ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.07 р.                                                                             Справа № 37/79а

Вступна та резолютивна частини постанови складені та підписані головуючою суддею Яманко В. Г. у нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 15 листопада 2007 року о 15 годині 30 хвилин у присутності представників сторін у приміщенні господарського суду Донецької області (м. Донецьк, вул. Артема, 157,  кабінет судових засідань № 210).

Повний текст постанови складений  16 листопада 2007 року та підписаний суддею о 14 годині 00 хвилин.

за позовом  обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк

до відповідача  державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька

про  визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 78343 грн. 80 коп.

Суддя господарського суду Донецької області Яманко Валентина Григорівна

при секретарі судового засідання Шкурідіній  І. О.

Представники:

від позивача: Анохіна Т. І. – за дов. № юр/3765 від 29 жовтня 2007 року,

від відповідача: Ваховська Г. О. – за дов. № 53675/10/10-013 від 8 листопада 2007 року.

Суть справи:

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області 5 лютого 2007 року з позовною заявою № юр/484 від 2 лютого 2007 року (арк. справи 2-3) до державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 78343 грн. 80 коп., розгляд якої згідно пункту 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, до початку діяльності окружного адміністративного суду підвідомчий  господарському суду Донецької області.

У зв’язку з тим, що позовна заява обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк № юр/484 від 2 лютого 2007 року була подана без дотримання вимог статті 79, пункту 6 частини 1, частин 3, 4, 5  статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд Донецької області ухвалою від 6 лютого 2007 року залишив її без руху (арк. справи 1), встановивши позивачу строк до 21 лютого 2007 року на усунення недоліків. Зазначена ухвала суду була отримана позивачем 7 лютого 2007 року, відповідачем 13 лютого 2007 року.

22 лютого 2007 року, у зв’язку з усуненням позивачем недоліків, що стали причиною залишення позовної заяви без руху, господарським судом Донецької області було відкрито провадження по адміністративній справі № 37/79 а та призначено попереднє судове засідання на 15 березня 2007  року, про що винесена відповідна ухвала (арк. справи 32-33), яка отримана відповідачем 26 лютого 2007 року.

Позивач у попередньому судовому засіданні 15 березня 2007 року підтримав позовні вимоги, відповідач у попередньому судовому засіданні 15 березня 2007 року проти позовних вимог заперечував. Сторонами у попередньому судовому засіданні 15 березня 2007 року було надане клопотання (арк. справи 35) про зупинення провадження по справі № 37/79 а на строк до надання сторонами суду результатів звірки строків подання декларації з ПДВ, строків сплати податкових зобов’язань, підстав та терміну надання уточнюючого розрахунку, суми недоїмки по ПДВ, яка склалася на дату подання уточнюючого розрахунку, підстав та дат внесення відповідачем у спірному періоді даних уточнюючого розрахунку з ПДВ в особовий рахунок позивача, причин непогашення податкового боргу, термінів вирахування кількості днів затримки сплати, розміру застосованих штрафних санкцій та пояснень відповідальних посадових осіб позивача та відповідача з цих питань з доданням підтверджуючих документів та податкового обліку. З метою забезпечення дотримання вимог щодо захисту прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно – правових відносин та забезпечення законності, повноти та всебічного розгляду судом справи № 37/79 а згідно пункту 2 частини 1 статті 121 та пункту 4 частини 2 статті 156  Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками підготовчого провадження суд 15 березня 2007 року зупинив провадження у справі № 37/79 а за обґрунтованим клопотанням сторін на строк до надання суду  сторонами результатів звірки строків подання декларації з ПДВ, строків сплати податкових зобов’язань, підстав та терміну надання уточнюючого розрахунку, суми недоїмки по ПДВ, яка склалася на дату подання уточнюючого розрахунку, підстав та дат внесення відповідачем у спірному періоді даних уточнюючого розрахунку з ПДВ в особовий рахунок позивача, причин непогашення податкового боргу, термінів вирахування кількості днів затримки сплати, розміру застосованих штрафних санкцій та пояснень відповідальних посадових осіб позивача та відповідача з цих питань з доданням підтверджуючих документів та податкового обліку, про що винесена відповідна ухвала (арк. справи 39-40).

29 жовтня 2007 року представники позивача та відповідача надали клопотання про поновлення провадження по справі № 37/79а (арк. справи 53), проти проведення попереднього судового засідання 29 жовтня 2007 року не заперечували. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позовних вимог заперечував. Про досягнення примирення сторони суд не повідомили. Ухвалою від 29 жовтня 2007 року (арк. справи 54) суд задовольнив клопотання сторін про поновлення провадження по адміністративній справі № 37/79а, поновив за клопотанням сторін провадження в адміністративній справі № 37/79а та закінчив підготовче провадження, призначивши адміністративну справу № 37/79а за згодою сторін до судового розгляду на 15 листопада  2007 року. Також, суд, керуючись частиною 1 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вручив у попередньому судовому засіданні 29 жовтня 2007 року представникам позивача та відповідача за їх згодою судові повістки (арк. справи 55-56).

