ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

№

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»

До
Закритого акціонерного товариства  лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

Третя особа
Дочірнє підприємство «Санаторій Україна»закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

Про
визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на об’єкт купівлі-продажу

За зустрічним позовом
Закритого акціонерного товариства  лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

До
Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»

Третя особа
Дочірнє підприємство «Санаторій Україна»закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

Про
розірвання спірного договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на зазначене майно

Суддя Сулім В.В.

Представники сторін:

Від позивача за зустрічним позовом:           Малеєва Ю.К. –пред. за довір.

Від відповідача за зустрічним позовом:           не з’явився

Від 3-ої особи за зустрічним позовом:           Яшина Л.О. –пред. за довір.

Обставини справи:

У травні 2005 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»звернулося до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпроздоровниця» про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 0104034/2004 – 25 від 9 липня 2004 року, укладеного між сторонами, визнання за ним на підставі вказаного договору права власності на нерухоме майно (незавершене будівництво)  спальний корпус на 210 місць з їдальнею на 600 місць, розташоване по Алупкінському шосе, 15, в смт Гаспра та на земельній ділянці площею 0,9700 га.

Рішенням господарського суду АР Крим від 11.07.05р. по справі № 2-1/8527-2005 позовні вимоги були задоволені.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.05р. вказане рішення господарського суду АР Крим від 11.07.05р. було скасовано та прийнято нове рішення. Відповідно до постанови Севастопольського апеляційного господарського суду заявлені позовні вимоги були задоволені –спірний договір визнаний дійсним та за позивачем визнано право власності на майно, що є об’єктом купівлі-продажу відповідно до умов такого договору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.02.06р. рішення господарського суду АР Крим від 11.07.05р. та постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.05р. скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

В процесі нового розгляду справи ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. була прийнята зустрічна позовна заява ЗАТ «Укрпрофздоровниця»до ТОВ «Шовковий шлях»про розірвання спірного договору купівлі-продажу та визнання недійсним свідоцтва про право власності на зазначене майно.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. позов задоволено, у задоволені зустрічного позову в частині розірвання договору купівлі-продажу відмовлено, в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності –провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України; визнано право власності Позивача за первісним позовом на спільний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані в м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці площею 0,9700 га.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.06р. рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. скасовано; прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено, зустрічний позов задоволено частково, постановлено розірвати договір купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р., укладений між Закритим акціонерним товариством лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях», провадження у справі в частині визнання недійсним свідоцтва припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.07р. постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.06р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. у справі в частині розгляду зустрічного позову щодо розірвання договору купівлі-продажу № 01040034/2004-25 від 09.07.04р. скасовано, провадження у справі в цій частині припинено. В іншій частині постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.06р. у справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 12.06.07р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»було задоволено, а постанову Вищого господарського суду України від 13.02.07р., постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.06р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. у справі № 2-26/6983.1-2006 скасовано; справу передано для нового розгляду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.07.07р. справу № 2-26/6983.1-2006-48/297 прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

Третя особа надала пояснення від 14.08.07р, де зазначає, що об’єкт незавершеного будівництва –спальний корпус на 210 місць та їдальня на 600 місць, розташований за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, знаходиться її балансі і на момент подання пояснень; КП БТІ м. Ялта був складений акт про процент готовності незавершеного будівництва, витрати на складання якого становили 252,65 грн., позивачем за первинним позовом обов’язок із сплати вартості об’єкту продажу протягом 5 календарних днів з дати підписання договору було здійснено тільки 13.07.05р.; позивачем не надано доказів звернення до відповідача з пропозицією здійснити нотаріальне засвідчення договору, та просить відмовити у задоволені первинного позову та задовольнити зустрічний позов.

Відповідач надав суду пояснення від 11.09.07р., в яких зазначає, що Позивач не виконав свого обов’язку із сплати вартості об’єкту протягом строку, встановленого спірним договором; Позивач не звертався до нього із пропозицією про нотаріальне посвідчення договору; лист, на який посилається Позивач, Відповідачем не направлявся.

