ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2007 р.                                                            Справа № 21/349-07

вх. № 7646/5-21

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Бабіч С.І.

за участю представників сторін:

позивача - Щегольський О.О., дов. б/н від 08.11.06р.;  відповідача - Губарєв Ю.М., дов. б/н від 12.03.07р.;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Агро-Інвест", с. Руська Лозова

до  ТОВ "ТД "Донснаб", с. Солоніцевка

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ „Агро-Інвест" звернувся до суду з позовом про визнання недійсним п 4.1.5 договору на закупку сільськогосподарської продукції від 21.06.06 р., укладеного з відповідачем - ТОВ „Торговий дім „Донснаб". Свої позовні вимоги обґрунтовує невідповідністю умов договору щодо стягнення за несвоєчасне повернення суми попередньої оплати штрафу в розмірі 100% від загальної вартості продукції,  ст. 549 ЦК України, згідно якої, неустойкою за невиконання грошового зобов'язання є пеня, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а не штраф, як передбачено п. 4.1.5 договору від 21.06.06 р. Крім того, позивач не визнає обов'язок повернути отриману попередню оплату зобов'язанням, так як він не виникає із загальних підстав виникнення зобов'язання, викладених у ст. 11 ЦК України. Вважає, що до відносин по поверненню попередньої оплати не може застосовуватись положення глави 49 ЦУ України про забезпечення виконання зобов'язань, так як правовідносини по поверненню попередньої оплати не є зобов'язанням у розумінні ст. 509 ЦК України, а є наслідком розірвання договору у односторонньому порядку.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема, посилаючись на досягнення сторонами при укладанні договору згоди по всім суттєвим умовам, передбаченим ст. 638 ЦК України, в тому числі по умовам забезпечення виконання договірних зобов'язань. Саме штраф в розмірі 100% вартості продукції було передбачено умовами п. 4.1.5 договору від 21.06.06 р. за несвоєчасне повернення попередньої оплати, як санкцію за порушення зобов'язань, передбачених п 4.1.4 договору щодо повернення, за вимогою покупця, суми сплаченої ним попередньої оплати. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, згідно якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Вважає підстави для задоволення позову відсутніми.

Дослідивши надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, судом встановлено наступне.

Відповідно до укладеного між сторонами по справі договору на закупку сільськогосподарської продукції від 21.06.06 р. (далі - договір) (а.с.7), позивач зобов'язався передати у власність відповідачу сільськогосподарську продукцію врожаю 2006 р., а останній - прийняти та оплатити її на умовах 100% попередньої оплати протягом 20 банківських днів з моменту підписання договору (п. 1.6).

Передача продукції, відповідно до п. 2.1.1 договору, повинна бути здійснена до 31.08.06 р. В разі  невиконання зобов*язання по  передачі продукції, покупцю надане право, згідно п. 4.1.4 договору,  розірвати договір в односторонньому порядку та вимагати повернення здійсненої ним попередньої оплати в повному обсязі, яке повинно бути виконане продавцем протягом 10 банківських днів з моменту отримання письмового повідомлення покупця. Тобто, в разі його вимоги, продавець зобов*язався повернути сплачені покупцем гроші у встановлений договором строк.

Обов*язок позивача повернути суму попередньої оплати витікає також  з ч.2 ст. 693 ЦК України, згідно якої, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, даний обов*язок продавця  виникає як із договору, так і з Цивільного кодексу України, що є умовою ч.ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону.

Стаття 530 ЦК України вимагає виконання зобов*язання у строк, встановлений в договорі або визначений у пред*явленій вимозі виконання.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов*язання може забезпечуватись неустойкою,  порукою, гарантією, заставою,  притриманням або завдатком.

В даному договорі сторони дійшли згоди про забезпечення виконання зобов*язання по поверненню у встановлені договором строки, суми сплаченої попередньої оплати неустойкою, у вигляді штрафу, в розмірі 100% від  загальної вартості продукції.

Сторонами дотримана вимога ст. 548 ЦК України щодо забезпечення виконання зобов*язань за умов  встановлення  цього в договорі або законі.

Стаття 549 ЦК України, на яку посилається позивач, визначає неустойку (штраф, пеня) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання.  Згідно ч.2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках  від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов*язання. Закон не містить обмежень застосування даної неустойки щодо різних видів зобов*язань  і лише пеня, згідно ч.3 ст. 549 ЦК України обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність в п. 4.1.5 спірного договору суперечностей чинному цивільному та господарському  законодавству та визнав необхідним в позові відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 530, 546, 548, 549, 693 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                            Інте Т.В.