СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

13 серпня 2007 року
Справа № 2-22/231-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Волкова К.В.,

Градової О.Г.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Куткова Н.М., дов. б/н від 18.05.07,

відповідача: Патраш В.І., дов. № 3232/10 від 31.05.07,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 27 квітня 2007 року по справі № 2-22/231-2007А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський" (вул. Набережна, 8,Алушта,98500)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 27 квітня 2007 року у справі № 2-22/231-2007 А позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський" до Державної податкової інспекції у м. Алушта про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень задоволений повністю.

Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача № /2 від 07 грудня 2007 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 12565 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 3038 грн. Визнано нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача № /2 від 07 грудня 2006 року, яким донараховано позивачу  податок на прибуток в сумі 17256,25 грн., а також штрафні санкції у розмірі 3451,25 грн. Визнано нечинним податкове  повідомлення-рішення відповідача № /2, яким донараховано позивачу податок на додану вартість в сумі 60655 грн., а також нараховані штрафні санкції в сумі 30328 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач 07 травня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу відповідач подав 29 травня 2007 року.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

18 серпня 2006 року Державною податковою інспекцією у місті Алушта в Автономній Республіці Крим на підставі акту перевірки від 08 серпня 2006 року № 1152/23/16510329 стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю „Морський” прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №  /0, яким донарахований податок на прибуток у розмірі 17 256,25 гривень і нараховані штрафні санкції у розмірі 3 451,25 гривень, усього на суму 20 707,50 гривень;

- № /0, яким донарахований податок на додану вартість  у розмірі 60 655 гривень і начисленні штрафні санкції у розмірі 30 328 гривень, усього на суму 90 983 гривень;

- № /0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12 565 гривень і начисленні штрафні санкції у розмірі 4 084 гривень.

Скарга платника податків рішенням керівника Державної податкової інспекції у місті Алушта  від 06 вересня 2006 року залишена без задоволення, вказані податкові повідомлення-рішення –без змін.

Стосовно товариства з обмеженою відповідальністю „Морський”            06 вересня 2006 року керівником Державної податкової інспекції у місті Алушта  прийняті податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення –рішення № /1, яким донарахований податок на прибуток у розмірі 17 256,25 гривень і нараховані штрафні санкції у розмірі 3 451,25 гривень, усього на суму 20 707,50 гривень;

- податкове повідомлення-рішення № /1, яким донарахований податок на додану вартість  у розмірі 60 655 гривень і нараховані штрафні санкції у розмірі 30 328 гривень, усього на суму 90 983 гривень;

- податкове повідомлення-рішення № /1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12 565 гривень і нараховані штрафні санкції у розмірі 4 084 гривень.

Рішенням заступника голови Державної податкової адміністрації № 2228/10/25-007 від 06 жовтня 2006 року про результати розгляду  скарги платника податків, повторно поданої в адміністративному порядку до Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим,   залишено без змін податкові повідомлення-рішення  від 06 вересня 2006 року №  /1 та № /1 та скасоване  податкове повідомлення-рішення № /1 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 1 046 гривень та рішення Державної податкової інспекції у місті  Алушті в Автономній Республіці Крим № 3974/10/23 від 06 вересня 2006 року в зазначеної частині.

Вказаним рішенням заступника голови Державної податкової адміністрації Державну податкову інспекцію у місті  Алушті в Автономній Республіці Крим зобов’язано прийняти податкове повідомлення–рішення, яким зменшити суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7 454 гривень.

Таким чином, стосовно товариства з обмеженою відповідальністю 07 грудня 2006 року заступником керівником Державної податкової інспекції у місті Алушта   прийняті повідомлення-рішення:

-          № /2, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12 565 гривень і нараховані  штрафні санкції у розмірі 3 038 гривень;

-           № /2, яким донарахований податок прибуток у розмірі 17 256,25 гривень і нараховані штрафні санкції у розмірі 3 451,25 гривень, усього на суму 20 707,50 гривень;

-          № /2, яким донарахований податок на додану вартість  у розмірі 60 655 гривень і начисленні штрафні санкції у розмірі 30 328 гривень, усього на суму 90 983 гривень.

