ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13.06.2007р.
м.Київ
№ 48/118-А

17:05

ПОСТАНОВА

І  М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

13.06.2007                                                     м. Київ                                                   № 48118-А

17 год. 05 хв.

За позовом              Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Роял Кепітал»

До                             Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку

Про                           визнання протиправними та скасування постанов

Головуючий суддя:          Сулім В.В.

Судді : Якименко М.М.

Палій В.В.

Секретар судового засідання : Салтан В.В.

Представники сторін :

Представник позивача : Асєєв Р.А.- пред за довір.

Представник відповідача : Рудалєва Л.В. –пред за довір.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м.Києва із  позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 54-ДМ, винесену Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку; зобов’язати Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку опублікувати в офіційних друкованих інформацію про скасування постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 54-ДМ, винесеної Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, протягом 5 днів з дня набрання чинності постанови господарського суду м.Києва по даній справі; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 55-ДМ, винесену Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 06.04.2007 року відкрито провадження у справі № 48118-А.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.04.07р. було задоволено клопотання про вжиття заходів  забезпечення позову.

Відповідно до ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність  Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу  виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової особи, виборчої комісії ( комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються  в окружному  адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Ухвалою від 26.04.2007 року було призначено колегіальний розгляд справи.

03.04.2007 року  Розпорядженням Заступника Голови господарського суду м.Києва розгляд справи доручено судові колегії у складі Сулім В.В.(головуючий), Якименко М.М., Палій В.В.

Ухвалою господарського суду м.Києва від 07.05.2007 року розгляд справи призначено на 30.05.2007 року у складі судової колегії Сулім В.В.(головуючий), Якименко М.М., Палій В.В.

Перед початком розгляду справи по суті представників сторін ознайомлено з їх правами та обов’язками у відповідності із ст.49, 51 КАС України.

Крім цього, представникам сторін у судовому засіданні роз’яснено вимоги ст.45-46 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 21.02.07р. суд виніс ухвалу про відкладення судового засідання по справі.

Судом, у відповідності з вимогами ст. 45, 46 КАС України складено протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позову, оскільки, на його думку, оскаржувані постанови винесені відповідно до вимог чинного законодавства України та за результатами дослідження Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку всіх обставин справи про правопорушення на ринку цінних паперів стосовно Позивача.

В судовому засіданні оголошувалася перерва на 06.06.2007 року та 13.06.2007 року.

Заслухавши пояснення представника Позивача, відповідача, дослідивши всі наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач є професійним учасником ринку цінних паперів - має ліцензію на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів: діяльності по випуску та обігу цінних паперів серії АВ № 020503, видану Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку 20.01.2006 року.

09.02.2007 року Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку ( далі –Уповноважена особа ДКЦПФР) було винесено постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 54-ДМ, згідно з якою до Позивача було застосовано санкцію за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів ( далі –Постанова № 54-ДМ)

Крім того, 09.02.2007 року Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку ( далі –Уповноважена особа ДКЦПФР) було винесено постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 55-ДМ, згідно з якою до Позивача було застосовано санкцію за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді штрафу розміром 3000 (три тисячі) гривень ( далі –Постанова № 55-ДМ).

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для порушення справи про правопорушення на ринку цінних паперів, її розгляду та винесення Постанови № 54-ДМ стало повторне порушення Позивачем законодавства про цінні папери, а саме Позивачем було порушено вимоги п.2.1 розділу 2 Положення про порядок складання адміністративних даних щодо діяльності торговців цінними паперами та подання відповідних документів до Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Комісії від 08.06.2004 року № 279 (із змінами та доповненнями)(далі –Рішення № 279) в частині не подання до Відповідача адміністративних даних за ІІ квартал 2006 року та ІІІ квартал 2006 року. При цьому, Позивач притягувався  до відповідальності –відповідно до постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 10.08.2006 року № 452-ДМ.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для порушення справи про правопорушення на ринку цінних паперів, її розгляду та винесення постанови від 09.02.2007 року № 55-ДМ стало невиконання Позивачем розпорядження про усунення порушень  законодавства про цінні папери  від 10.08.2006 року  № 254-ДМ, а саме у термін до 10.09.2006 року необхідно було усунути порушення п.2.1 розділу 2 Рішення  № 279 –подати адміністративні дані за І квартал 2006 року.

Таким чином, Відповідачем до Позивача було застосовано санкції згідно із Постановою № 54-ДМ та Постановою № 55-ДМ за неподання до Відповідача адміністративних даних за І, ІІ та ІІІ квартали 2006 року згідно з Положенням №279.

