СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.07                                                                                 Справа № 16/577.

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали  справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Звенигородський сироробний комбінат", м. Звенигородка Черкаської області

до Дочірнього підприємства "Луга-Сир" Товариства з обмеженою відповідальністю " Бурьонка і КО", м. Луганськ

про стягнення 8567 грн. 79 коп.

при секретарі судового засідання Маценко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Теліга І.І., дов. від 12.09.07. №1345,

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про стягнення з відповідача боргу за поставлену молочну продукцію в сумі 7485,01грн. за договором купівлі-продажу від 17.10.05. №30/133, пені за несвоєчасне виконання обов’язку по оплаті продукції в сумі 634,48грн. за період з 28.02.07. по 28.08.07., інфляційних нарахувань в сумі 336,33грн. та 3% річних в сумі 111,97грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у судове засідання не прибув, участі повноважного представника не забезпечив, хоча був повідомлений про час і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини відсутності у судових засіданнях під час слухання справи відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу від 17.10.05. №30/133, на підставі якого продавець (позивач) зобов’язався передати у власність продукцію покупцю (відповідачу) товар –продукти харчування - по ціні, в асортименті та у кількості, вказаних у накладних, що є невід’ємною частиною договору. Відповідач зобов’язався оплатити товар протягом 7 банківських днів з дня отримання товару (пункт 4.4 договору).

За соєю правовою природою вказаний договір є договором купівлі-продажу і відповідає нормам правового інституту купівлі-продажу Цивільного кодексу України, стаття 655.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар за вказаним договором, а відповідач отримав цей товар, що підтверджено накладними та довіреностями відповідача на отримання ТМЦ на суму 304520,19грн.

В порушення умов договору відповідач не у повному обсязі розрахувався за отриману продукцію, у зв’язку з чим за ним утворився борг у сумі 7485,01грн. за вказаним договором, який позивач просить стягнути на свою користь.

Крім того, за несвоєчасне виконання обов’язків по вказаному договору, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі  634,48грн. за період з 28.02.07. по 28.08.07. на підставі умов п.7.2 договору,  інфляційні нарахування в сумі 336,32грн., 3% річних у розмірі 111,96грн. на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідач вимог в частині боргу за продукцію відповідач не заперечив.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані ними докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений договором строк.

Відповідач отримав від позивача товар за вказаним договором і зобов’язаний був оплатити вартість продукції у повному обсязі у 7-денний термін з дня отримання товару, але відповідач не повністю оплатив вартість отриманого товару, у зв’язку з чим за ним утворився борг в сумі 7485,01грн., а також відповідачем порушено умови договору та закон. Таким чином, відповідач порушив законні права позивача на отримання плати за проданий товар, як встановлено ст.ст.655,693 ЦК України, на підставі чого слід стягнути з відповідача борг в сумі 7485,01грн. за куплений товар.

Правилами вказаного договору купівлі-продажу, ст.ст.230-232 ГК України встановлено обов’язок відповідача як боржника сплатити неустойку у вигляді пені та штраф за час прострочення виконання зобов’язання, починаючи з дня прострочення зобов’язання за період 6 місяців, а позивач розрахував пеню за шість місяців до звернення з даним позовом до суду, чим порушив вимоги закону –ст.232 ГК України. Таким чином, у позові по стягненню пені слід відмовити.

Згідно правил ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового обов’язку за договором, повинен сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції і 3% річних за весь час прострочення виплати боргу. Таким чином, позов в частині заявлених до стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних є повністю обґрунтованим і відповідає умовам укладеного сторонами договору і закону (ст.625 ЦК України).

За таких обставин вимоги позивача за позовом в частині стягнення боргу в сумі 7485,01грн., інфляційних нарахувань в сумі 336,33грн. та 3% річних в сумі 111,97грн. є обґрунтованими,  такими, що підтверджені матеріалами справи та відповідають фактичним обставинам правовідносин сторін за договором купівлі-продажу від 17.10.05. №30/133, тому позов в цій часті підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст.173,193,230-232 ГК України, ст.ст.525,526,530,625,655,693 ЦК України, керуючись ст.ст. 22,33,34,43,44,49,75,82,84,85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.   Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Луга-Сир" Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурьонка і КО", м. Луганськ, вул. «2-га Слов’янська», 25, ідентифікаційний код 32899747 на користь Відкритого акціонерного товариства "Звенигородський сироробний комбінат", м. Звенигородка Черкаської області, вул. ім. К. Маркса, 35 «а», ідентифікаційний код 00447818 заборгованість в сумі 7485,01грн., інфляційні нарахування в сумі 336,32грн., 3% річних у розмірі 111,96грн., державне мито у сумі – 94,40грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 109,30грн., наказ видати.

3.  В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення підписане 08.11.07.

Суддя                                                     Р.М. Шеліхіна