Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                                                               7-99-18
РІШЕННЯ

25 червня  2007 року                                          Справа № 12187 (10/137)

Позивач: Державне підприємство  "Ічнянський спиртзавод"

вул. Пролетарська 20,м.Ічня,Ічнянський район, Чернігівська область,16700

Відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Темп"

вул. Жовтнева, 1,с. Рожнівка, Ічнянський район, Чернігівська область,16714

Предмет спору: про стягнення заборгованості 121497,16 грн.

Суддя                          Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

позивач: Човпило О.М. довіреність № 135 від 10.04.2007 року,  повноважний представник

відповідач: Звонок С.А. –представник, довіреність № 181 від 25.12.2006 року, Панькович М.Ф. –директор.

Рішення  приймається після оголошеної в судовому засіданні перерви з 21.06.2007 року по 25.06.2007 року, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з  позовною заявою  стягнення з відповідача  109 456 грн. 79 коп. основного боргу, 12040 грн. 37 коп. штрафних санкцій за поставлений товар..

05.06.2007 року  розпорядженням  голови господарського суду Чернігівської області у зв’язку з обранням судді Пашкіної С.А. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду  справу 10/137 було передано на розгляд судді Лавриненко Л.М. з присвоєнням № 12/187 (10/137).

Представники сторін в судовому засіданні надали клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, які задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні  підтримав свої позовні вимоги.

Відповідач у поданому відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до домовленості, яка була в вересні місяці з позивачем, відповідач оформив накладну № 276 від 03.04.2007 року за відпущене зерно жита  в кількості 1020,40 цнт. На суму 56122 грн. з врахуванням ПДВ на ПСП „Гарант”. По домовленості з позивачем  відпущене зерно жита оформлене на ПСП „Гарант” буде зараховане в рахунок оплати за барду. В лютому 2007 року СТОВ „Темп” платіжним дорученням № 103 від 28.02.2007 року перерахувало позивачеві в рахунок оплати за барду 20 000 грн. Також відповідач вказує на те, що позивачем безпідставно змінено ціна  на борду з 1 коп  до 15 коп . За таких обставин заборгованості за отриману барду перед позивачем відповідач не має.

Розглянувши подані документи і матеріали,  вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору,  господарський суд  встановив:

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець згідно договору купівлі–продажу передає або зобов’язується передати у власність покупцеві товар, а покупець прийняти його та оплатити.

Згідно накладних № 48 від 01.04.2006 року  на суму 12030 грн , № 70 від 03.05.2006 року на суму 11760 грн , № 85 від 14.06.2006 року на суму 7800 нпе , № 89 від 10.07.2005 року на суму 10590 грн , № 103 від 01.08.2006 року на суму 13800 грн , № 112 від 01.09.2006 року на суму 13200 грн., № 126 від 02.10.2006 року на суму 13800 грн., № 128 від 01.11.2006 року на суму 13050 грн , № 151 від 01.12.2006 року на суму 13350 грн , № 165 від  11.01.2007 року на суму 10500 грн ,   № 179 від 01.02.2007р. на суму 4350 грн, № 186  від 01.03.2007р.  позивачем було відпущено відповідачу барди  на загальну суму 130230 грн   в кількості 868200 дкл. .

Факт отримання відповідачем товару підтверджується дорученнями серії ЯЛР № 681037 від 01.04.2006 року, ЯЛР № 681788 від 01.05.07р., ЯЛР № 681919 від 14.06.06р., ЯЛР № 681950 від 10.07.06р., ЯМК № 267986 01.08.06р., ЯМК 266073 від 01.09.06р., ЯМК 266032 від 02.10.06р., ЯМК № 266035 від 01.11.06р., ЯМУ № 218672 від 01.12.2006 року, ЯМУ № 218700 від 11.01.2007 року., ЯМУ № 221378 від 01.02.2007р., ЯМУ № 221303 від 01.03.2007р.

Єдиний письмовий договір на купівлю-продаж товару між сторонами не укладався.

Згідно ч.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі, а відповідно до ч.2 цієї ж статті правочин, для якого законом не встановлена обов’язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Угода купівлі –продажу, відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, була укладена між сторонами шляхом здійснення сторонами конкретних дій щодо передачі позивачем відповідачу товару та прийняття його відповідачем, а також здійснення відповідачем часткової оплати.

Щодо кількості отриманого товару відповідач не заперечує.

Твердження відповідача про те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо ціни товару, судом до  уваги не приймається, оскільки в накладних на отримання товару, які підписані повноважними представниками сторін, зазначена загальна кількості отриманого відповідачем товару та його вартість. Відповідно, виходячи із загальної кількості отриманого відповідачем товару та  загальної вартості , можна визначити вартість  одного декалітру.