Статтею 19 Конституції України визначено, що  органи державної влади  та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише  на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження Відповідача як органу державного регулювання ринку цінних паперів в Україні визначені Законом України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні», Положенням про Комісію, затвердженим Указом Президента України від 25.09.2002 року № 8612002 «Про додаткові заходи щодо вдосконалення діяльності Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку».

В межах наданих повноважень п.13 ст.8 Закон України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»Відповідач  розробив та затвердив Рішення № 279, яким керуються в своїй діяльності професійні учасники ринку цінних паперів, які отримали ліцензію Відповідача на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів: діяльності по випуску та обігу цінних паперів (торговці цінними паперами).

Відповідно до п.2.1.1 Рішення № 279 торговці цінними паперами подають до ДКЦПФР щоквартальні адміністративні дані. Строк подачі адміністративних даних –не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним.

При цьому, Рішення № 279 визначає зміст адміністративних даних, які повинні бути надані до ДКЦПФР. Форма подачі таких адміністративних даних вказаним нормативно-правовим актом не передбачена.

Таким чином, Позивач самостійно визначає, яким способом він може надати до Відповідача адміністративні дані, визначені Рішенням № 279.

Із матеріалів справи вбачається, що Позивач направив Відповідачу адміністративні дані за І, ІІ та ІІІ квартали 2006 року, що підтверджується відповідними реєстрами поштових відправлень.

Відповідно до Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом  Українського державного підприємства  поштового зв’язку “Укрпошта” від 31.10.2001 року № 445, не встановлено будь-яких обмежень  щодо пересилання простих листів з реєстром  поштових відправлень  із зазначенням документів в листі. Календарний штемпель, який був проставлений на реєстрах поштових відправлень, відповідає вимогам п.20 Глави 1 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом  Українського державного підприємства  поштового зв’язку “Укрпошта” від 31.10.2001 року № 445: реквізити, передбачені для зазначення на іменних речах об’єктів поштового зв’язку, а також число, місяць, рік і час приймання ( відправлення) пошти ( поштових відправлень). Крім того, згідно з Правилами надання послуг поштового зв’язку, затвердженими  постановою Кабінету Міністрів України  від 17.08.2002 року № 1155, наявність календарного штемпелю на опису свідчить про прийняття (оформлення) поштового відправлення  для пересилання.

При цьому, Відповідач не надав суду підтвердження направлення Позивачу оскаржуваних ним Постанови № 54-ДМ та Постанови № 55-ДМ.

Таким чином, Відповідач не довів належними засобами доказування факт неподання Позивачем адміністративних даних, у зв’язку з чим до Позивача було застосовано санкції у вигляді анулювання ліцензії та санкції у вигляді штрафу.

Згідно із п.1 Глави 1 Порядку зупинення дії та анулювання  ліцензії на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 23.06.2006 року № 432, повторне порушення  законодавства про цінні папери  - вчинення ліцензіатом протягом стоку дії ліцензії другого порушення, за яке ліцензіату  виносилося розпорядження  про усунення порушення законодавства про цінні папери  таабо накладалася  одна із санкцій, що передбачена законодавством щодо цінних паперів.

Відповідно до наданих їй повноважень Комісія у разі порушення законодавства про цінні папери, нормативних актів Комісії має право виносити попередження, зупиняти на термін до одного року розміщення (продаж) та обіг цінних паперів  того чи іншого емітента, анулювати дію таких ліцензій ( п. 5 ст. 8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»). Порядок застосування вказаних вище санкцій визначений Правилами розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів  та застосування санкцій, затвердженими наказом Комісії від 09.01.1997 року № 2 ( в редакції Рішення Комісії від 13.02.2001 року № 27 із змінами та доповненнями) (далі –Правила).

Згідно із п.1.9 Правил Уповноважена особа ДКЦПФР  зобов’язані при розгляді  справ про правопорушення на ринку цінних паперів вжити всіх передбачених законодавством для всебічного, повного та об’єктивного дослідження обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що Уповноважена особа ДКЦПФР при розгляді справ про правопорушення на ринку цінних паперів стосовно Позивача, в результаті розгляду яких було застосовано штраф ( Постанова № 55-ДМ) та анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів ( Постанова № 54-ДМ), не вжила всіх передбачених законодавством заходів щодо всебічного, повного та об’єктивного розгляду справи : не було досліджено, чому представник Позивача не з’явився на розгляд справ про правопорушення на ринку цінних паперів, чи направляв Позивач адміністративні дані за І, ІІ та ІІІ квартали 2006 року до Відповідача, чи мав місце факт повторності, який  є однією із підстав анулювання ліцензії відповідно до п.1.7 Глави 4 Порядку зупинення дії та анулювання  ліцензії на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку, затвердженого рішенням ДКЦПФР від 23.06.2006 року № 432.

