СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

03 вересня 2007 року
Справа № 2-11/2194-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової Ю.В.,

суддів                                                                      Дугаренко О.В.,

Фенько Т.П.,

за участю представників сторін:

позивача: Аркатова Вікторія Василівна, довіреність №  61   від 10.01.07,  Орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго"   в особі Євпаторійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго";

відповідача: Степанов Олександр Дмитрович, довіреність №  б/н   від 27.08.07,  Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства міста Євпаторія;

розглянувши апеляційну скаргу виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міста Євпаторії на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.) від 06.07-13.07.2007 року  у справі № 2-11/2194-2006,

за позовом           орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Гайдара, 3-а, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

в особі Євпаторійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" (вул. Лінійна, 10, місто Євпаторія, Автономна Республіка Крим, 97400)

до           виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міста Євпаторії (вул. Дм. Ульянова, 26/28, місто Євпаторія, Автономна Республіка Крим, 97400)

про стягнення 62558,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.07-13.07.2007 у справі № 2-11/2194-2006 (суддя Цикуренко А.С.) задоволено позов орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” в особі Євпаторійської філії та постановлено стягнути на його користь з виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства м.Євпаторії 202185,96 грн. заборгованості, 2672,16 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з зазначеним рішенням, виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Євпаторії звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати та прийняти нове про призначення судово-бухгалтерської експертизи державній структурі судових експертиз, витрати з оплати держмита та інформаційно-технічних послуг розподілити між сторонами спору порівну.

Вимоги апеляційної скарги відповідач мотивує тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги оплату рахунків по електроенергії за період з 01.04.2005 на суму 68577,98грн., в той час як ця оплата підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 10.02.2006; суд не прийняв до уваги заяву відповідача від 31.01.2007 № 166/01; не розглянув питання обґрунтованості розрахунку заробітної плати з обслуговування  теплового обладнання та обслуговування і роботи підкачуючих насосів, в той час як доводи відповідача підтверджені судово-бухгалтерською експертизою науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим. Крім того, відповідач вказує, що судом не була розглянута його заява про відвід судового експерта та необхідність призначення повторної судово-бухгалтерської експертизи в державній  структурі судових експертиз.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.09.2007 у зв'язку з відпусткою судді Гонтаря В.І. та зайнятістю судді  Гоголя Ю.М. та з метою дотримання графіку розгляду справ 23.08.2007., здійснено їх заміну на суддів Дугаренко О.В. та Фенько Т.П.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав і наполягав на її задоволенні.

Представник позивача, орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” в особі Євпаторійської філії з доводами та вимогами апеляційної скарги не погодився, оскаржене судове рішення вважає законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу повторно, в порядку та на підставах статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія апеляційного суду встановила наступне:

01.05.2003 сторонами у справі був укладений договір на обслуговування обладнання по підвищенню тиску холодної води в системі холодного водопостачання.

За даним договором Євпаторійська філія орендного підприємства „Кримтеплокомуненерго” ( далі по тексту ЄФ ОП „Кримтеплокомуненерго”) зобов’язалась здійснювати обслуговування, ремонт та оперативне включення насосів холодної води з підвищення тиску холодної води в системі холодного водопостачання за графіком, наданим Євпаторійській філії ОП „Кримтеплокомуненерго” виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства м. Євпаторії (далі по тексту Євпаторійським ВПВКГ), на бойлерних та ЦТП, розташованих за адресою: вул. Крупської, 43-а; вул. 60-річчя Жовтня, 24-а; проїзд 9 Травня, 108-а; проїзд Радянський, 2; пр. Леніна, 52; вул. Дьомишева, 100-а; пр. Леніна, 20, а відповідач взяв на себе зобов’язання вчасно оплачувати виконані Євпаторійською філією ОП „Кримтеплокомуненерго” роботи.

За твердженнями позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань по оплаті виконаних робіт, за період з 01.04.2005 по 31.12.2005 за ним виникла заборгованість в розмірі 202185,96 грн.

Відповідач визнає за собою заборгованість в розмірі 78122,39 грн., про що ним вказано у запереченнях на висновок судово-бухгалтерської експертизи за № 1075/01 від 06.07.2007 та не заперечувалось у судовому засіданні.

Згідно з висновком призначеної по справі судово-бухгалтерської експертизи, проведеної Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, за № 23 від 05.12.2006, заборгованість Євпаторійського ВПВКГ перед позивачем за договором від 01.05.2003 по обслуговуванню обладнання з підвищення тиску холодної води в системі холодного водопостачання за період з 01.04.2005 по 31.12.2005 складає 78122,39 грн.

Згідно з висновком призначеної по справі повторної судово-бухгалтерської експертизи № 6 від 11.06.2007, проведеної товариством „Інститут обліку та аудиту”, заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується в сумі 202185,96 грн.

