СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 серпня 2007 року
Справа № 2-2/1206-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Беселков Олександр Георгійович, довіреність №  33 від 20.07.2007 - державне підприємство "Дельта-Лоцман";

представник відповідача - Гаврилюк Лариса Андріївна, довіреність № 5 від 21.02.2006 - державне підприємство "Керченський морський торговельний порт";

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 22.05.2007 у справі № 2-2/1206-2007,

за позовом           Державного підприємства "Дельта-Лоцман" (вул. Лягіна, 27,Миколаїв,54017)

до           Державного підприємства "Керченський морський торговельний порт" (вул. Кірова, 28,Керч,98312)

про стягнення 418085,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача про стягнення 27 851,46грн., що за курсом НБУ складає 5515,14дол.США, а саме: заборгованості у розмірі 4887,71дол.США, пені у розмірі 285,30дол. США та штрафу у розмірі 627,43дол. США.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору укладеного між сторонами відповідно до статей 207, 638 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України шляхом прийняття до виконання замовлень, суднам, які знаходились під агентуванням відповідача, були надані послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

Позивач надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден у повному обсязі, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден. Відповідно до діючого законодавства, боржник повинен виконати обов'язок по сплаті отриманих послуг у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, яким вважається день отримання відповідачем виставленого рахунку. Свої зобов'язання по оплаті у зазначений строк відповідач не здійснив, заборгованість з послуг лоцманського проведення та служби регулювання руху суден складає 4887,71дол.США. Згідно з частиною 2 статті 231 Цивільного кодексу України, за порушення строків виконання зобов'язання зі своєчасної оплати рахунків відповідачу нарахована пеня в розмірі 0,1 відсотка вартості послуг за кожний день прострочення, яка відповідно до розрахунку становить 285,30дол. США та штраф в розмірі 7%, що становить суму 627,43дол. США.

Загальна сума боргу з урахуванням пені та штрафу складає 5515,14дол. США, що складає 27 851,46грн. за курсом НБУ.

В процесі розгляду справи, позивач своєю заявою збільшив позовні вимоги, а саме збільшив суму позову на 27761,22дол.США, що за курсом НБУ станом на 08.12.2006 складає 140194,16грн. у зв'язку з тим, що відповідно до діючого законодавства, із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів або суден, що користуються послугами служби   регулювання руху суден, справляється збір порядок справляння і розмір якого встановлюється Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України. На підставі заявок відповідача з 01.10.2006 по 31.10.2006 позивач надав за заявками відповідача послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден, з яких неоплаченою залишилась сума у розмірі 25 225,32дол.США, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден, але у порушення вимог діючого законодавства, станом на 08.12.2006 свої зобов'язання по оплаті у зазначений строк відповідачем виконані не були. Також відповідачем станом на 08.12.2006 відповідачу було нараховане пеню за період з 01.10.2006 у розмірі 1057,24дол.США та штраф у розмірі 1478,66дол.США. Отже станом на 08.12.2006 сума заборгованості відповідача згідно виставлених рахунків позивача за період з 01.10.2006 по 31.10.2006 складає 27761,22дол.США, у тому  числі пені та штрафу. Враховуючи попередню заборгованість відповідача за період з 22.09.2006 по 01.10.2006 всього сума позовних вимог, з урахуванням збільшення складає 33276,36дол.США, з яких 30113,03дол.США - сума основного боргу, 1342,54дол.США - сума пені, 1820,79дол.США - сума штрафу., що за курсом НБУ станом на 08.12.2006 складає 168 045,62грн.

22.01.2007 позивачем знов збільшено позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача 75048,56 дол. США - основного боргу, 3094,66дол. США - пені, 4645,94дол. США - штрафу, а всього 82789,16 дол. США, що за станом на 16.01.2007 складає 418085,26грн.

Позивачем 01.02.2007, було надано клопотання у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про зміну предмету позову в якому він просив виключити із заявлених позовних вимог рахунок №0003928 на 8541,89дол. США від 30.11.2006, як помилково залучений, та вважає, що  сума боргу складає 74247,27 дол. США.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, у якому він визнає заборгованість у розмірі 30113,03дол. США та просить у цій частині позов задовольнити, а у частині стягнення пені у сумі 1342,54дол. США та штрафу у сумі 1820,79дол.США у позові відмовити, мотивуючи тим, що позивачем на підставі пункту 2 статті 231 Господарського кодексу України на суму заборгованості нарахована пеня та додатково штраф, це нарахування на думку відповідача є помилковим, оскільки ця норма встановлює санкції за несвоєчасне виконання робіт, послуг. Несвоєчасне перерахування коштів в іноземній валюті було здійснено не з вини відповідача, а в силу обставин.