Ухвалами  Господарсько суду  міста Києва  від  21.08.07р. та 11.09.07р. розгляд  справи відкладався,  відповідно до   ст. 77  ГПК  України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.07р. первісний позов залишено без розгляду.

Відповідач за зустрічним позовом у судове засідання не з’явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Перед початком розгляду справи по суті представників Позивача та третьої особи за зустрічним позовом ознайомлено з їхніми правами та обов’язками у відповідності із ст.22 ГПК України.

Крім цього, представникам Позивача та третьої особи за зустрічним позовом у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.81-1 ГПК України.

Судом, у відповідності з вимогами ст.81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників Позивача та третьої особи за зустрічним позовом, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за зустрічним позовом 14.07.00р. видав наказ № 167 про ліквідацію УКБ –філії дочірнього підприємства «Ялтакурорт»ЗАО «Укрпрофоздоровниця», відповідно до якого на посадових осіб УКБ було покладено: скласти передаточного балансу з доданням річних форм звітності станом на 01.08.00р. (п. 2.1); передати до 01.08.00 основні фонди, товарно-матеріальні цінності та об’єкти незавершеного будівництва, що обліковувалися на балансі УКБ, на баланс філіям ДП «Ялтакурорт»(п.2.2), зокрема, незавершене будівництво спального корпусу та їдальні санаторію «Україна»- санаторію «Україна»- філії «ДП «Ялтакурорт».

Наказом Відповідача № 168 від 14.03.00р. створено ліквідаційну комісію у зв’язку з ліквідацією УКБ філії «Ялтакурорт».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В якості доказу факту передачі об’єкту незавершеного будівництва третій особі суду надано авізо № 1 від 07.08.00р., яке є за своєю природою первинним бухгалтерським документом, відповідно до якого незавершене будівництво з реконструкції санаторія Україна обліковувалося в Управлінні капітального будівництва.

Первинний документ не містить інформації щодо правових підстав, на яких перебувало майно у третьої особи на момент проведення конкурсу 08.07.04р., а отже на підставі авізо не може бути встановлений правовий титул третьої особи щодо об’єкту незавершеного будівництва.

Разом з тим, відповідно до п.4.1 Статуту Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», зареєстрованого Виконавчим комітетом Ялтинської міської Раді Автономної Республіки Крим 04.10.05р., майно підприємства складають основні фонди, обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі. Пунктом 4.3 Статуту встановлено, що власником майна підприємства є ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», підприємство володіє і користується належним йому майном без права прийняття рішення про відчуження основних фондів.

Загальними зборами Позивача за зустрічним позовом № 7/5.1, протокол № 7 від 23.03.04р. про відчуження майна ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»прийнято рішення дозволити реалізувати за конкурсом незавершену будівництвом будівлю спального корпусу на 210 місць з їдальнею на 600 місць, яка розташована за адресою: Україна, АР Крим, м. Ялта, смт Гаспра-3, Алупкінське шосе, 15, (надалі –«Майно»).

29.03.04р. Позивачем за зустрічним позовом було видано наказ № 128 про проведення реіндексації вартості Майна, яким на головного лікаря було покладено обов’язок провести реіндексацію вартості об’єкту незавершеного будівництва спального корпусу на 210 місць з їдальнею на 600 місць, будівництво якого було призупинено у 1991 році на суму проведеної у 1997 році відповідно з діючим законодавством індексації –10 056 958,78 грн. (п.1.1); продаж Майна здійснити за експертною оцінкою, яка складає 1 177 000,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом своїм наказом від 21.06.04р. № 284 «Про створення конкурсної комісії з продажу незавершеного будівництва –спільного корпусу з їдальнею Дочірнього підприємства «Санаторій Україна», розташованого у м. Ялта»створив конкурсну комісію з продажу незавершеного будівництва спального корпусу на 210 місць із їдальнею на 600 місць, яке розташоване в смт Гаспра, 3. На конкурсну комісію покладено обов’язок провести конкурс з продажу Майна відповідно до Положення про проведення конкурсу з відчуження майна Відповідача № П-2-7 від 02.08.01р. та рішення Правління Позивача за зустрічним позовом № П 4-1 від 20.03.03р. «Про проведення конкурсів та створення конкурсних комісій».

