СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12.07.07                                                                                 Справа № 12/229ад.

Суддя Палей О.С. , розглянувши матеріали за позовом

Державної податкової інспекції у Станично-Луганському районі

до   Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таловський", с.Талове Станично-Луганського району

про стягнення 4632 грн.34 коп.

Представники сторін:

від позивача  - Астахова В.А., ст.держ.подат.інсп., дов. № 118 від 03.05.07;

від відповідача - не прибув;

від 3-ї особи -Пащенко В.В., пров. спец.- юрисконсульт, дов. № 09-27/32 від 09.01.07

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3942 грн.24 коп. заборгованості по  бюджетним позичкам та 690 грн.10 коп. пені.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Таловський" зареєстровано Ст-Луганською райдержадміністрацією від 04.02.2000р. про що зроблено запис за №24196611ю0010085. 14.02.2000р. було взято на облік до ДПІ у Станично-Луганському районі.

За результатами фінансово-господарської діяльності СТОВ "Таловське" повинно перерахувати платежі до бюджету в сумі 4632,34грн. а саме.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1998р.№220 було надано бюджетну позику в розмірі 5000грн. Станом на 26.04.2007 по цій позиці СТОВ "Таловське" не перерахувало заборгованість до бюджету в розмірі 2386,78грн., з них основного платежу 2031.24грн. та пеня 355,54грн.. Дата останнього для граничного терміну сплати узгодженої суми 31.04.2004р.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.09.1997р.№1003 було надано бюджетну позику в розмірі 4700грн. Станом на 26.04.2007 по цій позиці СТОВ "Таловське" не перерахувало заборгованість до бюджету в розмірі 2245,56грн., з них основного платежу 1911грн. та пеня 334,56грн.. Дата останнього для граничного терміну сплати узгодженої суми 31.04.2004р.

Вказані суми заборгованості підтверджуються довідкою відділення Державного казначейства в Станично-Луганському районі.

Відповідач відзивом б/н від 31.05.07 проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що:

-до заяви не надано доказів виконання договорів в частині перерахування коштів відповідачу;

-умовами договорів нарахування пені не передбачено;

-заявником пропущений встановлений п.2 ст.99 КАСУ строк  для звернення до адміністративного суду.

3-тя особа –ГУ Державного казначейства України в Луганській області підтримує заявлені вимоги та на обгрунтування підстав заявленого позову в частині нарахування пені посилається на п.4 ст.17 Бюджетного Кодексу України, та Інструкції про порядок нарахування та погашення пені, затвердженої наказом ДПА України від 01.03.2001 р. № 77 і Інструкції про порядок  нарахування та  погашення пені за  платежами, що контролюються органами державної податкової служби, затвердженої Наказом ДПА України від 11.06.2003 р. № 290.

Відповідач в судове засідання  не прибув, про час  і дату судового  розгляду повідомлений  у передбачений спосіб, що не заважає суду розглянути  справу за суттю.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Дослідженими судом, в порядку ст.79 КАС України, письмовими доказами: договір № 2 від 26.03.199 р. про надання коштів, виділених для фінансового забезпечення підготовки техніки до проведення весняно-польових робіт у 1998 р., договір  № 2 від 29.09.1997 р. про надання фінансової допомоги на проведення комплексу робіт в осінньо-зимовий період 1997-1998 р., укладені між  Відділенням Державного казначейства України в Станично-Луганському районі та КСП "Талівський"; протокол № 26 урегулювання заборгованості за бюджетними позичками, наданими державним та іншим сільськогосподарським підприємствам усіх форм власності і господарювання, між стороною - надавачем позичок та стороною –отримувачем 01.07.2002 ; платіжні доручення від 29.09.1997 р. № 35, від 07.10.1997 р. № 22 та від  27.03.1998 р. № 510, якими на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти загалом в сумі  9700 грн., -  підтверджується отримання відповідачем бюджетних позичок. З врахуванням реструктуризації суми заборгованості згідно з Розпорядженням КМ України від 03.02.2002 р. № 186 р. з відповідача до стягнення підлягає борг в сумі 3942,24 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення пені суд відхиляє з наступних підстав.

Суд вважає необгрунтованим нарахування пені на підставі Інструкції "Про порядок нарахування та погашення пені", затвердженої Наказом ДПА України № 77/337 від 01.03.2001р., яка розроблена відповідно із Законом України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Інструкцією встановлюється порядок ведення органами державної податкової службі обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платника податків у зв"язку із  несвоєчасним погашенням узгодженого податкового зобов"язання.

Преамбулою Закону України від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ встановлено, що цей Закон не регулює питання погашення та обслуговування кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою чи під державні гарантії, інших зобов"язань, що випливають з угод, укладених державними органами та/або від імені держави, які регулюються нормами цивільного законодавства та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування. Таким чином, безпідставне нарахування пені до Інструкції № 77/337.

Підстави для нарахування пені на підставі Інструкції про порядок нарахування та погашення пені за платежами, що контролюються органами державної податкової служби" затвердженої Наказом ДПА України від 11.06.2003р. № 290, зареєстрованої в  Мінюсті України 27.06.2003р. за № 522/7843, також відсутні, оскільки цей документ розроблений відповідно із Законом України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов"язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами". Інструкцією встановлюється порядок ведення органами державної податкової служби обліку нарахування та погашення пені, що справляється з платника податків у зв"язку із несвоєчасним погашенням узгодженого податкового зобов"язання.

Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на п.4 ст.17 Бюджетного кодексу України з огляду на наступне.

Згідно приписів вказаної норми у разі невиконання юридичними особами своїх зобов‘язань щодо погашення та обслуговування  наданих на умовах  повернення кредитів, залучених державою або під  державні  гарантії, інших гарантованих державою зобов‘язань, та стягнення заборгованості перед  Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок  коштів, залучених  державою або під  державні  гарантії, плати за користування цими  позичками органи стягнення  застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом  для стягнення  не внесених  у строк  податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок  майна боржників.

Імперативність пункту 4 статті 17 Бюджетного кодексу України слід застосовувати  з урахуванням дії в часі  цього закону та системному  аналізі законодавчих актів.

Так, на момент укладення договорів Бюджетного кодексу України не було  прийнято.

Положення п.4 ст.17 Бюджетного кодексу України на момент прийняття (21.06.2001 р.) узгоджувались з Декретом Кабінету Міністрів України "Про стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів" щодо можливості стягнення боргу податковим органом за рахунок  майна. Декрет з 21.02.2001 р. втратив чинності, у зв‘язку  з  прийняттям Закону України "Про порядок погашення зобов‘язань платників податків перед  бюджетами та державними цільовими фондами", який, як вказано раніше, містить пряму норму щодо незастосування норм цього Закону до  відносин з надання  та повернення бюджетних  позичок.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо пропуску встановленого ст.99 КАСУ строку звернення до адміністративного суду, оскільки вказаний строк не стосується  звернення до суду  з позовом суб‘єктів владних  повноважень.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги в сумі 690 грн.10 коп. пені суд залишає без задоволення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст.160,163,167,186,254 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Таловський", Луганська обл., Станично-Луганський район , с.Талове, код ОКПО 00846576 в доход бюджету заборгованість по державним позичкам в сумі 3942 грн.24 коп.

3.У задоволенні решти вимог –відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви  про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі та підписано –17.07.2007р.

Суддя                                                                                       О.С.Палей

Помічник судді                                                                       Є.С.Бубен