Таким чином, Уповноваженою особою ДКЦПФР оскаржувані постанови № 54-ДМ та № 55-ДМ було винесено, серед іншого, без з’ясування всіх обставин справи.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані  Позивачем постанови  Відповідача № 54-ДМ та № 55-ДМ містять відомості, які суперечать відомостям, за результатами аналізу яких до Позивача було застосовано оскаржувані санкції.

Так, зі змісту оскаржуваної постанова  № 55-ДМ вбачається, що вона була винесена за невиконання Позивачем розпорядження про усунення порушень законодавства на ринку цінних паперів від 10.08.2006 року № 254-ДМ, згідно з яким Позивач повинен був до 10.09.2006 року надати адміністративні дані за  І квартал 2006 року. Проте, матеріали справи містять документи, які підтверджують, що про розпорядження про усунення порушень на ринку цінних паперів № 254-ДМ датоване  11.08.2006 року, а, строк виконання цього розпорядження –11.09.2006 року.

Зі змісту оскаржуваної Постанови № 54-ДМ вбачається, що вона була винесена за повторне порушення Позивачем законодавства про цінні папери відповідно до постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 10.08.2006 року № 452-ДМ.

При цьому, до матеріалів справи надано постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів № 452-ДМ, яка датована  11.08.206 року

Таким чином, суд встановив, що в основу постанови  № 54-ДМ та постанови № 55-ДМ покладено відомості, що містять недостовірну інформацію.

Судом не приймається доводи Відповідача щодо технічних помилок в постанові  № 54-ДМ та постанові № 55-ДМ, оскільки невідповідність в документах носить системний характер, що свідчить по свідоме перекручування фактів, викладених у вказаних вище постановах.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідачем порушено чинне законодавство України при застосуванні до Позивача санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів у вигляді штрафу ( постанова від 09.02.2007 року № 55-ДМ) та у вигляді анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів: діяльності по випуску та обігу цінних паперів ( постанова від 09.02.2007 року № 54-ДМ).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»та п.18.3 Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства  на ринку цінних паперів та застосування санкцій, затверджених наказом Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 09.01.1997 року № 2 ( в редакції рішення Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 13.02.2001 року № 27) (далі –Правила) штраф застосовується до юридичних осіб, в тому числі професійних учасників ринку цінних паперів за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації. Крім того, анулювання ліцензії на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів застосовується  за порушення законодавства щодо цінних паперів та нормативних актів Комісії за наявності підстав, передбачених чинним законодавством ( п.18.5 Правил).

Розглянувши  справу про правопорушення на ринку цінних паперів, уповноважена особа Комісії приймає рішення за справою, яка оформлюється у вигляді постанови ( п. 8.1 Правил).

При цьому, згідно з п. 15.10 Правил постанова за справою про правопорушення на ринку цінних паперів може бути оскаржена до суду в порядку і строки, установлені чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист  свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ст. 16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися  до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права  та інтересу. Одним із засобів  захисту цивільних прав  та інтересів відповідно до вимог пп.10 п.2 ст.16 Цивільного кодексу України може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної  влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб. До того ж право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових та службових осіб  гарантується кожній особі ст. 55 Конституції України.

Частиною 1 ст. 6  Кодексу адміністративного судочинства України ( далі –КАСУ)  кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 17 КАСУ компетенція адміністративних судів  поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень ( нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності. Згідно з п.6 Прикінцевих положень КАСУ  до початку діяльності окружних та апеляційних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам  відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються в першій та апеляційній інстанціях відповідними місцевими та апеляційними господарськими судами за правилами КАСУ.

Згідно  ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безпосередньо(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій декларації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 17 К Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надавав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 К Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається  на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів в повному обсязі правомірності прийнятих ним рішень.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 17, 104, 105, 151, 158, 161, 163 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

2.          Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 54-ДМ, винесену Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

3.          Зобов’язати Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку (036870, м.Київ, вул. Горького, 51, рр 0081 в Державному казначействі  України,  МФО 820172, ) опублікувати в офіційних друкованих інформацію про скасування постанови про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 54-ДМ, винесеної Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, протягом 5 днів з дня набрання чинності постанови господарського суду м.Києва по даній справі.

4.          Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів від 09.02.2007 року № 55-ДМ, винесену Уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

5.          Судові витрати присудити на користь Позивача.

Дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому  ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені  ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                           В.В. Сулім

Судді                                                                         М.М. Якименко

В.В.Палій