08.07.04р. за результатами проведеного конкурсу був складений протокол конкурсної комісії з продажу майна ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», відповідно до якого переможцем конкурсу визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях», яке виконало фіксовані умови конкурсу і запропонувало найбільшу ціну за Майно - 1500000,00 грн. Рішення про визначення переможця прийнято конкурсною комісією одноголосно.

Вищезазначеним протоколом передбачено, що підписаний головою та членами комісії протокол є підставою для укладення договору купівлі-продажу між переможцем конкурсу та товариством. Наданий сторонами протокол підписаний головою та всіма членами конкурсної комісії Позивача за зустрічним позовом, а отже зазначений протокол є юридичним фактом, який є підставою виникнення у Позивача за зустрічним позовом обов’язку із укладення договору купівлі-продажу майна із Відповідачем за зустрічним позовом.

Таким чином, відомості, викладені у протоколі свідчать, що сторони досягли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу: об’єкт купівлі-продажу –об’єкт незавершеного будівництва спального корпусу на 210 місць з їдальнею на 600 місць –корпуси літ. «П»загальною площею 1055,1 кв. м і літ. «Р»загальною площею 1691,9 кв. м, які розташовані за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці 0,9700 га; ціна договору –1500000,00 грн.

Крім того, протоколом передбачено, що право власності на Майно у покупця-переможця конкурсу виникає з моменту передачі Майна за актом приймання-передачі після сплати за Майно та компенсації витрат, пов’язаних з проведенням конкурсу, якщо інше не передбачено законом або договором купівлі-продажу.

09.07.07р. сторони підписали договір купівлі-продажу № 0104034/2004-25. Відповідно до п.1.1 якого продавець –Позивач за зустрічним позовом зобов’язується передати у власність покупцю –Відповідачу за зустрічним позовом об’єкт незавершеного виробництва спального корпусу на 210 місць з їдальнею на 600 місць –корпуси літ. «П»загальною площею 1055,1 кв. м і літ. «Р»загальною площею 1691,9 кв.м, який розташований за адресою: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Ялта, смт Гаспра-3, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці 0,9700 га.

Характеристики Майна визначені в оціночних актах та довідці Бюро технічної інвентаризації від 23.02.04р. № 2295, в звіті Орендного підприємства «Науково-дослідного інституту будівельного виробництва»Державного комітету будівництва, архітектури та житлового будівництва»про обстеження і оцінку технічного стану Майна від 09.03.04р. (п.1.2 договору).

Статтею 2 договору визначено вартість Майна та порядок розрахунків. Так, початкова ціна продажу Майна за конкурсом становить 1 483 020,00 грн., в тому числі ПДВ 247 170,00 грн. (п.2.2 договору). Пунктом 2.3 встановлено, що згідно із протоколом конкурсної комісії від 05.05.04р. остаточна ціна продажу Майна становить 1 500 000,00 грн., в тому числі ПДВ 250 000,00 грн.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що продаж Майна здійснюється за ціною 1 500 000,00 грн.

Покупець додатково до ціни продажу Майна компенсує Продавцю витрати, які пов’язані з підготовкою Майна до продажу в сумі 43 467,18 грн. Продавцю на поточний рахунок № 2600838 в 5-ій Київській філії АППБ «Аваль» МФО 322614, одержувач правління ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»(п.2.5 договору).

Сторони у п. 2.7 договору зазначили, що договір підлягає нотаріальному засвідченню, при цьому покупець самостійно сплачує витрати, які пов’язані з нотаріальним посвідченням договору та державною реєстрацією на нерухомість. Перерахування коштів здійснюється на рахунок продавця.

