ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"23" жовтня 2007 р.
Справа №  4/298

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні  матеріали адміністративної справи № 4/298

за позовом: Товариства  з обмеженою відповідальністю  АПК “Розкішна” с. Розкішне Голованівського району Кіровоградської області

до відповідача: Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області;

про визнання протиправними дій посадових осіб, протиправним акт перевірки №480 від  06.06.2007 року і  рішення про застосування фінансових санкцій №4 від  12.06.2007 року

за участю: секретаря судового засідання  Волоткевич А.В.

Представники сторін:

від позивача - Добровольський  В.М., довіреність б/н  від 05.06.2007 р.

від відповідача - Кармазін М.М., довіреність № 17-02  від 09.01.07

від відповідача - Куницький В.В., довіреність № 9-02  від 09.01.07

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю  АПК “Розкішна” с. Розкішне   Голованівського району Кіровоградської області (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою, у якій просить визнати  протиправними дій посадових осіб, протиправним акт перевірки №480 від  06.06.2007 року і  рішення про застосування фінансових санкцій №4 від  12.06.2007 року  Державної інспекції з контролю за цінами у Кіровоградській області ( відповідач). за порушення суб'єктом господарювання вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру", постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання державного регулювання виробництва і реалізації цукру".

У письмових запереченнях на позов відповідач просить заявнику у задоволенні вимог відмовити, посилаючись на те, що порушення державної дисципліни цін, встановлені працівниками відповідача при проведенні  перевірки вимог дотримання мінімальних цін на цукрові буряки і цукор, результати якої оформлені актом №480 від 06.06.2007 року, були підставами для прийняття рішення, так як згідно п. 1.9 "Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами" підставою для прийняття Держінспекцією з контролю за цінами  рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) санкцій.    Проведення перевірки вважає обгрунтованим, а стосовно визнання неправомірним  самого акту  перевірки  просить  відмовити в позовних вимогах, оскільки акти перевірок та ревіхзій взагалі не підлягають до оскарження в  судовому порядку. Згідно до складеного працівниками відповідача акту перевірки   встановлено  факт реалізауції цукру  господарством  позивача   в рахунок орендної плати за  земельні паї та за готівку в основному  правильно.    Однак, виявлено порушення, пов'язані   з реалізацією  відповідно до накладних №1914 від  30.04.2007 року   цукру ТОВ АФ “Красногірка” в кількості  10000 грн. на суму 24000 грн. по ціні 2 грн. 40 коп. за 1 кг з ПДВ  замість встановленої мінімальної ціни 2,844 грн./кг та   видано цукор в рахунок орендної плати в кількості   96655  кг. на суму 79040 грн. 84 коп. з ПДВ   де застосована  ціна 0,818 грн./ кг. замість встановленої мінімальної  ціни 2,844 грн./ кг.

У судовому засіданні 23.10.07 р. представник позивача просив задовольнити позов через допущені  відповідачем порушення законодавства, яке  регулює порядок  проведення  перевірок  контролюючими органами, які привели  до   необ'єктивного результату  перевірки.

Представники відповідача у судовому засіданні просять у задоволенні позову заявнику відмовити, так як Держінспецією з контролю за цінами рішення № 4 від  12.06.2007 року прийнято обґрунтовано та з належних підстав.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, господарський суд встановив  наступне.

Згідно посвідчення  №535 від  05.06.2007 року працівником  відповідача   Лінчевським О.В. відповідно до плану роботи 06.06.2007 року проведено перевірку дотримання державної дисципліни цін на підприємстві позивача, результати якої  оформлено  актом №480 від  06.06.2007 року.