15 листопада 2007 року відбувся судовий розгляд справи № 37/79а, під час якого позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позовних вимог заперечував. Даних про примирення сторони суду не надали.

Позивач – обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк зареєстрований 23 лютого 2001 року виконавчим комітетом Донецької міської Ради як юридична особа, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію (арк. справи 15). Позивач включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 03337119, про що свідчить довідка Донецького обласного управління статистики від 20 січня 2004 року (арк. справи 4). Відповідно до статуту (арк. справи 5-14) позивач зареєстрований за адресою: 83086, м. Донецьк, вул. Донецька, 38. Відповідно до свідоцтва форми № 2-Р № 07282047 серії НБ № 081719 від 22 червня 2001 року (арк. справи 16) обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк є платником податку на додану вартість. Згідно довідки форми № 4-ОПП № 49534/10/19-1 (арк. справи 17) позивач перебуває на податковому обліку в державній податковій інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька з 20 вересня 1993 року.

В обґрунтування  позовних вимог (арк. справи 2-3) позивач посилається на те, що відповідач безпідставно застосував до нього передбачені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні санкції відповідно до повідомлення – рішення № 000530164/0 на суму 78343 грн. 80 коп. при сплаті зобов’язання 30 жовтня 2005 року по уточнюючому розрахунку № 122103 від 28 жовтня 2005 року у сумі зменшення на 1890382 грн. до податкової декларації № 118936 за вересень 2005 року, оскільки 30 жовтня 2005 року обласне комунальне підприємство „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк не проводило сплати зобов’язання з податку на додану вартість.

Позивачем були надані в підтвердження позовних вимог наступні докази, досліджені та долучені судом до матеріалів справи: акт № 633/15-3/-03337119 від 19 липня 2006 року – арк. справи 18, податкове повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року – арк. справи 26, уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість за жовтень 2005 року у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2005 року – арк. справи 20, податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2005 року – арк. справи 21-22, податкова декларація з податку на додану вартість за червень2005 року – арк. справи 23-24, пояснення до позову – арк. справи 43, інформація про податкові зобов’язання – арк. справи 44, повторна скарга – арк. справи 45-49, рішення про результати розгляду повторної скарги – арк. справи 50-51.

Відповідач - державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м. Донецька є суб'єктом владних повноважень, створена та діє на підставі Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 509 – ХІІ від 4 грудня 1990 року в редакції Закону України № 3813-ХІІ від 24 грудня 1993 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечував (арк. справи 57) посилаючись на те, що перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” при терміну сплати 1 серпня 2005 року по декларації з податку на додану вартість за уточнюючим розрахунком 122103 наданого до установи банку 28 жовтня 2006 року на суму 391719 грн. з порушенням граничного терміну сплати суми узгодженого податкового зобов’язання на 88 днів. Відповідач зазначає, що податковим органом правомірно було застосовано до позивача штрафні санкції згідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  по встановленому актом перевірки факту порушення позивачем граничних термінів сплати самостійно узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Представники сторін клопотань про повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявляли, у зв'язку з чим на підставі пункту 2-1 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до  Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-IV від 6 жовтня 2005 року судовий розгляд був проведений без технічної фіксації.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, -

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини  від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка у відповідності до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що  кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України міститься перелік обставин, які перевіряють суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень стосовно  того,  чи  вчинені вони у відповідності до вимог діючого законодавства.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм законодавства у даній справі підлягають дослідженню наступні обставини і відповідні ним правовідносини: підстави, вид, порядок проведення перевірки відповідачем, наявність повноважень у посадових осіб відповідача для проведення перевірки та наявність підстав для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо перелічених питань суд зазначає наступне.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2005 року, самостійно наданої позивачем до державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, вхідний номер 75721 (арк. справи 23-24), обласне комунальне підприємство “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк визначило податкове зобов’язання в сумі 1573495 грн.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2005 року, самостійно наданої позивачем до державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, вхідний номер 118936 (арк. справи 21-22), обласне комунальне підприємство “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк визначило податкове зобов’язання в сумі 3696619 грн.

28 жовтня 2005 року позивач надав до державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість вх. № 122103 за жовтень 2005 року у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2005 року (арк. справи 20), яким зменшив податкове зобов’язання з податку на додану вартість, визначене у податковій декларації за вересень 2005 року, на 1890382 грн.