Згідно із п.2.8 договору покупець зобов’язується сплатити кошти, які вказані в п.п. 2.4 та 2.5 договору протягом 5 (п’яти) календарних днів, починаючи з дня підписання цього договору. При цьому зараховуються 117 700,00 грн. (грошові кошти у розмірі 10 відсотків початкової ціни продажу), внесені покупцем на рахунок продавця платіжним дорученням № 478 від 29.04.04р.

Отже, Відповідач за зустрічним позовом 29.04.04р. частково виконав договір купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р.

На продавця було покладено обов’язок протягом 5 (п’яти) календарних днів з моменту повної сплати ціни продажу Майна та компенсації витрат, зазначених в п.2.2 і 2.3 договору, передати Майно покупцю у власність та передати покупцю документи, що є у продавця пов’язані з Майном (п.п. 3.1.1 та 4.1 договору).

Судом встановлено, що пункти 2.2 та 2.3 спірного договору не встановлюють зобов’язань для Відповідача за зустрічним позовом із сплати ціни продажу Майна та компенсації витрат. Тому твердження Позивача про те, що виконанню ним зобов’язання із передачі Майна мало передувати виконання грошового зобов’язання Відповідачем, судом не приймається.

Передача Майна здійснюється за актом приймання-передачі, який підписується повноваженими представниками обох сторін. Акт приймання-передачі складається в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу (п.4.2 договору).

Сторони домовилися, що відповідно до умов спірного договору продавець –Позивач за зустрічним позовом є таким, що виконав свої обов’язки, коли Майно фактично передано Покупцю (п.4.5 договору).

13.07.04р. сторони склали акт прийому-передачі до Договору купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р., відповідно до якого Позивач за зустрічним позовом передав, а Відповідач прийняв згідно із договором купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р. Майно. Сторони визнали, що акт прийому-передачі є невід’ємною частиною спірного договору.

З пояснень Позивача за зустрічним позовом судом встановлено, що документи, пов’язані з Майном, Позивач Відповідачу не передав. Отже, Позивач виконав зобов’язання за спірним договором частково.

На момент подання первинного та зустрічного позовів Сторони не надали спірному договору форму визначену Законом обов’язковою для договору, тобто договір нотаріально не посвідчений.

Надані Позивачем за зустрічним позовом докази доводять, що 11.07.05р. Відповідач сплатив Позивачу: 1) 43467,18 грн. платіжним дорученням № 688, призначення платежу: оплата за майно згідно дог. № 0104034/2004-25 від 09.07.04р., в т.ч. ПДВ 7244 грн. 53 коп.; 2) 1500000,00 грн. платіжним дорученням № 687, призначення платежу: оплата за майно згідно дог. № 0104034/2004-25 від 09.07.04р., в т.ч. ПДВ 250000,00 грн., що доводить факт повного виконання Відповідачем договору, а виписки з рахунку доводять факт, що грошові кошти за Майно були зараховані на його рахунок 13.07.05р. Відповідно до п. 2.10 договору датою здійснення оплати Відповідачем у відношенні всіх платежів за цим договором є день фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок Продавця, отже датою повного виконання договору Відповідачем є 13.07.05р. Згідно із умовами конкурсу з продажу Майна факт повного виконання Відповідачем грошових зобов’язань за спірним договором є правовою підставою для переходу права власності до Відповідача на Майно.

Разом з тим, Відповідач сплатив 117700,00 грн. –10% початкової ціни продажу на конкурсі.

Позивач за зустрічним позовом неодноразово повертав Відповідачу сплачені грошові кошти за спірним договором, що доводиться наступними платіжними дорученнями:

1) платіжне доручення № 248 від 19.07.05р. на суму 1500000,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 687 від 18.07.05р., в т.ч. ПДВ 250000,00 грн.;

2) платіжне доручення № 249 від 19.07.05р. на суму 43164,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 688 від 18.07.05р., в т.ч. ПДВ 7193,64 грн.;

3) платіжне доручення № 262 від 25.07.05р. на суму 1500000,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 688 від 22.07.05р., в т.ч. ПДВ 250000,00 грн.;

4) платіжне доручення № 263 від 25.07.05р. на суму 43164,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 689 від 22.07.05р., в т.ч. ПДВ 7193,64 грн.;

5) платіжне доручення № 335 від 12.09.05р. на суму 1500000,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 688 від 22.07.05р., в т.ч. ПДВ 250000,00 грн.;

6) платіжне доручення № 336 від 12.09.05р. на суму 43164,00 грн., призначення платежу: повернення помилково перерахованої суми дор. 693 від 07.09.05р., в т.ч. ПДВ 7193,64 грн.

Таким чином, Позивач за зустрічним позовом відмовився приймати другу частину виконання Відповідача спірного договору, разом з тим першу частину виконання Позивачем договору у сумі 117700,00 грн. Позивач не повернув, тобто прийняв часткове виконання.

23.08.05р. Відповідач за зустрічним позовом на підставі Постанови Севастопольського апеляційного господарського суду по справі № 2-1/8527-2005 від 23.08.05р. зареєстрував право власності на спальний корпус на 210 місць і їдальню на 600 місць (корпуси літ. «П»загальною площею 1055,1 кв.м та літ. «Р»загальною площею 1691,9 кв.м), що знаходяться за адресою: м. Ялта, смт Гаспра, Алупкінське шосе, 15, що підтверджується витягом № 8225412 від 02.09.05р., наданим Комунальним підприємством «Ялтинське бюро технічної інвентаризації».

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 Цивільного кодексу України визначено форму окремих видів договорів купівлі-продажу, зокрема, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 209 ЦК України передбачено, що нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет та ціна. Судом встановлено, що Сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а також досягли згоди щодо умови форми спірного договору, а саме договір підлягає нотаріальному посвідченню.

В силу ст. 209 ЦК України договір є таким, що укладений з дотриманням нотаріальної форми, коли на такому договорі вчинено посвідчувальний напис, підписання договору сторонами не є дотриманням вимоги про нотаріальне посвідчення форми договору.

Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору визначені у ст. 220 Цивільного кодексу України, а саме: у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідач за зустрічним позовом не з’явився в судове засідання, а отже не довів факт ухилення Позивача від нотаріального посвідчення, а також факту звернення з пропозицією до Позивача за зустрічним позовом із пропозицією нотаріально засвідчити спірний договір. Таким чином, у встановленому чинним законодавством порядку Сторонами не надано доказів, що свідчать про намір нотаріально посвідчити спірний договір кожної із Сторін.

Постановою Верховного Суду України від 12.06.07р. по справі Постанову Вищого господарського суду України від 13.02.07р., постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 2507.06р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.06р. у справі № 2-26/6983.1-2006 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. Таким чином, на момент розгляд зустрічного позову відсутнє рішення суду, яким спірний договір визнано дійсним.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, для виникнення договірних відносин необхідно дотримання сторонами вимог ст. 210, 638 та 657 ЦК України, яких сторони не дотрималися.

Таким чином, договір купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р., підписаний представниками Позивача та Відповідача, в силу Закону є нікчемним.

Разом з тим, відповідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Отже, спірний договір до моменту його визнання дійсним не створював юридичних наслідків, тобто у сторін в момент підписання спірного договору не виникло обов’язків щодо виконання умов договору.

Виходячи з того, що внаслідок недотримання сторонами вимоги щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації спірного договору, до моменту визнання договору дійсним у порядку, встановленому ст. 220 ЦК України, у Відповідача за зустрічним позовом не виникло обов’язку із сплати грошових коштів за Майно відповідно до п.2.9 спірного договору. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку про безпідставність тверджень Позивача за зустрічним позовом про прострочення Відповідачем грошових зобов’язань за спірним договором.