За результатами перевірки Державною податкової інспекцією в місті Алушта встановлено порушення пункту  5.2 статті 5, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.9.6 пункту 7.9 статті  7, підпункту 8.4.3 пункту 8.4 статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в результаті чого товариству збільшені валові доходи за  4 квартал 2005 року у розмірі 172 521,64 грн., яка склалася з сум фактичних  некомпенсованих  витрат орендаря на  утримання  кліматопавільйону у розмірі 110 021,65  грн. і  нарахованої  орендної  плати  згідно  договору оренди у розмірі  62 499,99 грн., та за  1 квартал 2006 року у розмірі 210 810,77  грн., яка  склалася  із суми  фактично  некомпенсованих  затрат на  утримання  кліматопавільйону  у розмірі  123 310,77 грн. і нарахованої  орендної  плати  згідно  договору  оренди в сумі  87 500,00 грн.. Підставою для таких висновків послужили взаємовідносини  між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Міндальна роща” щодо виконання умов  Договору оренди цілісного майнового комплексу від 25 липня 2005 року.

Договір оренди цілісного майнового комплексу (далі –Договір) укладений між позивачем (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Міндальна роща”(орендатор) 25 липня 2005 року строком до 30 вересня 2005 року (п. 4.1.). Згідно умов договору (п.5.2.) „Орендатор зобов’язується щомісячно сплачувати всі поточні витрати по комунальному забезпеченню приміщення, яке включає витрати на забезпечення електроенергією, водопостачання, вивіз сміття, охорону  приміщення та майна, що орендується, прибирання прибудинкової території та інші витрати”. Договором в (п. 4.2.) передбачено, що „якщо жодна зі сторін на протязі 30 робочих днів до закінчення терміну дії договору не заявить про наміри його розірвати, термін дії автоматично продовжується на той же термін”. Згідно додаткової угоди від  25 липня 2005 року сторони прийшли до угоди продовжити термін дії договору  оренди з 25 липня 2005 року по 30 травня 2006 року. Додатковою угодою від 26 липня 2005 року сторони підтвердили своє бажання розірвати додаткову угоду від 25.07.2005 р. та залишити без змін умови договору, а 30 серпня 2005 року сторони домовились не продовжувати термін дії договору відповідно п. 4.2., строк закінчення оренди вважати 30 вересня 2005 року. Але додаткові угоди від 26 липня 2005 року та від 30 серпня 2005 року не були взяті до уваги выдповыдачем, які при обчисленні валового доходу  враховують термін дії договору до 30 серпня 2006 року. Данні документи були надані до матеріалів справи у повному обсязі.

В пункті 7.9.6 ст. 7 Закону України  „Про оподаткування прибутку підприємств” вказано, що „Орендодавець збільшує суму валових доходів, а орендатор збільшує суму валових затрат на суму нарахованого лізінгового платежу за наслідками  податкового періоду, в якому здійснюється таке нарахування.”  Таким чином, відносити орендний платіж до складу валових доходів потрібне  в періоді, в якому він нарахований. В Додатковій угоді від 30 серпня 2005 року сторонами узгоджений остаточний строк оренди цілісного майнового комплексу –до 30 вересня 2005 року. Відповідно до частини 2 статті  795 Цивільного кодексу України договір найму припиняється з моменту повернення наймачем предмета договору найму, що  оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Акт приймання-здачі відповідно до договору оренди від був підписаний сторонами 30 вересня 2005 року, що свідчить про закінчення дії договору оренди.  Останнє нарахування орендного платежу проводилося позивачем  на підставі підписаного акту наданих послуг № 23 від 30 вересня 05 року (останній платіжний документ за розрахунками  № 1951 від 09 вересня 2005 року  на суму 25 000 грн., в тому числі податок на додану вартість 4 166,67 гривень).

Таким чином, суд приходить до висновку, що фактичних валових доходів по оренді  за 4 квартал 2005 року і 1 квартал 2006 року у позивача  не могло бути.

Відповідач свої висновки обґрунтовує тим, що в 4 кварталі 2005 року позивач  нараховує і декларує амортизацію, а в 1 кварталі 2006 року  амортизація нарахована перевіркою, не оскаржується платником податків, що свідчить про факт дії укладеної угоди. Також другою підставою відповідач вважає пояснення позивача (вх. 5788/10 від 31 липня 2006 року), про розмір  встановлення орендної плати.