24 липня 2006 року державною податковою інспекцією у Ворошиловському районі м. Донецька було прийняте податкове повідомлення – рішення № /0 (арк. справи 19), яким до обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк були застосовані передбачені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50 % в сумі 78343 грн. 80 коп.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення – рішення став акт перевірки своєчасності сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість обласним комунальним підприємством “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк від 19 липня 2006 року № 633/15-3/03337119 (арк. справи 18), яким встановлений факт порушення вимог підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Зазначене порушення полягає в несвоєчасній сплаті підприємством самостійно узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість, визначеного в уточнюючому розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № 122103 від 28 жовтня 2005 року).

Податкове повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року було оскаржене обласним комунальним підприємством „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк до Державної податкової адміністрації України, про що свідчить повторна скарга № 03/5528 від 1 грудня 2006 року (арк. справи 45-49) та згідно рішення № 593/6/25-0215 від 22 січня 2007 року (арк. справи 50-51) залишено без змін.

За результатами розгляду матеріалів справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (зі змінами та доповненнями) податкове зобов'язання представляє собою зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Закону встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації.

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Згідно з підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З приписів зазначеної норми вбачається, що можливість застосування до платника податку передбачених нею штрафних (фінансових) санкції безпосередньо залежить від розміру погашеної ним суми податкового зобов’язання.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону України “Про систему оподаткування” від  25 червня 1991 року № 1251-XII (зі змінами та доповненнями) податок на додану вартість віднесений до переліку загальнодержавних податків і зборів (обов’язкових платежів).

Відповідно до частини 5 статті 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов’язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

У зв’язку з тим, що збільшення позивачем податкового зобов’язання з податку на додану вартість шляхом подачі уточнюючого розрахунку не могло призвести до надходження будь –яких сум до Державного бюджету України, суд вважає, що у податкового органу не було підстав для застосування до нього передбачених підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, суд зазначає, що уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок (вх. № 122103 від 28 жовтня 2005 року), яким позивачем зменшене від’ємне значення податку на додану вартість, визначене у податковій декларації за вересень 2005 року на суму 1890382 грн., ніяким чином не впливає на суму податкового зобов’язання, визначену позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість та уточнюючому розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, який наданий у жовтні 2005 року.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовується сторонами,  позивач не здійснював  28 жовтня 2005 року сплату податкового зобов’язання згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок, поданого до податкового органу 28 жовтня 2005 року. Крім того, в акті перевірки від 19 липня 2006 року № 633/15-3/03337119 податковим органом вказано на порушення терміну сплати податку на додану вартість червня 2005 року з посиланням на подання уточнюючого розрахунку за вересень 2005 року, що не узгоджується з вимогами Закону України “Про податок на додану вартість”.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обласного комунального підприємства “Донецьктеплокомуненерго” м. Донецьк державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про  визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 78343 грн. 80 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з повним задоволенням судом заявлених до суб'єкта владних повноважень позовних вимог, судові витрати - судовий збір сплачений позивачем у розмірі 3 грн. 40 коп. згідно платіжного доручення № 95 від 1 лютого 2007 року (арк. справи 25) відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 6-14, 23, статтями 79, частиною 1 статті 94, частиною 3 статті 121, статтями 122, 123, 124, 127, 130, 131, 138, 139, 151, 152, 153,  158-163, 167, 185, 186, 254, підпунктами 1, 2 пункту 3, пунктами 6, 7 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-IV від 6 жовтня 2005 року, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк до  державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про  визнання недійсним податкового повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 78343 грн. 80 коп. задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним у повному обсязі податкове повідомлення – рішення № /0 від 24 липня 2006 року державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість у сумі 78343 грн. 80 коп.

Стягнути з Державного бюджету України (рахунок 0006 в банку Головного управління державного казначейства в Донецькій області, МФО 834016, ) на користь обласного комунального підприємства „Донецьктеплокомуненерго”, м. Донецьк витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп. сплачені за платіжним дорученням № 95 від 1 лютого 2007 року.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у зв’язку зі складністю справи відкласти з дня закінчення судового розгляду справи на строк п’ять днів складання постанови у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини постанови складені та підписані головуючою суддею Яманко В. Г. у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 листопада 2007 року о 15 годині 30 хвилин у присутності представників сторін у приміщенні господарського суду Донецької області (м. Донецьк, вул. Артема, 157, кабінет судових засідань № 210).

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                              Яманко В.Г.

вик. Кудрявцева О.А. т. 3056106

Повний текст постанови складений 16 листопада 2007 року та підписаний суддею о  14 годині 00 хвилин.

Надруковано  3  примірника:

1. Позивачу – 1.

2. Відповідачу – 1.

3. До справи – 1.

________________________________________________________________________________

Адреса та телефон господарського суду Донецької області: 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157, тел. 381-88-46.