ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.07.07
р.
Справа № 1/161

Господарський
суд Донецької області у складі головуючого судді

З.П.Азаровій

При
секретарі судового засідання: А.С. Розум

З
участю представників сторін:

від
позивача: не з”явився

від
відповідача : Шевченко П.П. - представник за дов.

Розглянув
у відкритому судовому засіданні справу:

за
позовом: Суб”єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк

до
відповідача  Відкритого акціонерного
товариства “Єнакіївське спеціалізоване ремонтне підприємство”, м. Єнакієве

про  стягнення 10 597 грн. 12 коп.

Суть
справи:

В
судовому засіданні 05.07.2007 року оголошена перерва для виготовлення та
оголошення рішення.

Суб”єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк звернувся до Відкритого
акціонерного товариства “Єнакіївське спеціалізоване ремонтне підприємство”, м.
Єнакієве про стягнення  заборгованості у
сумі 7 969 грн 68 коп., пені 1522 грн 03 коп., річних 268 грн 59 коп.,
інфляційних витрат836 грн 82 коп.

В
обґрунтування свої вимог позивач надав копії: договору НОМЕР_1 від 01.12.2005
року, мирової угоди від 20.01.2006 року, претензії від 22.09.2006 року, акту
виконаних робіт.

Позивач
скористався своїм процесуальним правом наданим йому ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України та заявою від 14.06.2007 року збільшив позовні
вимоги.

Відповідач
позов не визнав, посилаючись на відсутність акту виконаних робіт та  грошових коштів, які не отримані за мировою
угодою.

Позивач
заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Розглянувши
матеріали справи, додатково надані докази, господарський суд встановив, що
01.12.2005 року між сторонами був укладений договір НОМЕР_1 про надання
юридичної допомоги, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання надати
правову допомогу: перевіряти відповідність вимогам законодавства документи
позивача, надавати допомогу по підготовці та правильному оформленню
необхідних  документів, представляти в
установленому порядку інтереси відповідача в суді та підприємствах, установах
та організаціях усіх форм власності при розгляді господарського спору з ТОВ
“Восток”, давати консультації по правовим питанням, надавати іншу правову
допомогу в об'ємі та на умовах, передбачених доповненнями до договору, а   відповідач
взяв на себе зобов'язання
виплатити позивачу винагороду в розмірі 5% від суми позовних вимог, які
пред'явлені до ТОВ “Восток”, причому авансом сплачується 800 грн. 00 коп., а
останній розрахунок здійснюється не пізніше 2-х місяців після набрання законної
сили рішення.

Пунктом
3.5 та 4.4 передбачено, що кожний місяць позивач направляє акт виконаних робіт,
а відповідач підписує його.

01.01.2006
року сторони підписали акт виконаних робіт згідно договору за надані послуги:
Сума оплати  складала 800 грн 00 коп. і
вона, як  пояснили сторони, була
оплачена.

Позивач
вважає, що відповідачем не сплачена інша сума за договором, незважаючи на те,
що він виконав умови договору, тому він заявив позов.

Проте
заявлені позовні вимоги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

В
силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України,  що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач
на виконання умов договору надав підписаний сторонами акт від 01.01.2006
року  на виконані роботи: вивчення
документів за позовними вимогами до ТОВ “Восток”,  статутних документів підприємства, підготовка
позовної заяви про стягнення заборгованості з ТОВ “Восток”, проведення
консультацій по законодавству України.
Загальна сума послуг підлягає оплаті за грудень 2005 року 800грн 00 коп.
Оплата відповідачем здійснена.

Позивач
вважає, що за вказаним договором виконав іншу роботу за позовними матеріалами,
про що свідчить рішення  господарського
суду Донецької області по справі №40/403, яким затверджена мирова угода і
згідно п.2 договору відповідач повинен був розрахуватися з ним у повному
обсязі. На проведену роботу він надав акт виконаних робіт від 21.09.2006 року
на суму 7969 грн 68 коп.

Однак,
суд не приймає його в якості доказу, оскільки він не підписаний другою стороною
(замовником) і позивач не доказав будь-якими певними доказами  направлення цього акту відповідачу.

Пунктом
2 договору сторони передбачили, що розрахунки здійснюються після набуття
рішення господарського суду законної сили, але як вбачається з матеріалів
справи, господарським судом по справі №40/403 провадження у справі було припинено
у зв'язку з укладанням сторонами мирової угоди про що прийнята ухвала. Рішення
по справі не приймалось.

Відповідно
до статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних
осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень
наданих їм законом та установчими документами, через свого представника.

Керівники
підприємств  та організацій, інші особи,
повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають
господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства,
організації.

В
матеріалах справи є довіреність від 01.12.2005 року, яка видана юристу ОСОБА_1,
а  не представнику  відповідача згідно договору НОМЕР_1 і мирова
угода, підписана керівниками підприємств, а не ОСОБА_1.

Наданий
акт від 21.09.2006 року  передбачає
виконані роботи, у тому числі і складання мирової  угоди. Але, як вказано вище, він не  підписаний замовником і перелік частки робіт
повторений з акту від 01.01.2006 року, який оплачений відповідачем. Позивач не
довів виконані роботи на суму 7969 грн 68 коп і пред'явлення вимог на оплату.
Посилання позивача на заявлену претензію від 22.09.2006 року не приймаються
судом, оскільки докази її пред'явлення відсутні.

Відтак,
вважаючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з
нарахуванням річних та індексу інфляції не доказані та не підлягають
задоволенню.

Щодо
нарахування пені , то згідно ст. 546 Цивільного кодексу України виконання
зобов'язань забезпечується заходами, передбаченими законом або договором.

Як
вбачається з укладеного договору НОМЕР_1 від 01.12.2005 року сторони пунктом 6
передбачили, що за неналежне виконання зобов'язання сторони несуть
відповідальність згідно діючому законодавству.
Статтею 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне
виконання  грошових зобов”язань”
передбачено, що платники грошових коштів
сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню  в  розмірі,
що встановлюється за згодою сторін. Сторони договором від 01.12.2005 року
не передбачили відповідальність та не узгодили розмір пені, тому  вона нарахована позивачем необґрунтовано і
задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 22,33,43,49, 75, 83,84,85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити
в задоволенні позову Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м. Донецьк
про стягнення 10 597 грн. 12 коп. з Відкритого акціонерного товариства
“Єнакіївське спеціалізоване ремонтне підприємство”, м. Єнакієве.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його
прийняття.

Рішення
може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку
протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя