ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 20/569

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Овечкіна  В.Е.,

суддів
Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю   представників:

позивача
- Рогаль О.К., Климчук В.П.,

відповідачів
- Лось С.І., Омельчук О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому   засіданні
касаційну скаргу

МПП "Майстер АС"

на постанову
від 12.06.2007  Київського апеляційного
господарського   суду

у справі
№20/569

за  позовом
МПП "Майстер АС"

до
1.Житомирської обласної ради;
2.Комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради

про
спонукання  до укладення договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 30.01.2007 (суддя Палій В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду   від 12.06.2007 (судді: Андрієнко В.В., Студенець В.І., Малетич М.М.), в позові відмовлено у зв’язку з необґрунтованістю позовних вимог.

МПП "Майстер АС" в поданій касаційній скарзі просить рішення та постанову скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що договір оренди від 25.10.2000 №70 не був розірваний та припинений, а тому відповідно до ст.17 Закону України "Про оренду  державного та комунального майна" є пролонгованим на той же строк і на тих же умовах. Позивач позбавлений можливості оскаржити протокол конкурсу від 31.07.2006 №10, за яким переможцем конкурсу на оренду приміщення по вул.Лятошинського, 25 (вул.Хлібна, 19/25) в м.Житомирі визнано ТОВ "Альянс-ігри та розваги".

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і заслухавши пояснення присутніх  у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що  касаційна скарга підлягає задоволенню, а  оскаржувані рішення та постанова - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду  м.Києва з наступних підстав.

Залишаючи первісне рішення про відмову в позові, апеляційний господарський суд виходив з того, що з урахуванням п'ятирічного строку дії договору оренди від 25.10.2000 №70 та встановленням в судовому порядку факту неукладеності договору оренди від 01.09.2005 №43 стосовно того ж приміщення (ухвала господарського суду Житомирської області від 27.04.2007 у справі №2/37-Д) зобов'язання за договором оренди від 25.10.2000 №70 не припинилися шляхом укладення договору оренди від 01.09.2005 №43. Відповідачі не надали доказів того, що орендодавцем укладено договір оренди з ТОВ "Альянс-ігри та розваги" як з переможцем конкурсу на оренду приміщення по вул.Лятошинського, 25 (вул.Хлібна, 19/25) в м.Житомирі (протокол постійної комісії Житомирської обласної ради від 31.07.2006 №10). Позивач не довів, що він звертався до Житомирської обласної ради з відповідною заявою та проектом договору оренди у порядку, передбаченому ст.9 Закону України "Про оренду  державного та комунального майна".

Судом не прийнято до уваги твердження позивача про належність йому права оренди спірного приміщення на підставі договору оренди від 25.10.2000 №70 з тих мотивів, що визнання права на орендоване майно не є предметом даного спору.

Проте, колегія  не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Після набрання законної сили рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.01.2005 у цивільній справі №2-194 право власності на об'єкт оренди за договором оренди від 25.10.2000 №70 перейшло до Житомирської обласної ради. При цьому згідно з п.2 ч.1 ст.23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди від 25.10.2000 №70 зберігає чинність для нового власника.

Як встановлено судом, зобов'язання за договором оренди від 25.10.2000 №70, укладеного зі строком дії до 25.10.2005 року, не припинилися шляхом укладення договору оренди від 01.09.2005 №43.

Предметом даного спору немайнового характеру є спонукання відповідачів, зокрема, Житомирської обласної ради, як нового власника орендованого позивачем приміщення, до укладення нового договору оренди стосовно приміщення, яке на даний час є об'єктом оренди за договором оренди від 25.10.2000 №70.

Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою положення ст.764 ЦК України, ч.4 ст.284 ГК України та ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", виходячи із системного аналізу змісту яких пролонгація договору оренди (продовження його дії  на той самий строк та на тих самих умовах) відбувається в позасудовому порядку та має місце в разі відсутності заперечень однієї із сторін про припинення договору оренди, а значить не потребує окремого судового врегулювання.

Судами взагалі не досліджувалися питання продовження договору оренди від 25.10.2000 №70 на той самий п'ятирічний термін (до 25.10.2010р.) і на тих самих умовах, які були передбачені договором, оскільки судами не встановлено наявність чи відсутність в період з 25.10.2005р. по 25.11.2005р. заперечень орендодавця (Житомирської обласної ради як нового власника) щодо пролонгації цього договору.

Слід зазначити, що встановлення факту пролонгації договору оренди від 25.10.2000 №70 на той самий п'ятирічний термін має істотне значення при вирішенні даного спору, оскільки в такому разі не виключається наявність підстав вважати, що предмет спору у даній справі (зобов'язання орендодавця укласти новий договір оренди) відсутній.

Адже, чинне законодавство про оренду не допускає можливість укладення нового договору оренди стосовно приміщення, яке вже є об'єктом оренди за іншим чинним договором оренди, що не припинився та не розірваний у встановленому порядку.

Вищенаведене свідчить про неповне з'ясування судами обставин справи та є підставою для її передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Водночас касаційна інстанція звертає увагу суду першої інстанції на те, що позовні вимоги МПП "Майстер АС" мотивовані також посиланням на ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", однак, при цьому слід врахувати неприпустимість ототожнення правового інституту пролонгації договору оренди державного чи комунального майна (продовження договору на той же строк  та на тих самих умовах), закріпленого ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та правового інституту продовження договору оренди на новий строк внаслідок переважного права добросовісного орендаря (ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"), реалізація якого  в разі незгоди орендодавця може бути предметом спору в господарському суді.

В зв'язку з касаційна інстанція вважає за необхідне на підставі ст.11112 Господарського процесуального кодексу України доручити суду першої інстанції при новому розгляді вирішити питання про наявність чи відсутність передбачених п.1-1 ч.1 ст.80 цього Кодексу підстав для припинення провадження у справі, а також відповідно до ч.4 ст.22 цього Кодексу надати позивачу можливість уточнити позовні вимоги (предмет та підставу позову тощо) з метою правильного вирішення даного спору. Адже, в разі підтвердження на даний час факту чинності договору оренди від 25.10.2000 №70 спір між його сторонами може стосуватися лише можливого внесення змін до договору оренди.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та апеляційної інстанцій  всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на викладене, касаційна інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв’язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу МПП "Майстер АС" задовольнити.

Рішення господарського суду м.Києва від 30.01.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду  від 12.06.2007 у справі №20/569 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий, суддя                                                                                             В.Овечкін

Судді:                                                                                                            Є.Чернов

В.Цвігун