КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2007                                                                                           № 12/143

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання

представників сторін:

позивача: Карпусь С.В. (дов. від 03.04.07 № 01/20-64);

відповідача: Молчанов Ю.І. (дов. від 03.01.07 № 1),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Придесення"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.09.2007

у справі № 12/143

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства                     "Банк "Демарк"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю                           "Придесення"

про                                                  витребування майна з чужого незаконного володіння на суму 3359299 грн. 55 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.09.07 позов задоволений повністю. Зобов’язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Придесення” (далі-відповідач) повернути Відкритому акціонерному товариству “Банк”Демарк” (далі-позивач) майно, що було одержане по договору оренди № 65а від 10.02.03. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на неналежному виконанні відповідачем умов договору оренди № 65а від 10.02.03 щодо сплати орендних платежів та безпідставному користуванні відповідачем спірним майном, оскільки в порядку приписів статті 782 Цивільного кодексу (далі-ЦК України) позивач в односторонньому порядку відмовився від договору та звернувся до відповідача з вимогою повернути орендоване майно, проте відповідач вимоги позивача залишив без задоволення, чим порушив його право на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з підстав неповного з’ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, прийняти нове рішення про відмову в позові.

Скарга мотивована тим, що право користування майном відповідачем набуто правомірно і висновок суду про те, що договір № 65а від 10.02.03 є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору не ґрунтується на відповідних доказах.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, просить залишити рішення суду без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

10.02.03 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди                  № 65а,  відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов’язання передати відповідачеві в оренду основні засоби, що зазначені в додатку № 1 до договору, а відповідач прийняти майно в оренду та сплачувати орендну плату, у порядку визначеному умовами договору.

Вартість майна, що передається в оренду становить 3359299 грн. 55 коп.            (п. 1.2. договору). В підпункті 2.1. пункту 2 договору зазначено, що майно передається в оренду за цільовим призначенням, а саме: для використання в сільському господарстві.

Строк оренди, у відповідності до п. 3.1. договору сторонами визначений з моменту передачі майна в оренду, яким є дата підписання сторонами акту прийому-передачі і до 15.12.2028.

Відповідно до підпункту 4.1. пункту 4 договору майно передається в оренду на умовах сплати відповідачем орендної плати за користування майном шляхом перерахування орендних платежів.

Передача позивачем та прийняття відповідачем майна в оренду засвідчується актом прийому-передачі майна в оренду.

На виконання підпункту 5.1. пункту 5 договору між сторонами був підписаний та скріплений печатками товариств акт прийому-передачі обладнання в оренду.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналогічна норма міститься і в п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд; у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань щодо сплати орендних платежів 05.04.06 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору оренди № 65а та запропоновано відповідачеві протягом 10 днів після одержання даного повідомлення повернути орендоване майно, оскільки договір розірвано. Повідомлення було отримано відповідачем 06.04.06, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 2549184, яке знаходиться в матеріалах справи.

В пункті 9.2. вищевказаного договору зазначено, що орендодавець має право дострокового припинення договору оренди в разі: погіршення стану майна з вини орендатора; несплати орендатором орендних платежів; порушення орендатором інших умов цього договору.

Враховуючи факт наявності прострочки відповідача по сплаті орендної плати протягом трьох місяців підряд, а також направлення позивачем відмови від договору та можливість дострокового припинення орендодавцем договору в разі несплати орендарем орендних платежів, передбачену п. 9.2. договору, суд дійшов підставного висновку, що договір оренди № 65а від 10.02.03 достроково розірваний з 06.04.06, тобто з дати отримання відповідачем повідомлення.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1  ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи і прийшов до правильного висновку, що у відповідача відсутні підстави для користування спірним майном, оскільки договір оренди від 10.02.03 № 65а достроково розірваний з 06.04.06, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення.

Таким чином, рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.09.07 у справі №12/143 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстави для  його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105  Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.09.07 усправі №12/143 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Придесення” – без задоволення.

2. Матеріали справи №12/143 повернути до Господарського суду Чернігівської області

Головуючий суддя

Судді

17.12.07 (відправлено)