грошовий чек на отримання заробітної плати лише за умови одночасного подання платником у строк, установлений законодавством України, платіжних доручень на перерахування платежів, утриманих із заробітної плати працівників та нарахованих на фонд оплати праці податків до бюджету зборів страхових внесків до державних цільових фондів, або документальне підтвердження їх оплати раніше. У реквізиті „Призначення платежу” такого платіжного доручення зазначається дата виплати заробітної плати, форма її видачі (натуральній формі), виплати з виручки тощо) і період, за який здійснено виплату. Крім того, можуть зазначатись інші потрібні дані.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу).

Пункт 12 ст. 20 Закону „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”  встановлює правило, що видача банками коштів на виплату заробітної плати здійснюється за умови одночасного подання платіжних документів про перерахування страхових внесків, або документів, що підтверджують фактичну їх сплату. При цьому вказана норма Закону не покладає на банк обов’язок здійснювати контрольні функції по правильності нарахування страхових внесків та не надає права витребувати у клієнтів звітність, бухгалтерська та інші документи, необхідні для перевірки правильності нарахування страхових внесків. Достатньою умовою для видачі банком коштів на заробітну плату є подання платіжних документів про перерахування страхових внесків, або документів, що підтверджують фактичну їх сплату. Банки несуть відповідальність відповідно даної норми лише у разі видачі  заробітної плати без отримання від клієнта жодних платіжних документів про перерахування страхових внесків, або документів, що підтверджуються фактичну їх сплату.

Відповідальність за повноту перерахування платежів, утриманих із заробітної плати працівників і нарахування на фонд оплати праці податків до бюджету та зборів/ страхових внесків до державних цільових фондів, несе платник.

Як свідчить матеріали справи, ВАТ «Херсонські комбайни»сплачувало страхові внески від суми заробітної плати, отриманої за січень 2006 року. ВАТ „Херсонські комбайни" подавав платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Пенсійного фонду України: це платіжні доручення № 557 від 7 березня 2007 року в сумі 17004 грн. 05 коп.,  № 742 від 22 березня на суму 27 045 гривень 85 копійок, № 689 від 17 березня 2006 року на суму 1 088 гривень 77 копійок. Призначення платежу в платіжних дорученнях  зазначено: "внески до Пенсійного фонду з з/ти за січень 2006 року....”.

Дані платіжні доручення  пред’являлись платником  банку при перерахуванні та зарахуванні виплат по заробітній платі на карткові рахунки як документи, що підтверджують фактичну сплату цих сум у відповідності до  пункту 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність", банки при виконанні розрахункової операції зобов’язані перевірити лише достовірність та формальну відповідність документу. Відповідно пп. 1.19, 3.9  Інструкції "Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті»банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, зборів/страхових внесків (обов'язкових платежів), в тому числі і до Пенсійного фонду України, за дані, зазначені у реквізиті платіжного доручення відповідає платник, а банк перевіряє заповнення реквізитів лише за зовнішніми ознаками.

Суд вважає, що відповідальність за правильність нарахування (обчислення) платежів до ПФУ несе платник. І тільки в разі, якщо банк не забезпечив перерахування страхових внесків до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України одночасно з видачею (перерахуванням) коштів на виплату заробітної плати, то він за рахунок власних коштів сплачує відповідному Фонду суму несплачених страхових внесків.

За таких обставин. позов підлягає задоволенню. Витрати по сплаті судового збору  в сумі 3 грн. 40 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити. Визнати недійсним рішення Управління Пенсійного фонду в Суворовському районі м. Херсона № 237 від 6 червня 2007 року  про застосування 343538 грн. 58 коп. фінансових санкцій (штрафу) за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій

2. Відшкодувати Херсонської філії Акціонерного комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” з Державного бюджету судовий збір в сумі  3 грн. 40 коп.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

Постанову складено у повному обсязі та підписано 18 вересня 2007 року.