ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

13.07.07
Справа №14/133-пн-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

Головуючий суддя Яценко О.М. судді  Яценко О.М.
, Зубкова
Т.П."(переведений)"  ,
Кагітіна Л.П.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1

від відповідача: Кияшко О.О., довіреність № б/н від
17.04.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1, с. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від
24.04.2007 року у справі №14/133-ПН-07

за позовом: ОСОБА_1, с. Сиваське Новотроїцького району
Херсонської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю
“Світанок”, с. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області

про визнання недійсними п.п. 4.1,4.5, 4.6, 4.8 статуту

Розпорядженням
голови Запорізького апеляційного господарського суду за № 2119 від 10.07.2007р.
справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий - Яценко О.М., суддів:
Зубкова Т.П., Кагітіна Л.П..

Колегія
суддів прийняла справу до провадження.

У судовому
засіданні 13.07.2007 року за згодою представників сторін оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Рішенням
господарського суду Херсонської області від 24.04.2007 року (суддя Гридасов
Ю.В.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд зазначив, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги
посилається на положення законодавства, яке не існувало  на момент затвердження спірних положень
статуту позивача.

ОСОБА_1,
с.Сиваське Новотроїцького району Херсонської області (позивач) з рішенням
господарського суду не погодився та звернулося до Запорізького апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду
постановлене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а
тому підлягає скасуванню з наступних підстав: відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд зазначив, що в позовній заяві, в якості нормативного
обґрунтування позовних вимог, наявне посилання на ст. 258 Цивільного кодексу
України, що діє з 01.01.2004 року. Але при цьому суд не зазначив, що, в
судовому засіданні, уточнюючи позовні вимоги, представник позивача посилався
крім статті 258 ще й на ст. 230 цього кодексу та ст. 48 ЦК в редакції 1963
року, що повинно бути відображеним у протоколі судового засідання. Спір
фактично судом не розглядався. Відповідність норм статуту відповідача діючому
законодавству практично не досліджувалася, що призвело до постановлення
незаконного рішення.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просить рішення
господарського суду Херсонської області скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у
відзиві на апеляційну скаргу та повноважний представник у судовому засіданні
заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що суд правомірно
відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що позивач послався на
законодавство, що не діяло на момент звернення із позовними вимогами. Крім
того, позивач просить визнати недійсними спірні положення статуту як договору,
в той час, як статут є локальним актом, і має визнаватися недійсним з інших
підстав. Просить залишити рішення господарського суду Херсонської області по
справі № 14/133-ПН-07 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.
101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Протоколом
загальних зборів : від 01.06.2003 року ТОВ «Світанок» були затверджені зміни до
статуту товариства. Визнання окремих положень статуту на підставі статі 258 ЦК
України було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню на підставі наступного:

Основним
актом, що регулює діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, є Закон
України "Про господарські товариства".

Товариством з
обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд,
розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. (ст. 50
Закону України "Про господарські товариства")- далі Закон.

Згідно зі ст. 4 Закону установчими документами, на
підставі яких створюється і діє товариство з обмеженою, є установчий договір і
статут.

Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення
цілком правомірно зазначив, що позивач у позовній заяві просить визнати
недійсними деякі положення статуту відповідача, затверджені на загальних зборах
учасників Товариства 1 червня 2003 року та в обґрунтування позовних вимог
посилається на статті 148, 230, 258 Цивільного кодексу України. Разом з цим,
відповідно до ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень того ж Кодексу, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Таким чином, позивач,
обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на положення законодавства, яке не
існувало на момент затвердження спірних положень Статуту відповідача.

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач просить
визнати статут недійсним саме як договір, в той час, як правова природа Статуту
інша. Статут підприємства - основний документ, на основі якого діє
підприємство. Статут затверджується власником (власниками) майна. Тобто статут
за своєю правовою природою є актом ненормативного характеру (локальним актом),
а тому визнавати його недійсним з підстав визначених законодавством для
визнання недійсними угод неправомірно.

Крім того, як свідчать матеріали справи. Зміни до статуту
були внесені шляхом голосування на загальних зборах, і це рішення було прийнято
одностайно, ста відсотками голосів, включаючи голос позивача. Розпорядження
Новотроїцької райдержадміністрації від 24.07.2003 року № 134, яким були
затверджені зміни до статуту ТОВ «Світанок» у встановленому законодавством
порядку не оскаржено.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника
апеляційної скарги про уточнення його представником у судовому засіданні
позовних вимог.

Уточнення позовних вимог безпосередньо в засіданні суду,
допустимо лише, якщо при цьому не порушено процесуальних прав відповідача,
передбачених статтями 22 і 23 ГПК України, і відповідачеві було надано
можливість подання доказів щодо нового предмета, підстав позову та наведення
його доводів у судовому засіданні. Волевиявлення позивача щодо уточнення
позовних вимог повинно викладатись у письмовій формі. Доказів заявлення
письмового клопотання про уточнення позовних вимог позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження
заявника апеляційної скарги у судовому засіданні 13.07.2007 року щодо того, що
суд першої інстанції повинен був сам застосувати необхідне законодавство та
визначитись із правовою природою документу, що оспорюється, оскільки позивач не
має відповідної освіти та необізнаний у питаннях застосування законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної (в тому
числі судової) влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на
підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частина 4 статті 22 ГПК України визначає зміну підстави
або предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог виключно як
право, а не обов'язок позивача.

Пунктом 2 статті 83 ГПК України передбачено право господарського
суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою
умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог
на власний розсуд чи спонукання до їх уточнення.

Крім того згідно статі 4-2 ГПК України,  правосуддя у господарських судах здійснюється
на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до зазначеної статі при здійсненні правосуддя
забезпечується рівність у визначенні процесуальних можливостей сторін, яка
полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх
прав і законних інтересів.

Загальним чином принцип рівності всіх перед законом
сформульовано у ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають
рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних
засад судочинства, поряд з іншими, рівність усіх учасників судового процесу
перед законом і судом.

Верховний Суд України, в п. 10 постанови Пленуму від 1
листопада 1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні
правосуддя» зазначає, що конституційні положення про законність судочинства та
рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції)
зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та
дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних
прав.

А відтак, прямим порушенням принципу рівності всіх перед
судом та законом, було б уточнення та змінення на власний розсуд господарським
судом, з урахуванням необізнаності позивача, позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права
захистити своє порушене право шляхом звернення до господарського суду із
позовними вимогами, що відповідають фактичним обставинам та у спосіб, що
відповідає положенням статі 16 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку
про законність та обґрунтованість рішення господарського суду підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 101 - 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, с. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області на
рішення господарського суду Херсонської області від 24.04.2007 року у справі №
14/133-ПН-07 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської
області від 24.04.2007 року у справі №14/133-ПН-07 залишити без змін.

Головуючий суддя Яценко О.М.

судді  Яценко О.М.

Зубкова  Т.П."(переведений)"  Кагітіна Л.П.