СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

28 серпня 2007 року
Справа № 2-28/2377-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

сторони не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Альошина С.М.) від 21.05.2007 у справі № 2-28/2377-2007,

за позовом           Виробничого підприємства "Дісмакол" (юридична адреса: пров. Курцовський, 38, Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95001; фактична адреса: 95000, Автономна Республіка Крим, Сімферополь, вул. М.Донського, 6, с/г кв.404)

до           Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" (вул. Ленінградська, 41, Гурзуф, Ялта, 98645)

про стягнення 28856,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Виробниче підприємство "Дісмакол" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Міжнародного дитячого центру "Артек" про стягнення 28 856,05грн., у тому числі 24 903,15грн. (позивачем при вказанні суми основного боргу було допущено арифметичну помилку і замість 24903,14 грн., вказано 24 903,15 грн.) заборгованості за невиконання договірних зобов'язань, 1812,95грн. - пені, 3 % річних у розмірі 1915,83грн. та інфляційну заборгованість в сумі 224,12грн.

В процесі розгляду справи позивачем були збільшені позовні вимоги, а саме позивач зазначив, що при розрахунку індексу інфляції було допущено помилку, тобто розрахунок проводився по середньому індексу інфляції за вказаний період, що є помилковим та суперечить методиці по застосуванню індексу інфляції споживчих цін при розрахунку грошових сум, у зв'язку з чим просив стягнути з відповідача, зокрема, індекс інфляції у сумі 8467,07грн.

Крім того, представником позивача було надано суду письмове уточнення, в якому позивач уточнив суму основного боргу, та зазначив, що при вказані суми основного боргу було допущено арифметичну помилку, у зв'язку з чим вірна сума основного боргу складає 24 903,14грн.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.05.2007 (суддя С.М. Альошина) позов задоволено частково.

З державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" на користь виробничого підприємства "Дісмакол" стягнуто 35271,72грн., у тому числі 24903,14грн. - основного боргу, 8467,07грн. - індексу інфляції, 1901,51грн. - 3% річних, 352,73грн. - державного мита та 112,19грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині - в позові відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим актом, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду прийнято при порушенні норм матеріального права а також при неповно встановлених обставинах справи.

Відповідно до розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.08.2007, суддю Прокопанич Г.К. було замінено на суддю Горошко Н.П.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

На підставі усної домовленості між сторонами, позивач поставив відповідачу товар за накладними № 31 від 11.02.2004 на суму 6 518,51 грн., №38 від 20.02.2004 на суму 1542,24грн., № 44 від 05.03.2004 на суму 2803,26грн., № 51 від 12.03.2004 на суму 1055,40грн., № 65 від 01.04.2004 на суму 1 813,14грн., №65 від 01.04.2004 на суму 1033,30грн., № 104 від 21.04.2004 на суму 1732,50грн., № 105 від 23.04.2004 на суму 2394,30грн., № 110 від 26.04.2004 на суму 975,06грн. та за видатковою накладною № РН-0000103 від 14.05.2004 на суму 5035,43грн., а всього на загальну суму 24 903,14грн.

Факт отримання товару за вищевказаними накладними підтверджується довіреностями, наявними у матеріалах справи.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2004 по 01.03.2006, станом на 01.03.2006, заборгованість Міжнародного дитячого центру "Артек" перед виробничим підприємством "Дісмакол", за поставлений товар склала 24 903,15грн.

Однак, відповідач свої зобов'язання по сплаті за поставлений позивачу товар не виконав.

Вищевикладене свідчить про наявність зобов'язання у відповідача перед позивачем.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На адресу відповідача направлялась претензія від 25.06.2004, яка згідно поштового повідомлення № 29221 була вручена відповідачу 29.06.2004 та в якій позивач просив відповідача погасити суму заборгованості, яка була залишена Міжнародним дитячим центром "Артек" без відповіді та виконання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Тому, відповідачу, за прострочення виконання грошового зобов'язання, позивачем було донараховано індекс інфляції у сумі 224,12грн. та 3 % річних у розмірі 1915,83грн., а з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, відповідачу нараховано 8467,07грн. індексу інфляції.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи претензія була отримана відповідачем 29.06.2004.

Таким чином 3 % річних повинні бути нараховані за період з 07.07.2004 по 22.01.2007, які складають 1901,51грн., у зв'язку з чим в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 14,32грн. у позові повинно бути відмовлено.

Крім того, позивач, керуючись Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 № 543/96-ВР, нарахував відповідачу пеню у сумі 1812,95грн.

Однак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у сумі 1812,95грн. задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами не було укладено у письмовій формі договору, в якому б передбачалось стягнення пені.

Відповідно до статей 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'зання може забезпечуватися неустойкою, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, відносно стягнення з відповідача пені у сумі 1812,95грн. у позові повинно бути відмовлено.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 35271,72грн., у тому числі 24903,14грн. - основного боргу, 8467,07грн. - індексу інфляції, 3 % річних у розмірі 1901,51грн., документально встановлений. Він підтверджений матеріалами справи та не оспорювався відповідачем.

При таких обставинах позов, з урахуванням вищевказаної заяви про збільшення позовних вимог підлягає задоволенню частково.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевисловленого, апеляційна інстанція вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, при повно встановлених обставинах справи, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.05.2007 у справі № 2-28/2377-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Н.П. Горошко