ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27"
червня 2007 р.
Справа № 53/234-07

вх. № 8055/1-53

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1
відповідача - ОСОБА_2

розглянувши справу за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків

до  ФОП ОСОБА_2, м.
Харків

про визнання дійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога позивача про визнання договору купівлі -
продажунежитлових приміщень укладений 15 січня 2006 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_2 дійсним.

Позивач в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти заявленого позивачем позову
не заперечує та покладається на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення уповноважених представників сторін,
дослідивши надані до матеріалів справи документи, встановив наступне.

15 грудня 2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено
договір купівлі-продажу не житлових об”єктів: не житлове приміщення, загальною
площею 26,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0074 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1 (зупинка тролейбусу „Топольок”), не житлове приміщення,
загальною площею 13,5 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0030 га,
що знаходиться в АДРЕСА_2 (двісті два), не житлове приміщення, загальною площею
13,7 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0116 га, що знаходиться в
АДРЕСА_3 (сорок вісім),  не житлове
приміщення, загальною площею 5,7 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею
0,0032 га, що знаходиться в АДРЕСА_4 (двадцять), та не житлове приміщення,
загальною площею 20 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0032 га,
що знаходиться в АДРЕСА_5, які належали Відповідачу на праві приватної
власності.

На виконання умов Договору купівлі-продажу позивач передав
Відповідачу обумовлену Договором суму у розмірі 18600, 00 (вісімнадцять тисяч
шістсот) гривень, а відповідач в свою чергу передав позивачу документи на
придбані ним об”єкти (правовстановлюючі документи, технічні паспорти; акти
узгодження меж фактичного користування
земельними ділянками для проведення грошової оцінки).

Згідно ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом
регулювання цього Кодексу: майнові та особисті немайнові відносини, що
регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України Договір є
укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов
договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а
також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно вимог ст. 657 Цивільного кодексу України договір
купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній
реєстрації.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 182 Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відмова у
державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості,
ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть
бути оскаржені до суду.

Зважаючи на те, що в день укладення договору купівлі-продажу СПДФО
ОСОБА_2 від”їджала у термінове відрядження і часу на відвідування нотаріуса та
державного органу реєстрації не було, Сторони за договором домовилися (п. 3),
що продавець передасть покупцю всі необхідні документи і сторони здійснять
нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію зазначеного договору протягом 30
календарних днів з моменту переходу до нього права власності на об'єкт, але у
будь якому - випадку у строк, не пізніше одного місяця з моменту підписання
договору купівлі - продажу, тобто не пізніше 15 січня  2007 року.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно   до   умов
договору   та   вимог
цього   Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Але у порушення п. 3 Договору купівлі - продажу від 15 грудня 2006
року та вищевказаних норм права, відповідач ні 25 грудня 2006 року ні 06 січня
2007 року та 15 січня 2007 року для нотаріального посвідчення не з'явився.
Також 15 січня 2007 року у телефоній розмові Відповідач призначів нову дату
проведення нотаріального посвідчення Договор купівлі-продажу - 18 січня 2007
року, але знову не з”явився у нотаріуса для здійснення вищевказаних дій. Таким
чином, зазначеними діями продавець за договором (Відповідач) ухиляється від
нотаріального посвідчення та державної реєстрації зазначеного договору купівлі
- продажу від 15 грудня 2006 року, чим порушує п. 3, п. 7 Договору та
вищевказані ст.ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України.

Незважаючи на неодноразові вимоги позивача здійснити нотаріальне
посвідчення та державну реєстрацію договору, Відповідач ухиляється від
проведення зазначених дій, чим також порушує право позивача на реалізацію права
власності на фактично належне йому нерухоме майно.

Ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Згідно абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
28.04.78. № 3 із наступними змінами і доповненнями  „Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними”, якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана
повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК УРСР( ч.2 ст.220 ЦК
України) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або
прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або
для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

На час укладення угоди 15 грудня 2006 року між сторонами Договору
купівлі - продажу було досягнуто згоди по усім істотним умовам угоди (предмет,
ціна, строки виконання), а у відповідача не було передбачених законом обмежень
для відчудження зазначеного об'єкту нерухомості.

Згідно ст. 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не
врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини
(аналогія закону).

У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання
цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного
законодавства (аналогія права).

