ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.
№ 9/92

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Першикова Є.В.

суддів:

Савенко Г.В.
Ходаківської І.П.

перевіривши матеріали касаційних скарг
Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальної компанії "Геотехнологія"

Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах”

на постанову

у справі
від 19.02.2007 року Київського апеляційного господарського суду
№9/92 господарського суду м. Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальної компанії "Геотехнологія"

до

про

Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах"

стягнення 633777,19грн

за участю представників сторін:

позивача: не з’явились

відповідача: Ковалик В.В. дов. № 277 від 24.07.07

За згодою сторін відповідно до ч.2 ст.85 та ч.1 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 26.07.07 були оголошені лише вступна та резолютивна частини постанови колегії суддів Вищого господарського суду України.

Склад колегії змінено за розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 25.07.07 за № 02-12.2/180. Для розгляду господарської справи № 9/92 господарського суду м.Києва призначено колегію, що працює у постійному складі : суддя Першиков Є.В. –головуючий, судді Савенко Г.В., Ходаківська І.П. (зазначене розпорядження міститься в матеріалах справи).

Рішенням господарського суду м.Києва від 17.04.2006 року зустрічну позовну заяву повернуто заявникові, позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" 498 871,54 грн. основного боргу, 25 181, 40 грн. –індексу інфляції, 13 490,03 –річних, 5 376,12 –державного мита та 100, 08 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову –відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2007 року вказане рішення господарського суду –змінено. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальної компанії "Геотехнологія" - 498 871,54 грн. основного боргу, 4 988,72 –державного мита, 94 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. в іншій частині позову – відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами звернулись Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” та Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальна компанія "Геотехнологія". У касаційних скаргах скаржників зазначено наступне.

Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” у касаційній скарзі зазначає, що прийняті судові рішення у справі за № 9/92 прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 520, 526 Цивільного кодексу України, а тому просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви  Товариству з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальна компанія "Геотехнологія". Скаржник зауважує, що не погоджується з заборгованістю у сумі 498 871,54 грн., оскільки зазначений розрахунок проведено двома зацікавленими особи, а саме позивач у справі та ВАТ “Полтаваобленерго”.

У поданій касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальна компанія "Геотехнологія" просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду із залишенням без змін первісного рішення, оскільки, на думку скаржника, зазначена постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 25 181,40 грн. індексу інфляції та 13 490,03 грн. річних винесена з порушенням та помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальна компанія "Геотехнологія" скористалось правом, наданим ст.1112 ГПК України та подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить  касаційну скаргу Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” залишити без задоволення з підстав зазначених у відзиві.

В силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти такі докази

Касаційна інстанція лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши оскаржувані судові рішення на предмет дотримання судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті останніх, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційних скарг, з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами, між ВАТ “Полтаваобленерго” та Державним підприємством “Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” були укладені договори: Договір № 210 від 14.02.2003 року, № 2520 від 26.11.2003 року, 2437 від 11.11.2003 року, № 932 від 15.04.2004 року (надалі договори) згідно яких ВАТ “Полтаваобленерго” доручив , а відповідач прийняв на себе виконання робіт з інвентаризації земель і оформлення договорів оренди землі під об’єктами енергетики своїми силами або з залученням інших організацій.

Міх сторонами були також укладені додаткові угоди до зазначених договорів, відповідно до яких були затверджені графіки виконання та фінансування робіт ВАТ “Полтаваобленерго” на 2003-2004 р.р. До того ж були укладені додаткові угоди, згідно яких замовник (ВАТ “Полтаваобленерго”) зобов’язувався перерахувати в місяці укладання цих додаткових угод кошти за виконання робіт, а підрядник (Державне підприємство “Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах”) –виконати роботи та представити замовнику у встановлені терміни акти виконання робіт.

ВАТ “Полтаваобленерго” станом на 01.10.2004 року було профінансовано виконання робіт на суму 3730640,31 грн. Фактично було виконано робіт на загальну суму 3236839,31 грн. (станом на 01.01.2005 року).

23.03.2005 року відповідачу було направлено лист за №  04-59/2547 з проханням в десятиденний строк передати по акту матеріали та документи в підтвердження виконання робіт на суму 3730640,31 грн. або повернути цю суму.

Відповідач в свою чергу листом від 20.04.2005 року  за № 561 зазначив, що невиконання зобов’язань виникли внаслідок непередбачуваних обставин, однак господарськими судами зазначене не було враховано під час розгляду спору та нез’ясовано чи здійснювало ВАТ “Полтаваобленерго” будь-які дії щодо коригування строку виконання зобов’язань відповідача, оскільки у зазанченому листі просив прийняти рішення про налагодження спільної діяльності.

ВАТ “Полтаваобленерго” на підставі ст.849 Цивільного кодексу України відмовилось від Договору № 210 від 14.02.2003 року, Договору №

2520 від 26.11.2003 року, Договору № 2437 від 11.11.2003 року та Договору № 932 від 15.04.2004 року, про що відповідач був повідомлений письмово 23.03.2005 року листом за № 47/2457, тобто договори укладені між сторонами є розірваними. Як зазначено судами, у зв’язку з розірванням договорів, ВАТ “Полтаваобленерго” набуло реального права на відшкодування Державним підприємством “Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” збитків понесених у вигляді попередньої оплати за невиконані підрядні роботи, однак судами не враховано, що  виходячи із змісту ст. 225 Господарського кодексу України, збитками, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення є, зокрема, вартість невиконаних робіт, розмір яких повинен бути реальним та доведеним кредитором відповідно до вимог ч.2 ст. 623 Цивільного кодексу України. Крім того, суди не взяли до уваги, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Як зазначено в рішеннях господарських судів попередніх інстанцій, 26.07.2005 року між ВАТ “Полтаваобленерго” (Цедентом) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Проектно-вишукувальної компанії “Геотехнологія” (Цесіонарій) був укладений договір за № 1704 про відступлення права вимоги (цесії), згідно якого ВАТ “Полтаваобленерго” відступає Товариству з обмеженою відповідальністю “Проектно-вишукувальної компанії “Геотехнологія”, а останнє набуває право вимоги, належне йому на підставі Договору за № 932 від 15.04.2004 року (на суму 493806 грн.) та Договору за № 2437 від 11.11.2003 року (на суму 5065,54 грн.) укладеними між ВАТ “Полтаваобленерго” та Державним підприємством “Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” (позивач набуває права стягнення з боржника 498871,54 грн.), однак судами не враховано, що відповідно до ст.606 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється поєднанням боржника та кредитора в одній особі.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що господарськими судами першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та прийнятті судових рішень не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Неповне з’ясування всіх обставин справи, які мають значення для справи, дає підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від  встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційні скарги Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” та Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-вишукувальної компанії "Геотехнологія" –задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 17.04.2006 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2007 року у справі № 9/92 –скасувати.

Справу № 9/92 –направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий                                                                                      Є.Першиков

Судді                                                                                                    Г.Савенко

І.Ходаківська