ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 3/433
23.10.07

За позовом           Приватного підприємства «С.В. Транс»

До                      Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-

торгівельно-інвестиційна компанія «Ват вік»ЛТД

Про                       стягнення 12 745,83 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

від позивача                Одуд Н.А. –по дов. № 37 від 06.09.2007

від відповідача                 не з’явились

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного підприємства «С.В. Транс»про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-торгівельно-інвестиційна компанія «Ват вік»ЛТД   12 647,66 грн. основного боргу, 82,67 грн. пені, 3% річних в сумі 15,50 грн. за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов’язань згідно договору купівлі-продажу № 617 від 03.11.2006.

Відповідач в судове засідання не з’явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду викладених в ухвалі про порушення провадження у справі від 08.10.2007 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві. (роз’яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань  про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.11.2006 між Приватним підприємством «С.В. Транс»(продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційно-торгівельно-інвестиційна компанія «Ват вік»ЛТД (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 617 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору сторони мають намір розпочати близьку співпрацю, яка б приносила взаємну вигоду, в рамках продажу товарів, в чому зацікавлені обидві сторони. Стратегією обох сторін буде максималізація продажу товарів, отриманих від продавця покупцем. З метою досягнення цієї цілі продавець зобов’язується передати у встановлені строки у власність покупцю товар за найбільш привабливою ціною на українському гуртовому та роздрібному ринку, а покупець зобов’язується прийняти замовлений товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 2.1. договору покупець здійснює оплату за поставлений товар за ціною, передбаченою в специфікації, що додається до даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив, а відповідач отримав згідно видаткових накладних № Sa00001754 від 12.04.2007 на суму 1905,89 грн., № Да00001754 від 12.04.2007 на суму 2 330,40 грн., № На00001754 від 12.04.2007 на суму 63,36 грн., № Sa00001831 від 19.04.2007 на суму 3 966,10 грн., № Да00001831 від 19.04.2007 на суму 2 492,88 грн., № Sa00001949 від 05.05.2007 на суму 1 485,36 грн., № Sa00001999 від 11.05.2007 на суму 1 622,24 грн., № Да00001999 від 11.05.2007 на суму 379,80 грн., № На00001999 від 11.05.2007 на суму 266,54 грн., № Sa00002115 від 24.05.2007 на суму 936,75 грн., № На00002115 від 24.05.2007 на суму 63,36 грн, № Sa00002232 від 07.06.2007 на суму 606,96 грн., № На00002332 від 07.06.2007 на суму 170,64 грн., всього товару на загальну суму 16 290,28 грн.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що всі розрахунки по цьому договору здійснюються у національній валюті України. Оплата за отриманий товар здійснюється покупцем в безготівковому порядку кожні 14 календарних днів за реалізований товар за умови своєчасного надання продавцем всіх передбачених цим договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається.

Однак, відповідач в порушення умов договору, не виконав свого обов’язку покупця, плату за отриманий товар повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно поданого позивачем та погодженого відповідачем акту звірки взаєморозрахунків становить 12 647,66 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 12 647,66 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за поставлений товар згідно замовлення-заявки товару покупець сплачує пеню за кожний прострочений день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період за який сплачується пеня, відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань». Сплата пені не звільняє покупця від виконання договірних зобов’язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В зв’язку з тим, що взяті на себе зобов’язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню відповідно до п. 7.1. договору оренди та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», розмір якої, як вбачається з наданого позивачем розрахунку позову, становить 82,67 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 82,67 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позову, наданого позивачем і неоспореного відповідачем, розмір 3% річних становить 15,50 грн.  Вимоги позивача в частині стягнення 3% річних в розмірі 15,50 грн. обґрунтовані, розраховані у відповідності з нормами чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційно-торгівельно-інвестиційна компанія «Ват вік»ЛТД (м. Київ, вул. Обсерваторна, 12-А, ) на користь Приватного підприємства «С.В. Транс»(м. Київ, вул. М.Василенко, 7-А, )  12 647 (дванадцять тисяч шістсот сорок сім) грн. 66 коп. основного боргу, 82 (вісімдесят дві) грн. 67 коп. пені, 3% річних в сумі 15 (п’ятнадцять) грн.50 коп., 127 (сто двадцять сім) грн. 45 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя
В.В. Сівакова

Рішення підписано 24.10.2007