Судовою колегією встановлено, що розбіжність у розмірах заборгованості  за даними позивача та повторної експертизи з однієї сторони (202185,96грн.), та відповідача і первинної експертизи з іншої сторони (78122,39грн.) складається за рахунок 68577,98грн. -  оплати за електроенергію, витрати по якій відповідач зобов’язався компенсувати позивачеві відповідно до умов п. 3.1 договору від 01.05.2003, та 55485,59 грн. –різниця в заробітній платі між спеціалістом 4-го та 2-го розрядів.

Оцінивши висновки проведених по справі судових експертиз в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України, інші докази, що містяться в матеріалах справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 202185,96 грн., яку і постановив стягнути з відповідача на користь позивача оскаржуваним рішенням.

Судова колегія, перевіривши висновки господарського суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга ВПВКГ м.Євпаторії є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01.01.2004, визначає, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За таких обставин, до спірних правовідносин підлягають застосуванню також норми Цивільного кодексу України (в ред. 2003 р.).

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускаються,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Пункт 2.1 укладеного між сторонами договору, з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей, визначає, що ЄФ ОП „Кримтеплокомуненерго” зобов’язано вчасно та якісно виконувати обслуговування, ремонт та включення насосів холодної води на бойлерних та надавати розрахунок витрат на виконуваний обсяг до ВПВКГ м. Євпаторії. Наданий ЄФ ОП „Кримтеплокомуненерго” розрахунок витрат (додаток № 2) підлягає обов’язковому погодженню з ВПВКГ м. Євпаторії. Узгодження здійснюється до 10-го числа кожного місяця. У випадку виникнення розбіжностей сторони зобов’язуються вирішувати їх шляхом переговорів, а у випадку неурегульованості спору –через суд. Крім того, ЄФ ОП „Кримтеплокомуненерго” надає довідку про витрачання електроенергії за розрахунковий місяць відповідно до встановленої форми.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв відповідачеві змінені розрахунки витрат по обслуговуванню обладнання теплових пунктів з підвищення тиску холодної води, які приймались відповідачем. Доказів того, що з приводу цих розрахунків між сторонами виникали розбіжності та доказів їх врегулювання шляхом переговорів чи в судовому порядку, відповідачем, всупереч статті 33 Господарського процесуального кодексу України, суду не надано.

З матеріалів справи також слідує, що за період з 01.04.2005 по 31.12.2005 позивачем виконано робіт відповідачеві на суму 202185,95 грн., про оплату яких позивач направив відповідачеві рахунки до сплати. Факт виконання позивачем робіт за договором протягом спірного періоду не заперечується відповідачем по суті.

Відповідно до пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлено строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

З урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 20.06.2003, пункт 3.2 договору від 01.05.2003 викладений сторонами в наступній редакції: „ВПВКГ м. Євпаторії протягом 5 днів після надання рахунку здійснює оплату виконаних послуг шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ЄФ ОП „Кримтеплокомуненерго”. Зобов’язання по оплаті може бути виконано шляхом проведення взаємозаліку при взаємному погодженні сторін”.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду будь-яких доказів повної або часткової оплати виконаних позивачем з 01.04.2005 по 31.12.2005 робіт, в тому числі оплати рахунків по електроенергії на суму 68577,98грн., не надав письмових доказів про спільне погодження обох сторін  договору на проведення взаємозаліків.

Судова колегія не погоджується з доводами апелянта стосовно того, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги оплату рахунків по електроенергії на суму 68577,98грн., що підтверджується підписаним позивачем актом звірки взаємних розрахунків від 10.02.2006 та не взяв до уваги заяву відповідача від 31.01.2007 № 166/01, адже заборгованість боржника повинна бути підтверджена первинними бухгалтерськими документами, що встановлюють цивільно-правові відносини між кредитором і боржником та свідчать про зобов'язання останнього перед кредитором.

Акт звірки взаємних розрахунків не може замінити первинні бухгалтерські документи, які підтверджують наявність або відсутність заборгованості.

Що стосується доводів відповідача про те, що висновком судово-бухгалтерської експертизи НДЕКЦ при ГУМВС України в АР Крим від 05.12.2006 по даній справі підтверджується необґрунтованість розрахунку позивача в частині заробітної плати по обслуговуванню теплового обладнання та обслуговування і роботи підкачуючих насосів (на думку експертів, замість зарплати спеціаліста 4 розряду в основу розрахунку вартості виконаних робіт за договором від 01.05.2003 слід було класти зарплату спеціаліста 2 розряду), у зв’язку з чим розбіжність у даних про заборгованість відповідача з даними позивача склала 55485,57грн., судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта  для господарського суду не є обов’язковим та оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 даного Кодексу, тобто за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу пункту 5.1. Правил користування системами комунального водопостачання і водовідведення в містах і селах України, затверджених наказом  Державного комітету України з житлово-комунального господарства № 65 від 01.07.1994, насосне устаткування для підкачки холодної води і регулятори тиску, встановлені в теплових пунктах, знаходяться на балансі теплозабезпечуючих організацій і експлуатуються ними.  Водоканал відшкодовує витрати на експлуатацію насосного устаткування, встановленого на котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них теплозабезпечуючим організаціям.