У судовому засіданні 20 лютого 2007 року представник позивача заявив, що просить вважати помилково поданим клопотання від 01.02.2007 стосовно рахунку №003928 від 30.11.2006 та просить вказаний рахунок враховувати у складі позовних вимог.

27 березня 2007 року від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо неможливості виконання відповідачем зобов'язань по сплаті рахунків позивача, у яких відповідач пояснює суду, що раніше ніж 14.02.2007 не мав можливості проводити розрахунки з позивачем, оскільки у нього були відсутні банківські реквізити позивача. І тільки після підписання додаткової угоди №1 від 14.02.2007 до договору від 22.12.2005 №05/06-КФ, у якій вказано реквізити позивача для перерахування іноземної валюти, це стало можливо і порт перерахував усі кошти в іноземній валюті, які отримав від судовласника та які належать позивачу. У частині стягнення 1 423,65дол.США, які є податком на додану вартість за лоцманські послуги регулювання рухом суден, відповідач просить суд залучити  приватне підприємство "Морське агентство "ФАМ" до участі у справі у якості третьої особи, оскільки саме судовласник, яким і є приватне підприємство "Морське агентство "ФАМ", відмовляється сплачувати пред'явлену позивачем суму, а державне підприємство "Керченський морський торгівельний порт" несе відповідальність за договором від 22.12.2005 №05/06-КФ тільки в межах перерахованих від судовласника коштів. Також, у зв'язку з тим, що порт перерахував до моменту вирішення спору заборгованість в сумі 73  483,41дол.США та з урахуванням вищевказаних пояснень відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні штрафних санкцій та суми боргу 1423,65дол.США.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.05.2007 (суддя Толпиго В.І.) у стягненні боргу за податком на додану вартість у розмірі 1423,65дол. США, пені у сумі 3094,66 дол. США, штрафу у сумі 4645,94дол. США - відмовлено.

У частині стягнення боргу у сумі 73624,91дол. США - провадження у справі припинено у зв'язку з відсутністю предмету спору.

З  відповідача на користь позивача стягнуто 736,24дол. США - державного мита та 59грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду прийняте при порушенні норм матеріального та процесуального права, а також при невідповідності висновків викладених в рішенні дійсним обставинам справи.

Відповідно до розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.08.2007, суддю Прокопанич Г.К. було замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.01.2007 вих. №261 позивач вважає що основний борг складає 75048,56 дол. США, 3094,66 дол. США - пеня, 4645,94 дол. США - штраф, а всього 82789,16 дол. США, що  станом на 16.01.2007 складає 418085,26грн.

Між державним підприємством "Державна морська лоцманська служба" (яке відповідно до наказу МТіЗ України від 18.9.2006 №945 було реорганізовано і приєднане до державного підприємства "Дельта-лоцман", що є його правонаступником) та відповідачем укладений договір від 22.12.2005 №05/06 КФ. У предметі договору вказано, що позивач зобов'язується за заявками відповідача надавати послуги з лоцманського проведення суден та регулювання руху суден, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги, при цьому споживачем послуг є судовласник, оператор, фрахтувальник або інший платник зборів, за дорученням якого діє відповідач. За заявками відповідача виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги служби регулювання рухом суден, забезпечувати безаварійний прохід суден Керч-Єнікальському каналі, на підхідних каналах до портів міста Керч, швартування і перешвартування суден, поставлення суден на якір або бочку і знімання з них (подальше СРРС) (пункти 1.1, 2.1.1. договору).

Оплата проводиться відповідачем відповідно до рахунків, що виставляються позивачем і які підтверджені лоцманськими квитанціями та квитанціями СРРС (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пунктів 2.2.4, 4.2, 5.2, 5.4 вищенаведеного договору оплата рахунків позивача проводиться відповідачем в межах перерахованих судновласником коштів, і відповідач несе відповідальність перед позивачем за повноту і своєчасність оплати наданих послуг тільки у межах наданих йому коштів від судновласника.

Відповідно до статей 526, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, у встановлений термін, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач у виконання взятих за договором зобов'язань на підставі заявок відповідача за період з вересня 2006 року по 30.11.2006 надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

Позивач вважає, що послуги надані на загальну суму 75048,56 дол. США,  але судом встановлено, що ця сума складається з 73624,91 дол. США - заборгованість за надані послуги та 1423,65 дол. США - ПДВ на надані послуги.

