ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

20.08.2007
Справа №2-14/10165-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Славне», Роздольненський район, с. Славне, вул. Леніна,14

До відповідача   Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, вул.. Київська,746

Про    спонукання відповідача списати заборгованість у сумі 231717 грн.

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Мельник В.Д., копія  дов. № 01140   від 23.03.2006.  у справі

Від відповідача –Белогуб Г.Б., копія дов. № 002-Д від 04.11.2007. у справі

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про  спонукання відповідача списати заборгованість у сумі 231717 грн.

Позивач свої позовні вимоги пояснює  тим, що  за листопад 2000 р. – березень  2001 р. відповідач нарахував відповідачеві за перевитрати електричної енергії  187260 грн., однак станом на 01.01.2004. сторонами складений акт звірки, в якому заборгованість за перевищення договірної величини  відсутня. В січні 2004 р. відповідач нарахував заборгованість  в сумі 15327 грн., і звернувся з позовом в суд, однак ухвалою суду  провадження у справі припинено, у зв’язку з відмовою  ВАИ «Крименерго» від позову. Однак,  в грудні 2005 р. у період морозів  постачальник відключив електроенергію, чим понудив позивача підписати   угоду про реструктуризацію боргу на суму 421988,27 грн., у т.ч. за перевищення договірної величини  в сумі 202587 грн.  і пені 29103,04 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав за мотивами, що ведення лицевих рахунків споживачів електричної енергії є елементом бухгалтерського обліку, відображення в бухгалтерському обліку ВАТ «Крименерго» заборгованості позивача не торкається прав та обов’язок споживача. Також відповідач вважає, що пред’явлені відповідачем вимоги не підлягають розгляду Господарським судом.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представників позивача та відповідача, суд -

Встановив :

22 грудня 2005 р. ВАТ «Крименерго» (Енергопостачальна організація)  і ВАТ  Племзавод «Славне» (Споживач)  уклали додаткову угоду № 31202  до договору № 28 від 06.06.1996. про реструктуризацію та погашенню  заборгованості Споживача, яка склалася  станом на 21.12.2005. Вказаною додатковою угодою  сторони зазначили розмір заборгованості позивача у сумі 421988,27 грн., у т.ч. 189811,39 грн.  заборгованість за активну електроенергію, 202587 грн. за перевищення договірної величини, 486,84 грн. заборгованість за реактивну електроенергію та 29103,04 грн. пені. Споживач зобов’язався  сплачувати  вказані у додаткової угоді № 31202 від 22.12.2005. суми  у розстрочку щомісячно,   починаючи з грудня 2005 року  по жовтень 2009 року.

Позивач вважає, що санкції за перевищення договірної величини та пеня на загальну суму 231690,04 грн. включені в додаткову угоду незаконно, тому що на позивача розповсюджується дія Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування  підприємств паливно-енергетичного комплексу»  і заборгованість, по якої сплив строк  позовної давності підлягає списанню.

Законом України  «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування  підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005. № 2711-1У(далі Закон), передбачені заходи  сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно –енергетичного комплексу, запобіганню їх банкротству та підвищенню рівня інвестиційної  привабливості  шляхом урегулювання процедурних питань  та впровадження механізмів погашення заборгованості.

Підприємства, яки відносяться до   паливного –енергетичного комплексу, зазначені у п.1 Закону.

Статтею 9 Закону дозволяється списання заборгованості  для суб’єктів господарської діяльності – учасників розрахунків         і підприємств паливо –енергетичного комплексу, які внесені до Реєстру.

Ведення реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, передбачена  ст.1.7 Закону.

Позивач не є підприємством паливно-енергетичного комплексу, не внесений до реєстру учасників розрахунків,  і вимоги Закону у частині списання заборгованості не розповсюджуються на позивача.

Згідно з ч. 2 під.10.1. ст. 10 Закону  позивачу дозволяється, за взаємною згодою з відповідачем, провести реструктуризацію кредиторської та або дебіторської заборгованостей.

Доводи позивача про сплив строку позовної давності на стягнення части заборгованості та пені  на час укладення додаткової угоди, не можуть бути прийняти до уваги, тому що відповідно до ст. 264 Господарського кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, яке свідчить про визнання їм  свого боргу або іншого зобов’язання.   Визнання позивачем свого боргу  за весь період несплати електроенергії, у т.ч. за строками позовної давності, а також прийняття зобов’язань по сплаті пені,  є правом боржника.

Згідно з ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.12 Господарського  процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні  господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, справи, що виникають з корпоративних відносин.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього  Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав та законних  інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій;  застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими  законом.

Діючим законодавством, зокрема Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 17.10.2005. № 910, зареєстровано в Міністерстві юстиції України, не передбачена можливість анулювання постачальником електричної енергії заборгованості споживача електричної енергії шляхом списання заборгованості, тобто постачальник електричної енергії не може здійснити таку дію, як списання заборгованості, яка може призвести до виникнення, зміни або припинення прав та обов’язків сторін.

Ведення лицевих рахунків  споживачів електричної енергії є елементом бухгалтерського обліку, під яким, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999. № 996-Х1У зазначена  система обробки  і підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішнього користування в процесі управління виробництвом.

Доказів, що відповідач звернувся до суду про стягнення з відповідача спірної заборгованості, відповідач не надав.

Таким чином, проаналізувавши приведені норми законодавства та матеріали справи, можна зробити висновок, що позивач невірно обрав спосіб захисту свого права, оскільки ні законом ні договором не передбачено спонукання відповідача списати заборгованість, а відтак у позові слід відмовити.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.