ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

30.08.07                                                                                           Справа  № 04/188-47

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді                                      Кравчук Н.М.

суддів                                                            Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянув                     апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Продхолод-М” б/н від 14.03.2007 р.

на рішення                     господарського суду Волинської області від  27.02.2007 р

у справі                     № 04/188/189-47

за позовною заявою  товариства з обмеженою відповідальністю „ Агротеп”, м. Київ

до відповідача:           товариства з обмеженою відповідальністю „Продхолод-М” м.Нововолинськ

про                               стягнення 6396,33 грн.; 7916,51 грн.

за участю представників сторін:

від позивача – не з’явився;

від відповідача –не з’явився;

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання  про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відві?д суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.02.2007р. по справі № 04/188/189-47 позов ТзОВ „Агротеп” задоволено повністю, стягнуто з ТзОВ „Прохолод-М” 6396,33 грн. та 7916,51 грн. боргу, 204,00 грн державного мита, 336,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 1500,00 грн. адвокатських послуг, в стягненні 2500,00 грн. послуг адвоката - відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись  з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, просить його скасувати. Зокрема, зазначає, що судом не взято до уваги, що сторони досягли домовленостей по трьох перевезеннях і намагалися врегулювати питання  оплати за перевезення шляхом коригування розміру в сторону зменшення, оскільки послуги були надані неякісні, що призвело до майнових збитків ТзОВ „Продхолод-М”.

Позивач, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами скаржника, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання сторони не забезпечили явки представників, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Від позивача надійшло клопотання від 21.08.2007р. №1/21 про розгляд справи за відсутності представника, тому, суд вважає, що справу слід слухати згідно з вимогами ст.75 ГПК України.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ТзОВ «Агротеп»(перевізник) здійснило два міжнародні перевезення продукції ТзОВ „Прохолод-М” (замовник), що підтверджено міжнародною транспортною накладною СМР від 12.07.06р., відповідно до  якої перевезено 19710 кг чорниці замороженої в 760 паперових мішках за маршрутом м.Нововолинськ (Україна) – Бельгія та міжнародною транспортною накладною СМР від 14.07.06р. згідно якої перевезено 20750 кг чорниці замороженої у 800 паперових мішках за маршрутом м.Нововолинськ (Україна) –м.Франкфурт на Одері (Німеччина).

Відповідно до ст. 47 Статуту   автомобільного транспорту Української РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 27 червня 1969 р. №401.товарно-транспортні накладні є основними транспортними документами, які визначають взаємовідносини між вантажовідправниками, вантажоодержувачами та  автотранспортними підприємствами і організаціями. Згідно з статтями 4, 9 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дооогах, договір перевезення встановлюється  накладною. Накладна, якщо не встановлено зворотнє, має силу договору, відносно його умов і є свідченням прийняття вантажу перевізником.

Таким чином, встановлено факт укладання договорів перевезення (ТТН) та факт їхнього виконання згідно штампів про отримання в транспортних накладних СМР.

Згідно  з ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата в розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами, якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно  до п.4 ст.632 ЦК України, якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Позивачем було виставлено рахунки-фактури № 989 від 17.07.2006 р. на суму 6396,33 грн. та № 1003 від 18.07.2006 р. на суму 7916,51 грн, що становить, відповідно 1000 Євро та 1250 Євро. В той час як, згідно з довідкою бухгалтерії позивача собівартість перевезення за цим маршрутом вантажу у 40 тон становить 1029 Єіро та 1375 Євро (т.1.а.с. 81 , т.2 а.с.  71).

Відповідач оплати боргу не провів, зазначаючи при цьому, що продукція згідно цих перевезень доставлена зіпсованою через поломку холодильного агрегата транспортного засобу позивача, внаслідок чого він зазнав матеріальних втрат. Суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що  поставка неякісної продукції не є предметом даного спору, крім того, відповідачем це не доведено належним чином.

Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що у зв’язку з не визначенням сторонами розміру провізної плати, відповідно до приписів законодавства, зокрема ст.ст.916, 932 ЦК України, суд стягує розумну плату, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні послуги на момент укладення договорів - липень 2006р., а саме: 6396,33грн. та 7916,51 грн. (з розрахунку 1000 Євро та 1250 Євро по курсу НБУ на день розвантаження - 14.07.06р. та 18.07.06р. (640,9460 грн./100Є вро та 633,3205 грн./100 Євро відповідно), що стверджується довідкою Дніпропетровстького відділення Промінвестбанку в м.Києві №1015 від 07.12.06р. про розрахунки з відповідачем аналогічні перевезення та копією рахунку, згідно з яким суми, пред’явлені позивачем не перевищують сум, зазначених в довідці та картці рахунку (т.1 а.с.81, т.2 а.с.71).

Позивачем надіслані відповідачу вимоги про оплату №218 від 07.09.2006р. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок в семиденний термін від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідачем на вищевказані вимоги направлений лист-відповідь №218 від 07.09.06р. в якому він відмовляється від оплати у зв’язку з понесенням збитків по іншому договору перевезення.

За ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші  учасники  господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду є законним, а отому його слід залишити в силі, а  апеляційну скаргу - без  задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Волинської області від 27.02.2007р. у справі № 04/188/189-47 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Продхолод-М” без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.          Справу передати до місцевого господарського суду Волинської області.

Головуючий-суддя                                                                                Н. М. Кравчук

Суддя                                                                                                       Г. М. Гнатюк

Суддя                                                                                                       О. Л. Мирутенко