Проаналізувавши дані положення законодавства, а також умови укладеного між сторонами по справі договору від 01.05.2003, судова колегія погоджується з твердженнями позивача, що ані договором від 01.05.03, ані вищевказаними Правилами не обумовлено, фахівець якого розряду повинен виконувати даний вид роботи, як і не передбачено, що для виконання умов укладеного між сторонами договору від 01.05.2003 позивач повинен залучити саме спеціаліста 2-го розряду.

За таких обставин справи, відповідачем підлягають відшкодуванню фактичні витрати позивача на експлуатацію насосного устаткування, встановленого на котельних, центральних теплових пунктах, прибудовах до них. Фактичні витрати позивача підтверджуються первинними бухгалтерськими документами, які і були предметом дослідження судових експертиз.

У висновку експертизи № 6 від 11.06.2007 зазначено, що на дослідження експертам було надано штатний розклад Євпаторійської філії ОП „Кримтеплокомуненерго”, який діяв з 01.04.2005, з 01.06.2005 та з 01.09.2005. При цьому зазначено, що у штатному розкладі передбачена штатна одиниця „Слюсар по обслуговуванню тепло пунктів” тільки 4-го розряду в кількості 22 одиниці.

Саме на даних спеціалістів робочою інструкцією № 4.0-03 покладений обов'язок по підкачці холодної води.

Закон України „Про оплату праці” визначає, що заробітна плата – це винагорода, розрахована, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган сплачує працівнику за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду обслуговування устаткування по підвищенню тиску холодної води здійснював фахівець 4 розряду і розрахунок оплати послуг позивач проводив виходячи з відповідних первинних бухгалтерських документів про заробітну платню такого фахівця та за ті години, коли він виконував роботи за договором від 01.05.2003, що не заперечується відповідачем по суті.

Судова колегія вважає, що такий розрахунок відповідає умовам договору та чинному законодавству, адже підстав для здійснення розрахунку виходячи із заробітної плати спеціаліста 2-го розряду, який на підприємстві не працював, у позивача не було.

Проте, як вбачається з висновку експертизи № 23 від 05.12.2006, в його основу покладено припущення, що в розрахунок оплати повинна була бути встановлена зарплата фахівця по обслуговуванню устаткування по підвищенню тиску холодної води –спеціаліста 2-го розряду, адже для виконання такого роду робіт кваліфікація 4-го розряду не вимагається.

Оцінивши даний висновок судово-бухгалтерської експертизи № 23 від 05.12.2006 в порядку статті 43 ГПК України, судова колегія вважає, що здійснення розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням розміру заробітної плати спеціаліста 2-го розряду, яка ґрунтується не на первинних документах позивача, а на Нормах обслуговування та нормативів чисельності працівників, зайнятих на роботах по експлуатації мереж очисних споруд, насосних станцій водопровідно-каналізаційних господарств та допоміжних об’єктів на них, є припущенням, яке не ґрунтується на первинних документах сторін. У зв’язку з цим судова колегія не приймає його до уваги в якості належного і допустимого доказу по справі, адже його висновки суперечать зібраним по справі доказам в їх сукупності.

В той же час, судова колегія не вбачає підстав не довіряти висновкам судово-бухгалтерської експертизи № 6 від 11.06.2007, який складено на підставі первинних бухгалтерських та інших документів сторін при застосуванні методів документальної перевірки та співставлення.

Будь-яких підстав для призначення по справі додаткової чи повторної судово-бухгалтерської експертизи у державній структурі судових експертиз судова колегія не вбачає.

Судовою колегією встановлено, що відповідачем був заявлений відвід судовому експерту Мішур Г.Г. з мотивів її зацікавленості, оскільки вона раніше перебувала у трудових відносинах з ОП „Кримтеплокомуненерго”. Проте, як вбачається з матеріалів справи, судово-бухгалтерська експертиза (висновок № 6 від 11.06.2007) таким експертом не проводилась. Будь-яких підстав та доказів для відведення експертів, які її проводили, відповідачем не надано.

За таких обставин справи, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 102, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 06.07-13.07.2007 у справі № 2-11/2194-2006 залишити без змін.

2.          Апеляційну скаргу Виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства м. Євпаторії залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Ю.В. Борисова

Судді                                                                                О.В. Дугаренко

Т.П. Фенько