Як вбачається із тексту зазначеного акту перевірки, що міститься на його 2-й сторінці, перевіркою дотримання підприємством вимог постанови Кабінету міністрів України від 20.02.2006 року  № 171 "Про  заходи щодо  державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків" виявлено порушення на суму 103040 грн. 84 коп., оскільки  проводилась  реалізація  цукру  відповідно до накладних №1914 від  30.04.2007 року   ТОВ АФ “Красногірка” в кількості  10000 грн. на суму  24000 грн. по ціні  2 грн. 40 коп. за  1 кг з ПДВ  замість встановленої мінімальної ціни 2,844 грн./кг та   видано   цукор в рахунок орендної плати в кількості   96655  кг. на суму 79040 грн. 84 коп. з ПДВ   де застосована  ціна 0,818 грн./ кг. замість встановленої мінімальної  ціни 2,844 грн./ кг.

Згідно з п. 1.5 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами підставою для застосування фінансових (штрафних) санкцій є порушення суб'єктами господарювання вимог спеціальних норм законодавства з питань ціноутворення, якими запроваджено регулювання цін (тарифів), зокрема формування, установлення та застосування цін (тарифів), нижчих від установлених мінімальних.

За рішенням від 12.06.2007 року №4 "Про застосування фінансових (штрафних) санкцій за порушення в частині додержання державної дисципліни цін" Держінспекцією з контролю за цінами за порушення  позивачем вимог Закону України “Про ціни і ціноутворення”, закону України  "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру", постанови Кабінету міністрів України від 20.02.2006 року № 171 "Про заходи  щодо  державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових буряків” у позивача підлягає вилученню в доход державного бюджету 206081 грн. 68 коп.

Назване рішення прийнято відповідачем лише на підставі даних акту перевірки, незважаючи на те, що присутні представники позивача при проведенні перевірки відмовились від підписів акту та  від  отримання його копії.

Статтею 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення" встановлено, що державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів; при цьому встановлюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції.

Фактично державний контроль за цінами, по яких позивач реалізовував  цукор по видатковій накладній № 1914 від 30.04.2007 року та книга про реалізацію цукру в рахунок орендної оплати  є вартістю цукру, який  було реалізовано в порушення вимог постанови Кабінету міністрів України від 20.02.2006 року  № 171 "Про заходи щодо державного регулювання виробництва і реалізації цукру та цукрових  буряків” проведено поверхово.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" за порушення норм цього Закону, у разі поставок цукру на внутрішній ринок понад встановлено квоту або реалізації його за цінами, що нижчі від визначеної мінімальної ціни, з суб'єкта підприємницької діяльності стягується штраф у розмірі подвійної вартості цукру, реалізація якого здійснена з порушенням встановленого порядку, і такий штраф стягується до місцевого бюджету за місцем реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, винного в порушенні цього Закону.

Штраф, розмір якого встановлений у викладеній нормі Закону, стягується за рішенням суду за позовами органів, які за дорученням Кабінету міністрів України здійснюють контроль за виконанням  Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру", саме до місцевого бюджету за місцем знаходження суб'єкта підприємницької діяльності, яким здійснено правопорушення.

За рішенням Держінспекції з контролю за цінами від  12.06.2007 року  штраф підлягає вилученню в доход державного бюджету.

Однак, господарський суд звертає увагу на ту обставину, що  згідно до   п. 15 ст. 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", йдеться про встановлення того, що до доходів загального фонду Державного бюджету України на 2006 рік належать надходження від санкцій (штрафів, пені тощо), що застосовуються за рішеннями уповноважених посадових осіб Антимонопольного комітету України, інших органів виконавчої влади (крім адміністративних штрафів, що накладаються виконавчими органами відповідних рад та утворених ними в установленому порядку адміністративними комісіями, а також за рішеннями судів, прийнятими за зверненнями уповноважених підрозділів Міністерства внутрішніх справ України у сфері забезпечення безпеки дорожнього  руху; штрафних санкцій внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів угод з суб'єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів державного бюджету.