Відповідно до п. 8 Роз”яснення Вищого арбітражного суду України
від 12.03.1999 року № 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов”язаних з визнанням угод недійсними” встановлює, що Чинне законодавство
передбачає реєстрацію угод окремих видів. Якщо незареєстрована угода повністю
або частково виконана, а сторона , яка одержала виконання, ухиляється  від державної реєстрації цієї угоди, друга
сторона має прово звернутися до Господарського суду за захистом своїх
інтересів. У цьому випадку суд може визнати угоду, що не пройшла державної
реєстрації, дійсною і такого рішення достатньо для виникнення у реєструючого
чого органу обов”язку щодо здійснення державної реєстрації угоди, не зважаючи
на волю другої сторони.  Таке рішення
можливе лише у випадку, коли відповідна угода укладена за встановленою формою,
а її зміст відповідає вимогам закону.

Якщо сторонами угоди, пов”язаної з переходом права власності
(повного господарського відання) на майно, не дотриманого вимог нормативних
актів стосовно реєстрації майна, наприклад, правил державної реєстрації
об”єктів нерухомого майна, транспортних засобів тощо, то сама лише ця обставина
не є підставою для визнання відповідної угоди не дійсною, оскільки реєстрація
майна не є елементом форми угоди.

Крім того, згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації
права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції
України від 7 лютого 2002 р. N 7/5, вищевказаного Тимчасового положення про
порядок реєстрації права належними підтвердженням права власності на нерухоме
майно є свідоцтво про право власності та витяг з реєстру права власності на
нерухоме майно. При цьому, свідоцтво про право власності та витяг з реєстру
права власності на нерухоме майно повинні відповідати затвердженим цим
Тимчасовим положенням зразку та містити перелік об'єктів нерухомого майна, яке
знаходиться у власності відповідного власника.

Згідно п. 1.3. вищевказаного Тимчасового положення про порядок
реєстрації права власності на нерухоме майно реєстрацію права власності на
нерухоме майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України майнові права
суб'єкта господарювання підлягають захисту, в тому числі шляхом їх визнання.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає  позовні вимоги обгрунтованими, такими, що
відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального
кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу
покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач не
наполягає на стягненні з відповідача судових витрат тому суд вважає за
необхідне витрати по сплаті державного мита у розмірі 85,00 грн. та витрати на
інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.
залишити на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 182, 220, 525,
526, 530, 629, 657 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1,2,  33, 43, 44-49,  82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_6,  код НОМЕР_1)
право  власності  на об'єкти нерухомості:. не житлове
приміщення, загальною площею 26,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці
площею 0,074 га, що знаходиться в АДРЕСА_1(зупинка тролейбусу „Топольок”), не
житлове приміщення, загальною площею 13,5 кв.м., розташоване на земельній
ділянці площею 0,0030 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 (двісті два), не житлове
приміщення, загальною площею 13,7 кв.м., розташоване на земельній ділянці
площею 0,0116 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 (сорок вісім),  не житлове приміщення, загальною площею 5,7
кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0032 га, що знаходиться в
АДРЕСА_4 (двадцять), та не житлове приміщення, загальною площею 20 кв.м.,
розташоване на земельній ділянці площею 0,0032 га, що знаходиться в АДРЕСА_5.

Визнати договір купівлі - продажу б/н укладений 15 січня 2006 року
між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_6,  код НОМЕР_1) та  Фізичною особою - підприємецем ОСОБА_2
(АДРЕСА_7,  код : НОМЕР_2) дійсним.

Зобов'язати Комунальне підприємство «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» зареєструвати право власності та видати відповідні
правовстановлюючі документи на об'єкти нерухомості:. не житлове приміщення,
загальною площею 26,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,074 га,
що знаходиться в АДРЕСА_1(зупинка тролейбусу „Топольок”), не житлове
приміщення, загальною площею 13,5 кв.м., розташоване на земельній ділянці
площею 0,0030 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 (двісті два), не житлове
приміщення, загальною площею 13,7 кв.м., розташоване на земельній ділянці
площею 0,0116 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 (сорок вісім),  не житлове приміщення, загальною площею 5,7
кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0032 га, що знаходиться в
АДРЕСА_4 (двадцять), та не житлове приміщення, загальною площею 20 кв.м.,
розташоване на земельній ділянці площею 0,0032 га, що знаходиться в АДРЕСА_5.

Суддя
Прохоров С.А.