ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 11/496ад.
Господарський суд Луганської
області у складі колегії суддів           Москаленко М.О. -головуючий суддя,
Зюбанова Н.М., Доманська М.Л. - судді, за участю секретаря судового
засідання Мелеховій О.С., розглянувши матеріали справи № 11/496ад за
Управління Пенсійного фонду України
у м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк  Луганської області
до Суб»єкта підприємницької
діяльності фізичної особи  ОСОБА_1, м.
Сєвєродонецьк Луганської області
про стягнення 1171 грн. 68 коп.
за участю представників сторін:
від позивача -  Семенюк В.М., дов. № 15 від 07.09.2007
відповідача -ОСОБА_2., дов. № 2804 від 17.09.2007
Суть спору: позивачем
заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми недоїмки по страхових
внесках на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування у сумі  1171 грн. 68 коп.
На підставі приписів ст. Кодексу
адміністративного судочинства України за клопотанням представника відповідача у
справі судом здійснювалася звукова фіксація судового процесу за допомогою
технічного звукозаписувального засобу.
Вимоги адміністративного позову
обґрунтовані позивачем фактом наявності заборгованості відповідача зі сплати
страхових внесків у 2005 році, у зв”язку з чим позивачем на адресу відповідача
було надіслано вимогу про сплату боргу  №
Ф-848/1 від 05.12.2006 на суму 1171 грн. 68 коп. Як зазначено у позовній заяві,
відповідачем вказана вимога була отримана, не була оскаржена та не була
узгоджена з органами Пенсійного фонду. У процесу судового розгляду справи
позивачем суду було надано письмові заперечення, у яких  викладено відомості про оскарження
відповідачем вказаної вище вимоги про сплату боргу та залишення її без змін. На
підставі  несплати відповідачем суми
боргу за вимогою позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1171
грн. 68 коп. недоїмки зі сплати страхових внесків.
Заявою від 02.11.2007 позивачем
позовні вимоги були зменшені та заявлено вимогу про стягнення з відповідача
недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування  у розмірі 1167 грн. 43 коп.
У письмових запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 63-68) відповідач виклав  вимогу про відмову у задоволенні
адміністративного позову з таких підстав:
- вимогу про сплату боргу № Ф-848/1
від 05.12.2006 відповідачем було оскаржено до Управління Пенсійного фонду
України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, за результатами подання скарги
позивачем було прийняте рішення про залишення даної вимоги без змін;
рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській
області від 26.01.2007, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення
Управління Пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, не
було вмотивоване, у зв»язку з чим скарга вважається такою, що вирішена на
користь відповідача (пункт 6.8 Порядку
розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного
фонду України № 21-2 від 19.12.2003, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України
20.01.2004 за № 81/8680 (далі за текстом -Порядок);

- за результатами подання скарги на
рішення Головного управління Пенсійного фонду України відповідачем взагалі не
було отримано відповідного рішення Пенсійного фонду України.

За таких обставин відповідач
вважає, що вимога, яка є підставою позовних вимог, вирішена на його користь, а
тому вимоги адміністративного позову є безпідставними.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд
дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню з таких підстав.

У відповідності із ст.ст. 14, 15
Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»від
09.07.2003 № 1058 (далі за текстом -Закон № 1058) підприємства, установи,
організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання є
страхувальниками та платниками страхових внесків на загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно приписів п.6 ч.2 ст. 17, п.6
ст. 20 Закону  № 1058 страхувальники
зобов»язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та у
повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду України.

П.4 ст. 20 Закону № 1058  передбачає, що сплата страхових внесків здійснюється
виключно у грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків на
банківські рахунки відповідних виконавчих органів Пенсійного фонду України.
Пункт 6 зазначеної норми передбачає, що страхувальники зобов»язані сплачувати
страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через
20 календарних днів  з дня закінчення
цього періоду. Базовим звітним періодом у даному випадку є календарний місяць.

Станом  на 01.12.2006
з урахуванням наданих відповідачем до Управління Пенсійного фонду
України у м. Сєвєродонецьку Луганської області розрахунків сум страхових
внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне страхування позивачем було
встановлено факт несвоєчасної сплати відповідачем страхових внесків на
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування за період з  01.01.2005 по 31.05.2005.

Суми страхових внесків, своєчасно
не нараховані та не сплачені страхувальниками у строки, встановлені ст. 20
Закону № 1058, в тому числі розраховані органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених  п. 3 ст. 20
Закону № 1058, вважаються простроченою заборгованістю зі сплати страхових
внесків та стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій. Органи
Пенсійного фонду України за встановленою формою та у  встановлені строки  надсилають страхувальникам, що мають
недоїмку, вимоги про її сплату.

На суму несвоєчасно сплачених
страхових внесків за період позивачем відповідачеві було надіслано вимогу №
Ф-878/1 від 05.12.2006 про сплату
недоїмки із страхових внесків у сумі 1171 грн. 68 коп. (а.с. 5-6).
Вказана вимога була отримана відповідачем особисто 25.12.2006 (а.с. 7).