Крім того, надані суду Позивачем докази доводять факт відмови від прийняття повного виконання Відповідачем договору.

Сплата Відповідачем за зустрічним позовом грошових коштів після прийняття рішення Господарським судом АР Крим по справі № 2-1/8527-2005 від 11.07.05р. не є доказом порушення грошового зобов’язання за спірним договором, оскільки момент набрання законної сили зазначеним рішенням є моментом, з якого у ТОВ «Шовковий шлях»виникли зобов’язання за договором купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р. Разом з тим, судові рішення, якими спірний договір був визнаний дійсним, були скасовані, а отже спірний договір не визнаний у встановленому законом порядку дійсним.

З огляду на зазначене, суд вважає, що твердження Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»про те, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»містять факт істотного порушення договірних зобов’язань, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки за спірним договором для сторін договору з моменту підписання договору без нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору не виникло юридичних наслідків, в тому числі обов’язку із виконання умов договору.

Розірванню підлягає лише дійсний договір. Зважаючи на той факт, що на момент подання ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»та судового розгляду зустрічного позову спірний договір є нікчемним в силу Закону та щодо якого судове рішення про визнання спірного договору дійсним не вступило в законну силу, суд дійшов до висновку про відсутність предмету спору, а тому провадження по справі в частині позовних вимог про розірвання договору купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.05р. за зустрічним позовом у зв’язку із відсутністю предмету спору підлягає припиненню у порядку п.11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту прав суб’єктів господарювання, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання.

Позивачем за зустрічним позовом не було надано суду свідоцтво про право власності на Майно.

Пунктом 6.1 Наказу Міністерства юстиції України від 07.02.02р. № 7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно»встановлено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ (п.6.2 Положення).

Виходячи з наведеного, Комунальному підприємству «Ялтинське бюро технічної інвентаризації»делеговані владні повноваження в частині оформлення права власності на нерухомість з видачею свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомого майна.

На момент подання зустрічної позовної заяви набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на зазначене, КП «Ялтинське бюро технічної інвентаризації»є суб’єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства на виконання делегованих повноважень –оформлює право власності з видачею свідоцтва про право власності на об’єкти нерухомого майна.

Відповідно до статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Стаття 105 КАС України визначає, що адміністративний позовом може містити вимогу про визнання недійсним акту індивідуальної дії.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно є актом індивідуальної дії, що породжує права та обов’язки у особи (осіб), яка визнана власником об’єкту права власності.

За таких обставин, позов про визнання свідоцтва про право власності недійсним є публічно-правовим спором, тобто є спором адміністративної юрисдикції. З метою захисту прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах особа, яка вважає, що її права порушено, має звернутися до адміністративного суду.

Отже, Позивач за зустрічним позовом має право оскаржити свідоцтво про право власності на об’єкт нерухомого майна як акт індивідуальної дії, заявивши адміністративний позов до суб’єкту владних повноважень. Належним відповідачем за адміністративним позовом про визнання недійсним спірного свідоцтва про право власності на нерухоме майно є Комунальне підприємство «Ялтинське бюро технічної інвентаризації».

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спільний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць (корпуси літ. «П»загальною площею 1055,1 кв. м і літ. «Р»загальною площею 1691,9 кв. м, що розташовані за адресою: м. Ялта, смт Гаспра, Алупкінське шосе, буд. 15) заявлені з порушенням правил підвідомчості, встановлених ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, а отже провадження по справі в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності за зустрічним позовом підлягає припиненню у порядку п.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 49, п.п. 1 та 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження за зустрічним позовом Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «»Укрпрофоздоровниця»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шовковий шлях»про розірвання договору купівлі-продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.04р. та визнання недійсним свідоцтва про право власності на об’єкт продажу.

2. Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу за  подання  зустрічного  позову покладаються на  позивача  за  зустрічним позовом.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя                                                                                                         В.В.Сулім