СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 серпня 2007 року
Справа № 2-2/6684

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Беседков Олександр Георгійович, довіреність № 33 від 20.07.2007 - державне підприємство "Дельта-Лоцман";

представник відповідача - Каратєєва Любов Іванівна, довіреність №  120/06 від 29.12.2006 - товариство з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал";

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 07.06.2007 у справі № 2-2/6684,

за позовом           Державного підприємства "Дельта-Лоцман" (вул. Лягіна, 27, Миколаїв, 54017)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал" (пров. 1-й Ново-Карантинний, 13, Керч, 98313)

про стягнення 6806,23 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 6540,04 дол. США та річних у сумі 266,19 дол. США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31 грудня 2004 року між сторонами у справі було укладено договір №18-05.

На підставі заявок відповідача, позивач в період з 27.10.2005 по 21.12.2005 надав послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден на загальну суму 6540,04дол. США, що підтверджується лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання руху суден. Позивачем були надані відповідачу рахунки на оплату наданих послуг. Однак, відповідач заборгованість за виставленими рахунками не сплатив у повному обсязі, що і стало підставою для нарахування річних та звернення позивача з позовом у суд.

Відповідач надав відзив на позов у якому повідомляє суду, що позовні вимоги не визнає, тому що надані позивачем послуги не є об'єктом оподаткування ПДВ а сума яку позивач заявляє як заборгованість за надані послуги є ПДВ на ці послуги. У зв'язку із тим, що сума податку на додану вартість прибавлена до ціни послуг які надавав позивач на думку позивача незаконні та не підлягають перерахуванню позивачу, відповідач вважає що він не може бути залучений до відповідальності за прострочення виконання грошового обов'язку.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.06.2007 (суддя Толпиго В.І.) в позові відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду Автономної Республіки Крим прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при невідповідності висновків викладених в рішенні дійсним обставинам справи, внаслідок чого воно підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

31.12.2004 між сторонами у справі укладено договір.

У предметі договору вказано, що позивач зобов'язується за заявками відповідача надавати послуги з лоцманського проведення суден та регулювання руху суден, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги, при цьому споживачем послуг є судовласник, оператор, фрахтувальник або інший платник зборів, за дорученням якого діє відповідач (пункт 1.1 договору).

Позивач зобов'язався за заявками відповідача виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги служби регулювання рухом суден (подальше СРРС) (пункт 2.1.1. договору).

Оплата проводиться відповідачем відповідно до рахунків, що виставляються позивачем і які підтверджені лоцманськими квитанціями та квитанціями СРРС.

Відповідно до статей 526, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, у встановлений термін, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач у виконання узятих за договором зобов'язань на підставі заявок відповідача за період з 27.10.2005 по 21.12.2005 надав відповідачу послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден.

За станом на момент розгляду спору відповідачем сплачені надані послуги без ПДВ в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що сума у розмірі 6540,04дол. США яку позивач заявив як заборгованість є ПДВ на надані позивачем послуги.

У частині стягнення ПДВ в сумі 6540,04дол. США позов не підлягає задоволенню за наступними підставами: Згідно підпункту "є" пункту 6.5. статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" місцем постачання послуг персоналу по обслуговуванню морських судів, є місце надання таких послуг - борт судна, тобто територія тієї держави під прапором якої судно ходить, юрисдикція прибережної держави не розповсюджується на іноземне судно, іноземне судно, що перетинає митну територію України, заходячи в територіальні води України, зберігає за собою статус території тієї держави, під прапором якої судно знаходиться, а оскільки на іноземне судно не розповсюджується юрисдикція України, то відповідно до статті 5 Митного кодексу України, таке судно не є митною територією України. Місцем надання послуг лоцманської служби є безпосередньо борт судна, на якому знаходиться лоцман, а не акваторія по якій ходить судно, послуга з лоцманської проводки надається персоналу іноземного судна, місцем надання послуг лоцманської служби судновласникам-нерезидентам є територія іноземної держави і такі послуги згідно пункту 3.1 статті 3 Закону України "Про податок на додану вартість" не є об'єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до статті 26 Конвенції ООН по морському праву, ратифікованої Законом України від 03.06.1999 № 728-ХІУ іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Згідно статті 127 вищенаведеної Конвенції, транзитне проходження не підлягає оподаткуванню ніяким митом та податками, зборами за винятком зборів, які стягуються за конкретні послуги, надані такому судну.

Незаконність вимог позивача про стягнення з відповідача ПДВ за надані послуги з лоцманського проведення суден та послуги з регулювання руху суден, підтверджується постановами Севастопольського апеляційного суду від 18 вересня 2006 року у справі № 2-11/7708-2006, та Вищого господарського суду України у справі №2-11/7708-2006 за позовом державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" до  товариства з обмеженою відповідальністю "Інфлот-Універсал".

В силу статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду при розгляді однієї справи, не доводяться знов при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті ж сторони.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення річних в сумі 266,19дол. США.  Стаття  625 Цивільного кодексу   України   передбачає   відповідальність   за   порушення   грошового зобов'язання, але у зв'язку з тим, що судова колегія прийшла до висновку про необґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача ПДВ, у цій частині судова колегія вважає за необхідне у позові відмовити.

Витрати по оплаті держмита та інформаційно-технічних послуг відносяться на позивача.

На підставі висловленого, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.06.2007 у справі № 2-2/6684 залишити без змін.

Апеляційну скаргу державного підприємства "Дельта-Лоцман" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

О.А. Щепанська