Станом на 22.5.2007 відповідачем сплачені послуги без ПДВ в повному обсязі - 73624,91 дол. США, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. У зв'язку з тим, що сума боргу без ПДВ відповідачем повністю перерахована, провадження у справі в частині стягнення 73624,91дол. США підлягає припиненню.

У частині стягнення ПДВ в сумі 1423,65 дол. США позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно підпункту "є" пункту 6.5. статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" місцем постачання послуг персоналу по обслуговуванню морських судів, є місце надання таких послуг - борт судна, тобто територія тієї держави під прапором якої судно ходить, юрисдикція прибережної держави не розповсюджується на іноземне судно, іноземне судно, що перетинає митну територію України, заходячи в територіальні води України, зберігає за собою статус території тієї держави, під прапором якої судно знаходиться, а оскільки на іноземне судно не розповсюджується юрисдикція України, то відповідно до статті 5 Митного кодексу України, таке судно не є митною територією України. Місцем надання послуг лоцманської служби є безпосередньо борт судна, на якому знаходиться лоцман, а не акваторія по якій ходить судно, послуга з лоцманської проводки надається персоналу іноземного судна, місцем надання   послуг   лоцманської   служби   судновласникам-нерезидентам   є   територія іноземної держави  і  такі  послуги  згідно  пункту 3.1. статті 3 Закону України  "Про податок на додану вартість"  не  є  об'єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до статті 26 Конвенції ООН по морському праву, ратифікованої Законом України від 03.06.1999 № 728-ХІУ іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Згідно статті 127 вищенаведеної Конвенції, транзитне проходження не підлягає оподаткуванню ніяким митом та податками, зборами за винятком зборів, які стягаються за конкретні послуги, надані такому судну.

При таких обставинах, відсутні правові підстави для включення до вартості наданих послуг суми податку на додану вартість, оскільки це суперечить нормам міжнародного права.

Також, необхідно зазначити те, що відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 27.06.1996 №214 "Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України" сплата зборів і плати здійснюється відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". При цьому, державна належність судна і відповідно наданий йому статус під час справляння зборів і плати визначається за прапором, під яким це судно ходить, незалежно від того, хто є його власником і хто його використовує.

Слід зазначити, що Верховний суд України у постанові від 18.07.2006 у справі № 24/280 дійшов висновку, що оскільки послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден сприяли переміщенню вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами України, вони є такими, що безпосередньо пов'язані з транзитом вантажів, тому підлягають звільненню від нарахування податку на додану вартість за ставкою 20 %.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду при розгляді однієї справи, не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж сторони.

Позивачем також була заявлена вимога про стягнення пені у розмірі 3094,66 дол. США та штрафу в сумі 4645,94 дол. США.

У цій частині позов також не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України:

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

2.          Штрафом є неустойка,   що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

3.          Пенею    є    неустойка,    що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен   день прострочення виконання..

Угода по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Однак, сторони не уклали угоду про забезпеченню виконання зобов'язання у вигляді штрафу у письмовій формі. Договір №05/06-КФ не містить таких штрафних санкцій, які намагається застосувати позивач, тому застосування до відповідача санкцій не передбачених договором не правомірно.

Сторони в договорі передбачили, що у разі порушення відповідачем взятих на себе за договором господарських зобов'язань він повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день прострочення платежу (пункт 5.2. договору).

Пункт 3 статті 219 Господарського кодексу України передбачає те, що якщо правопорушенню сприяли не правомірні дії (бездіяльність) другої сторони зобов'язання, суд має право звільнити відповідача від відповідальності.

Судова колегія вважає, що провини відповідача у несвоєчасної оплаті позивачу послуг нема, тому що позивач сам ухилявся від укладення додаткової угоди в якій були зазначені його нові реквізити та відповідач був позбавлений можливості своєчасно вносити оплату. В рахунках, які позивач виставляв для оплати були відсутні усі необхідні реквізити для перерахування іноземної валюти та банк неодноразово відмовляв у перерахуванні коштів позивачу. І тільки 14.02.2007 на підставі Додаткової угоди №1 від 14.02.2007 банк здійснив перерахування належних позивачу коштів в іноземній валюті.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач доказів відмови в прийняті платежів судовій колегії не представив.

У зв'язку з тим, що відповідачем борг в сумі 73624,91дол.США перерахований після звернення   з   позовом   до   суду,   що   підтверджується   матеріалами   справи   та   не заперечується  сторонами,  держмито  та витрати  по  оплаті  інформаційно-технічних послуг відноситься на відповідача з цієї суми.

На підставі викладеного, апеляційна інстанція вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, при повно встановлених обставинах справи, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.05.2007 у справі № 2-2/1206-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

О.А. Щепанська