Дані доводи відповідача не можуть бути взяті до уваги судовою колегією у зв’язку з наступним. Поняття „амортизація”, витрати, які підлягають та не підлягають амортизації зазначено у статті 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. Жодна з витрат, які відносяться до складу валових або проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування та не підлягають амортизації, визначених у підпунктах 8.1.3 та 8.1.4  вищевказаного Закону не мала місце у товариства з обмеженою відповідальністю „Морський” у 4 кварталі 2005 року та у 1 кварталі 2006 року, тому нарахування амортизації на основні фонди підприємства є правомірним, що в свою чергу не є підтвердженням дії договору оренди у 4 кварталі 2005 року та у 1 кварталі 2006 року.

Щодо пояснень позивачем відносно орендної плати, то предметом пояснень не є строк дії договору оренди.

Враховуючи пояснення відповідача і наданні сторонами документи, судова колегія приходить до висновку, що підстав вважати діючим договір оренди у 4 кварталі 2005 року та у 1 кварталі 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Морський” і товариством з обмеженою відповідальністю «Міндальна Роща»немає. А тому, відповідач помилково збільшив валові доходи позивача за 4 квартал 2005 року у розмірі 172521,64 грн. сум фактичних витрат на утримання зазначеного майна та 62499,99 грн. орендної плати та за 1 квартал 2006 року в розмірі 210810,77 грн., яка склалась з 123310,77 грн. витрат на утримання майна та 87500 грн. орендної плати.

У зв'язку з неправомірним нарахуванням валових доходів за період з жовтня 2005 року по березень 2006 року встановлене перевіркою завищення  суми бюджетного відшкодування у розмірі 17 994 грн., а також заниження податку на додану вартість у розмірі 60 655 грн. є помилковим. Згідно  підпункту  7.3.1 пункту 7.3 статті  7, Закону України «Про податок на додану вартість»„Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку”.  Жодна з перерахованих подій не мала місця, тому і не могли виникнути донараховані податкові зобов'язання.

У зв'язку з неправомірним нарахуванням валових доходів по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю „Міндальна роща” по договору оренди,  перевіркою встановлено завищення бюджетного відшкодування за період з листопада  2005 року по березень 2006 року: за листопад 2005 року  – на 2 813,00 грн., за грудень 2005 року –на 343 грн., за січень 2006 року- на 2 920 грн., за лютий 2006 року –на 2 537 грн., за березень 2006 року –на 3 952 грн., усього на суму  12 565,00 грн.

Податок на додану вартість, донарахований з також у зв’язку з договором оренди кліматопавільйону „Морський”, за період з жовтня 2005 року по березень 2006 року, та  складає 60 655 грн., як зазначено в аркуші акту 22: жовтень 2005 року –7 218 грн.,   за листопад 2005 року –10 599 грн., за грудень 2005 року –9 519 грн., за січень 2006 року - 13 098 грн., за лютий 2006 року – 10 108 грн., за березень 2006 року  –10 113 грн..

Судова колегія вважає, що після закінчення терміну дії договору оренди, у відповідача не було правових підстав для зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість  за вказаний період на 12565грн., та нарахування податку на додану вартість  у сумі 60655грн.

Згода на виключення  з бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість за червень 2005 року у розмірі 2 025 грн., нарахованого на валові доходи у розмірі 10 125 грн., донараховані перевіркою за монтаж та доставку обладнання, не враховуються колегією суддів при прийнятті рішення по справі, оскільки   правомірність визначення сум бюджетного відшкодування за цей період вже розглянута судом, прийняте рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 03 жовтня 2006 року у справі № 2-25/14072-2006А, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25 січня 2007 року. Сума валових доходів у розмірі 10 125 гривень зменшує від'ємне значення об’єкту оподаткування як у 2 кварталі 2005 р., так і за весь 2005 рік, тому податку на прибуток у даному періоді не виникає.

При таких обставинах вимоги Державної податкової інспекції у місті Алушта в Автономній Республіці Крим, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстав для зміни або скасування рішення місцевого господарського суду не має.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність прийнятого судом першої інстанції рішення. Та вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 27 квітня 2007 року усправі № 2-22/231-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      К.В. Волков

О.Г. Градова