Норма п. 15 ст. 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" не стосується штрафу, про який йдеться у ст. 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру". Крім того, норма ст. 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру" не змінена і не зупинена Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Як встановлено  працівниками відповідача відповідно до книги реалізації цукор видавався в рахунок орендної плати в кількості  96655 грн. на суму  79040 грн. 84 коп. за ціною, що була розрахована за земельний пай  за 2006 рік. Однак, коли саме  було проведено видачу цієї кількості  цукру в акті не зазначено, тому визначитись з дотриманням  строків застосування до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій визначених у ст. 250 Господарського процесуального кодексу України неможливо враховуючи, що перевірка проводилась   за період з   вересня  2006 року  по   06.06.2007 року.

Крім того,   при проведенні перевірки  не   враховано  вимоги ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" згідно до яких підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первісні документи, які фіксують здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно ст. 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, встановлені виключно законами, види та порядок застосування яких визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

За визначенням, що міститься у ст. 241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності; перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Строки застосування до суб'єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій визначені у ст. 250 Господарського процесуального кодексу України - протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Крім того, в рішенні відповідача відсутнє посилання на те, які конкретно  норми Закону України від 17.06.99р. №758-XIV “Про державне регулювання виробництва і реалізації цукру” (із змінами та доповненнями) порушені позивачем.

З викладених вище підстав адміністративний позов про визнаний господарським судом таким, що підлягає задоволенню  частково.

Поряд з цим, господарський суд не находить підстав для визнання   протиправними дії посадових осіб відповідача   Лавренчука  В.М.,  Лінчевського  О.В., Кармазіна М.М. та Жученко  Т.В., оскільки акт перевірки №480 від  06.06.2007 року підписаний Лінчевським О.В., правомірність проведення   перевірки яким підтверджується посвідченням №535 від  05.06.2007 року, а  залучення ним  до складання  акту Жученко Т.В. не протирічить вимогам діючого законодавства. Вказані  в позовній заяві Лавренчук  В.М. та   Кармазін  М.М. взагалі будь - якого  відношення до проведеної перевірки не мали, їх  участь позивач не довів, тому в цій частині   пояснення позивача  про участь цих осіб в проведенні перевірки є лише його власним міркуванням. Поряд з цим, господарський  суд  погоджується з запереченнями  відповідача про те, що не можуть оспорюватись в господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок, тощо, оскільки  ці акти не  мають обов'язкового характеру.

Таку правову позицію викладено у роз'ясненні Президії Вищого арбітражного суду України   від  26.01.2000 року №02-5/35.

Крім того,  про перевагу  результату  перед процедурними  порушеннями йдеться  в ухвалі  Вищого  адміністративного суду України  від 13.02.2007 року по   справі №9/44-2А згідно до якої недодержання вимог правових норм, які регулюють  порядок  прийняття акта, може бути підставою для  визнання такого акта недійсним лише у разі, коли  відповідне порушення спричинило прийняття  неправильного акта. Якщо ж акт у цілому узгоджується  з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є правильним по суті, то окремі порушення  встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

На підставі ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивача у вигляді сплати до державного бюджету 3 грн. 40 коп. державного мита присуджуються йому з Державного бюджету.

Керуючись ч. 1 ст. 94, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 160, ст. 163,  ч. ч. 1-4 ст. 254, ст. 258, п. 6 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Кіровоградській області № 4 від 12.06.2007 року про вилучення у   Товариства з обмеженою відповідальністю АПК “Розкішна” с. Розкішне   Голованівського району Кіровоградської області  в доход державного бюджету  206081 грн. 68 коп.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АПК “Розкішна” с. Розкішне Голованівського району Кіровоградської області  3 грн. 40 коп. судового збору.

Виконавчий лист про стягнення судового збору видати за заявою позивача після набрання судовим рішенням законної сили..

Після одержання заяви позивача про видачу виконавчого листа направити виконавчий лист про стягнення судового збору до державної податкової адміністрації у Кіровоградській області.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але не була у встановлений строк подана апеляційна скарга, постанова набирає чинності після закінчення цього строк.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня  складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Постанова в повному  виготовлена  до  24 жовтня 2007 року.

Суддя

Ю. І. Хилько