ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" жовтня 2007 р.
Справа № 9/417/07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Плотніков А.О. (довіреність № 33/10 від 09.02.2007 року)

від відповідача: Іноземцев Є.С. (довіреність № 04/15 від 05.01.2007 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз”

на рішення господарського суду Миколаївської області від „16” серпня 2007 року

по справі № 9/417/07

за позовом Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз”, м. Миколаїв

про стягнення 1 562 856,62 грн.

В С Т А Н О В И В :

06.06.2007 року Дочірня компанія „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (далі по тексту –позивач) звернулася до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз” (далі по тексту –відповідач) 1 562 856,62 грн. заборгованості, з яких 1 221 702, 95 грн. інфляційних та 341 153,67 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач свої зобов'язання по виконанню рішення господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 в частині перерахування на користь позивача основного боргу взагалі не виконані, залишено не сплаченою сума основного боргу у розмірі 13 730 728,25 грн., у зв'язку з чим, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно нарахувати встановлений індекс інфляції з наростаючим підсумком за період часу з серпня 2006 року по квітень 2007 року та 3 % річних за період часу з 01.08.2006 року по 31.05.2007 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007 року по справі № 9/417/07 (суддя Філінюк І.Г.) позов Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” задоволений повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Миколаївгаз” на користь позивача суму 341 153,67 грн. –3 % річних, 1 221 702,95 грн. –збитків від інфляції, 15 628,57 грн. державного мита за розгляд позовної заяви та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. На виконання даного рішення господарським судом Миколаївської області 04.09.2007 року видано відповідний наказ.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, ВАТ „Миколаївгаз” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог та заперечень, скаржник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення і невірне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, місцевий господарський суд неправомірно погодився з доводами та вимогами позивача і невірно стягнув на його користь з відповідача інфляційні в період з серпня 2006 року по листопад 2006 року та 3 % річних з 01.08.2006 року по 14.11.2006 року, оскільки рішення по справі № 12/237/06 прийнято господарським судом Миколаївської області 31.07.2006 року, але оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду, яким прийнято постанову 14.11.2006 року, а тому розрахунок слід було розраховувати саме з 14.11.2006 року, тобто коли рішення набрало законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Також скаржник посилається на те, що рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 вже стягнуто з відповідача на користь позивача 2 512 051,02 грн. інфляційних збитків та 659 161,19 грн. 3 % річних, із чого випливає, що, по-перше, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а, по-друге, однією з підстав відмови у прийнятті позовної заяви є наявність у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу ВАТ „Миколаївгаз” без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість висновків місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”, в зв'язку з чим що доводи та вимоги ВАТ „Миколаївгаз”, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, протирічними нормам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 стягнуто з ВАТ „Миколаївгаз” на користь ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” 13 730 728,25 грн. боргу, 2 630 948 грн. пені, 961 150,98 грн. штрафу, 2 512 051,02 грн. збитків від інфляції, 659 161,19 грн. річних (загалом 20 494 039,76 грн.), 25 500 державного мита та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу (а.с.9-12).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.11.2006 року рішення господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі     № 12/237/06 рішення частково скасовано. В задоволенні позовних вимог ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” про стягнення штрафу 7 % у сумі 961 150,98 грн. відмовлено. Стягнуто з ВАТ „Миколаївгаз” на користь ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” витрати по держмиту в сумі 24 304,05 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 112,47 грн. Стягнуто з ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” на користь ВАТ 597,98 грн. судових витрат за перегляд рішення в апеляційному порядку. В решті рішення залишено без змін.

Між тим, ВАТ „Миколаївгаз” свої зобов'язання по виконанню рішення господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі                   № 12/237/06 в частині перерахування на користь позивача основного боргу в розмірі 13 730 728,25 грн. не виконало. Будь-яких доказів його виконання ані в місцевому господарському суді ані в суді апеляційної інстанції під час розгляду даної справи не надало та проти цього факту і суми боргу не заперечувало.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладених фактів та норм чинного законодавства, судова колегія доходить до висновку, що ВАТ „Миколаївгаз” своє грошове зобов'язання по виконанню рішення господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 в частині перерахування на користь позивача основного боргу в розмірі 13 730 728,25 грн. не виконало, у зв’язку з чим на цю суму, у відповідності із вимогами статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем правомірно нараховано встановлений індекс інфляції з наростаючим підсумком за період часу з серпня 2006 року по квітень 2007 року у розмірі 14 952 431,20 грн. та три відсотки річних за період часу з 01.08.2006 року по 31.05.2007 року у розмірі 341 153,67 грн., що загалом становить 1 562 856,62 грн., що і підлягають стягненню.

Судова колегія не погоджується та відхиляє твердження та вимоги скаржника в частині того, що інфляційні в період з серпня 2006 року по листопад 2006 року та 3 % річних з 01.08.2006 року по 14.11.2006 року не повинні нараховуватись, з огляду на таке.

Дійсно, рішення господарського суду Миколаївської області по справі            № 12/237/06 від 31.07.2006 року було оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду, яким постановою від 14.11.2006 року вказане рішення частково скасовано, лише відмовлено в частині стягнення штрафу 7 % у сумі 961 150,98 грн., а решту залишено без змін, в тому числі і суму основного боргу в розмірі 13 730 728,25 грн.

Відповідно до частини 3 статті 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

У разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією (ч.4 с.85 ГПК України), а постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ч.3 ст.105 ГПК України).

Між тим, ці положення ГПК України не правильно трактовані скаржником, оскільки вони стосуються лише вступу рішення в законну силу, тобто моменту, з якого прийняте судом рішення починає виконуватися, із чого випливає, що прийняття судом апеляційної інстанції 14.11.2006 року постанови по справі              № 12/237/06 є лише моментом вступу рішення господарського суду Миколаївської області по справі № 12/237/06 від 31.07.2006 року в законну силу, а тому і нарахування інфляційних і річних на суму непогашеного основного боргу правильно здійснено саме з 01.08.2006 року –з дня наступного після прийняття рішення.

Крім того, доводи скаржника в частині того, що нібито місцевим господарським судом неправомірно вдруге стягнуто інфляційні та річні судовою колегією також не приймаються, оскільки рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 стягнуто інфляційні та річні за невиконання відповідачем зобов'язань за договором на постачання природного газу в частині розрахунків за поставлений газ за період починаючи з лютого 2004 року по березень 2006 року та річних за період починаючи з 11.03.2004 року по 17.05.2006 року, а рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007 року по справі № 9/417/07 стягнуто інфляційні та річні, нараховані на суму основного боргу за період починаючи з серпня 2006 року по квітень 2007 року та річних за період починаючи з 01.08.2006 року по 31.05.2007 року, який саме за рішенням господарського суду Миколаївської області від 31.07.2006 року по справі № 12/237/06 непогашений взагалі.

ВАТ „Миколаївгаз” ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних вимог ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України”.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007 року по справі № 9/417/07 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ВАТ „Миколаївгаз” –без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105  Господарського                   процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.08.2007 року по справі № 9/417/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації –без задоволення.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                       С.І. Колоколов

Суддя                                                                                         Г.П. Разюк

Суддя                                                                                             М.С. Петров