Заявою від 12.08.2006 про
узгодження вимоги (а.с. 45) відповідач звернувся до позивача у даній справі з
вимогою про  скасування вимоги про сплату
боргу від 05.12.2006.

Заява про узгодження вимоги була
отримана позивачем 26.12.2006 (вх. № 7367/161), за результатами її розгляду у
межах строку, передбаченого пунктом 2.3 Порядку, а саме 29.12.2006 прийняте
Рішення про залишення вимоги про сплату боргу без змін, а заяви страхувальника
без задоволення. Вказане рішення було надіслане на адресу відповідача та
отримане останнім 04.01.2007 (а.с. 47).

Рішення позивача також було
оскаржене відповідачем шляхом подання відповідної скарги (а.с. 74-75).

Рішенням Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській області від 26.01.2007 № 369/03-70  (а.с. 48) скаргу відповідача з посиланням на
приписи пункту 3.6 Порядку було направлено на новий розгляд Управлінню
Пенсійного фонду України у  м.
Сєвєродонецьку Луганської області.

У відповідності з пунктом 3.6
Порядку якщо в скарзі страхувальника за результатами розгляду заяви про
узгодження вимоги про сплату недоїмки порушуються питання, що не розглядалися
під час узгодження вимоги, зазначена скарга направляється на новий розгляд до
територіального органу пенсійного фонду, рішення якого оскаржується.

У рішенні Головного управління ПФУ
у Луганській області від  26.01.2007
міститься посилання на той факт, що оскільки вимога про сплату боргу була
сформована на підставі облікових даних з картки особового рахунку, а при
узгодження вимоги в Управлінні не було зроблено звірення з Заявником даних щодо
зарахувань частки від сплати єдиного податку в рахунок сплати страхових внесків
за найманих працівників, суму боргу, визначену у вимозі, не може бути визнано
належною до оскарження.

Таким чином, виходячи зі змісту
Рішення позивача від 29.12.2006 та змісту скарги відповідача на вказане
рішення, рішення Головного управління ПФУ у Луганській області від  26.01.2007 є таким, що прийняте з додержанням
приписів Порядку.

На рішення Головного управління ПФУ
у Луганській області від  26.01.2007  до Пенсійного фонду України відповідачем було
подано скаргу, яка  Рішенням пенсійного
фонду України № 3513/08-10 від 03.03.2007 на підставі приписів пункту 5.3 була
повернута без розгляду як така,  що
подана з порушенням порядку та строків, визначених пунктами 3.3 та 4.1
Порядку.           Докази отримання
відповідачем Рішення Пенсійного  фонду
України про залишення скарги без розгляду позивачем під час судового
розгляду справи надані не були, проте вказаний факт не може мати своїм
наслідком  визнання неправомірним рішення
Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, на чому
наполягає відповідач.

03.03.2007 за № 1637/04-08 Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на виконання
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області було
прийняте Рішення  про залишення рішення
від 29.12.2006 № 11225/04-08 та вимоги про сплату боргу без змін (а.с. 52).

Вказане рішення 05.03.2007 було
рекомендованої кореспонденцією  надіслано
на адресу відповідача у справі (а.с. 53), проте 05.04.2007 поштове відправлення
було  повернуто на адресу  позивача з приміткою «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, рішення позивача від
03.03.2007 було прийняте з додержанням вимог Порядку.

Рішення позивача від 03.03.2007
відповідачем у встановленому чинним законодавством порядку оскаржене не було.

За таких обставин за результатами
повного та всебічного розгляду справи, оцінки наданих сторонами у справі
доказів суд доходить висновку про дотримання позивачем, Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Луганській області, а також Пенсійним фондом України
в процесі розгляду заяви та скарг відповідача вимог Порядку. Також суд доходить
висновку про  обґрунтованість заявлення
до стягнення з відповідача недоїмки зі сплати страхових внесків у сумі 1167
грн. 43 коп. з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Під час розгляду справи докази
перерахування суми заборгованості за адміністративним позовом на розрахунковий
рахунок позивача відповідачем надані не були.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та
відповідають фактичним обставинам, а тому підлягають задоволенню у
повному обсязі з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України питання стосовно судових витрат судом не
вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу
адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини
постанови та представника відповідача повідомлено про те, що повний текст
постанови буде виготовлений та підписаний у п'ятиденний строк з дня закінчення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98,
158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  у складі колегії суддів -

П О С Т А Н О
В И В:

1.Позов
задовольнити  повністю.

2.Стягнути з  суб»єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, на
користь  управління   Пенсійного
фонду України   в м.
Сєвєродонецьку Луганської області, вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк,
Луганська область, код 21792459, недоїмку у сумі  1167 грн.               43 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява.
Обґрунтування  мотивів  оскарження
і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява
про  апеляційне  оскарження
та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного
суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржене судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява
про  апеляційне  оскарження
постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу -  з  дня
складення  в  повному
обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі
та підписано 09.11.2007.

Судді
М.О. Москаленко

М.Л. Доманська

Н.М. Зюбанова