За таких обставин, суд доходить висновку, що сторонами досягнуто згоди щодо вартості та ціни  поставленого товару.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов’язаний  оплатити  товар після  його прийняття або прийняття товаророзпорядчих  документів  на нього, якщо договором  або актами цивільного  законодавства  не встановлений  інший  строк оплати товару.

Строк оплати поставленого  товару   сторонами не було визначено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо сторонами не визначено строк виконання зобов’язання, то  кредитор має право вимагати його виконання в будь - який час, а боржник зобов’язаний виконати вимогу кредитора на протязі семи днів з моменту пред’явлення вимоги кредитором.

30.12.2006р. позивачем була направлена відповідачу вимога щодо оплати  товару , отриманого станом на 01.12.06р., що підтверджується претензією № 405 та поштовим повідомленням  № 211088.

Відповідно   відповідач зобов’язаний був виконати вимогу позивача на протязі семи днів, тобто до 06.01.2007р.

23.05.2007р. позивачем було направлено  відповідачу  повторно вимогу щодо оплати отриманого товару станом на 01.04.2007р.

Відповідно   відповідач зобов’язаний був виконати вимогу позивача щодо товару поставленого в період з 01.12.2006р. по 01.04.07р. на протязі семи днів, тобто до 30.05.2007р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач свої зобов’язання щодо  оплати товару виконав частково  сплативши 28.02.2007р. 20000 грн  та  позивачем зараховано в рахунок оплати  773 грн 21 коп ( сума переплати  відповідача станом  на 01.04.06р.) . Відповідно  заборгованість  за отриманий товар  становить 109 456 грн. 79 коп.

Твердження відповідача про те , що в рахунок оплати ним було передано  позивачу  зерно жита в кількості 1020,4цн на  суму 56122 грн , судом до уваги не може бути прийнято, оскільки як вбачається із наданих відповідачем товарно-транспортних накладних на відпуск зерна жита, зерно жита  отримувалось  ПСП „ Гарант” , а не позивачем. Доказів поставки зерна жита в рахунок погашення боргу  позивачеві  відповідач суду не надав.

Позивач також просить стягнути з відповідача штрафні санкції, що складаються з 4378 грн. 40 коп. пені за період з 28.02.07р. по 10.04.2007р. та 7% штрафу у розмірі 7661 грн. 92 коп, відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона  є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються у розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивач відноситься до державного сектора економіки, оскільки є  державним підприємством , але  приймаючи до уваги, що позивачем вимога   30.12.2006р.  була направлено щодо  оплати товару поставленого станом на 01.12.2006р., а 23.05.2007р. вимога щодо оплати товару , поставленого  станом на 01.04.07р., суд доходить висновку, що пеня за прострочку оплати за період з  28.02.07р. по 10.04.07р. становить 3010,27 грн, а штраф  - 5267 грн 98 коп. Загальна сума пені та штрафу становить 8247 грн.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість-одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Приймаючи до уваги, що відповідач є сільськогосподарським підприємством та враховуючи  підготовку підприємства до збору урожаю, а також тяжкий фінансовий стан, в якому на даний час перебувають сільськогосподарські підприємства області, та не значний  період прострочки відповідачем виконання зобов”язань щодо оплати , а також враховуючи, що сума штрафних санкцій є надмірно великою у порівнянні  із збитками кредитора ,  суд , відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України , вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій  на 90 відсотків, відповідно штрафні санкції  підлягають стягненню в сумі 827 грн. 82 коп.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України  та ст. 193 Господарського кодексу України зобов’язання повинні  виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Оскільки відповідач в порушення ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов’язання не виконав, за отриманий товар своєчасно в повній сумі не розрахувався, суд, з урахування  вищезазначеного,  доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу в сумі 109 456 грн. 79 коп. та 827 грн. 82 коп. штрафних санкцій,  в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача  1177 грн. 35 коп.  держмита та  114 грн. 35 коп  витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 638, 655  Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 231,233 Господарського кодексу України., ст.ст. 33, 49, 82-85   Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити  частково.

2. Стягнути з  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Темп"

вул. Жовтнева, 1,с. Рожнівка, Ічнянський район, Чернігівська область,16714 (р/р 1 в Ощадбанку 3260, МФО 343068, код 30834693) на користь Державного підприємства  "Ічнянський спиртзавод" вул. Пролетарська 20,м.Ічня,Ічнянський район, Чернігівська область,16700 (р/р 2 в Ощадбанку 3260 м. Ічня, МФО 343068, код 00375361) 109 456 грн. 79 коп. боргу,  827 грн. 82 коп. штрафних санкцій, 1177 грн 35 коп   держмита та  114 грн. 35 коп  витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Наказ видати після  набранням  судовим рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                  Л.М.Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст.  84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 27.06.2007р.

Суддя                                                  Л.М.Лавриненко