ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 11/171-6/547

Вищий господарський суд України у складі: суддя Москаленко В.С. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Запоріжжя (далі –відділення Фонду)

на рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2005

зі справи  № 11/171-6/547

за позовом відділення Фонду

до приватного підприємства "Фабрика делікатесних сирів", м. Запоріжжя (далі –ПП "Фабрика делікатесних сирів")

про стягнення штрафних санкцій у сумі 4 938,46 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

відділення Фонду –не з'яв.,

ПП "Фабрика делікатесних сирів" –Соболєвої Д.І.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У травні 2005 року відділення Фонду звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ПП "Фабрика делікатесних сирів"         4 938,46 грн. штрафних санкцій за нестворення у 2004 році робочого місця для працевлаштування інваліда на підставі статей 19, 20 Закону України "Про  основи  соціальної  захищеності  інвалідів  в  Україні"  (далі –Закон).

Рішенням господарського суду Запорізької від 22.12.2005 (суддя   Мисюра Л.С.) у позові відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що відділенням Фонду не доведено вину ПП "Фабрика делікатесних сирів" у нестворенні робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відділення Фонду звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції у розгляді справи невірно застосовано норми процесуального та матеріального права, зокрема, Закону та статті 11112 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу ПП "Фабрика делікатесних сирів" заперечує проти доводів скарги і просить рішення господарського суду першої інстанції з цієї справи залишити без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.02.2006 касаційну скаргу відділення Фонду разом з матеріалами даної справи було передано для розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2007 касаційне провадження у справі закрито, а  касаційну скаргу повернуто до Вищого господарського суду України для вирішення питання про її прийняття з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представник відділення Фонду у судове засідання не з’явився.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Згідно зі статтею 8 Закону державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров’я України та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434 (далі –Положення), Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України (далі –Мінпраці) та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 Положення для реалізації покладених на Фонд соціального захисту інвалідів завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

Відповідно до покладених на нього завдань Фонд соціального захисту інвалідів здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Пунктом 11 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1767, передбачено, що у разі несплати підприємствами, установами організаціями, які не забезпечують нормативу робочих місць, штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Таким чином, Фонд соціального захисту інвалідів та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями, зокрема, у зв’язку із застосуванням штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону, реалізують владні управлінські функції, а право відділень Фонду на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку.

Отже, даний спір є публічно-правовим і на нього згідно зі статтями 4, 17 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим господарським судом на порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень з публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Розгляд господарським судом першої інстанцій справи з публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятого ним рішення зі справи в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного зазначене судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи місцевому суду для розгляду за правила КАС України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Запорізької області від 22.12.2005 зі справи № 11/171-6/547 скасувати.

Справу передати до господарського суду Запорізької області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя                      В. Москаленко

Суддя                                                                                                       І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                    Б. Львов