ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.2007                                                                                         Справа  № 12/208

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Авілон”, м. Кіровоград в особі Ужгородської філії, м. Ужгород

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Ужгородхліб”, м. Ужгород

про стягнення заборгованості в сумі 15 799,46 грн.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Бабич В.В. (представник за довіреністю від 05.01.2007 року)

Від відповідача –не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю „Авілон”, м. Кіровоград в особі Ужгородської філії, м. Ужгород до відкритого акціонерного товариства „Ужгородхліб”, м. Ужгород  про стягнення заборгованості в сумі 15 799,46 грн.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Письмовою заявою поданою в судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, зменшивши їх з 32 799,46 грн. до 15 799,46 грн. з підстав часткового погашення боргу відповідачем після порушення провадження у справі.

Письмовим відзивом на позов (вх. № 9945 від 18.10.2007 року) відповідач підтвердив розмір боргу уточнений представником позивача, про що ствердив копіями платіжних доручень за періоди часткових періодичних сплат (погашень) вказаних у відзиві.

Поступлення коштів від відповідача стверджується актом звіряння розрахунків за період з 01.08.2007 року по 31.12.2007 року; відомостями банківської установи станом на 15.10.2007 року.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 15 799,46 грн.  –основного боргу щодо оплати за поставлені, згідно договору купівлі –продажу № 84/1 від 17.01.2005 року горілчані вироби, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-  видатковими накладними з травня по липень 2007 року;

-  актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.07.2007 року по 31.08.2007 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є поставка горілчаних виробів (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість поставлених горілчаних виробів є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 82 - 84, 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити  повністю.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Ужгородхліб” (м. Ужгород,     вул. Боздошська, 2; код 00384259) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Авілон”, м. Кіровоград в особі Ужгородської філії (м. Ужгород,     вул. Гагаріна, 30; код 26587095) суму  15 799,46 (п'ятнадцять тисяч сімсот дев’яносто дев’ять грн. 46 коп.) – основного боргу та 328 (триста двадцять вісім грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.