Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________________________________________
________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" жовтня 2007 р.
Справа № 11/50-НА

Господарський суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Маріщенко Л.О.

при секретарі Кузьмін Д.Л.

за участю представників сторін:

від позивача Цика В.Г. дов. б/н від 23.10.2007р.

від відповідача Шарий С.В. - дов. №62140/41/10 від 05.10.2007р.       Дегурко Л.Ф. -  дов. №29453/0/10 від 22.05.2007р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Молочник" (м.Житомир)

до Державної податкової інспекції у м. Житомирі (м.Житомир)

про скасування податкових повідомлень - рішень

Позивачем подано позовну заяву про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.Житомирі від 11.01.2007р. за №/2 та від 16.03.2007р. №/3. (а.с.2-4)

22.05.2007р. представником позивача подано клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просить скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Житомирі від 24.10.2006р. за №/0, від 20.11.2006р. за №/1, від 11.01.2007р. за №/2 та від 16.03.2007р. за №/3. (а.с. 70)

Оскільки дане клопотання не суперечить вимогами ст.ст. 50,51 КАС України справа вирішується в межах уточнених позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представником відповідача надано відзив, відповідно до якого позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. (а.с. 76-79)

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем по справі була проведена перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р., результатом чого став складений акт від 13.10.2006р. за №3383/23-1/00445392/0110. (а.с. 6-42) та податкове повідомлення-рішення від 24.10.2006р. №/0.

З Акту вбачається, що позивачем в податковому обліку та при складанні Декларації про прибуток підприємств за 9 місяців 2005 року, 1 квартал 2006 року витрати по сплаті відсотків за отриманий кредит від нерезидента, що має офшорний статус, включались до складу валових витрат з дотриманням обмежень - в розмірі 85 відсотків. При складанні декларації про прибуток підприємств за 1 півріччя 2006 року та визначенні валових витрат підприємством в порушення пункту 18.3 ст.18 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" безпідставно збільшено валові витрати на суму 302641,00 грн., що складає 15% витрат на сплату відсотків за користування кредитом, від нерезидента, що має офшорний статус.

Крім того, в Акті зазначено, що в порушення п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" позивачем не відкориговано валові витрати на суму кредиторської заборгованості, по якій минув термін позовної давності у сумі 22443,68 грн.

В порушення п.5.6.1, 5.7.1 Закону позивач не в повному обсязі відобразив витрати на оплату праці та суми зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового соціального страхування фізичних осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, у зв'язку з чим було занижено валові витрати у 2 кварталі 2006 року на суму 33502,00 грн.

Загалом в своєму акті відповідач зазначив про завищення позивачем валових витрат на суму 291583,00 грн., в т.ч. за 4 квартал 2005 року на суму 17825,00 грн., за 2 квартал 2006 року на суму 273758,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 72896,00 грн., в т.ч. за 4 квартал 2005 року на 4456,00 грн., за 1 півріччя 2006 року на 68440,00 грн.

31.10.2006 року позивач подав скаргу про перегляд податкового повідомлення-рішення на ім'я начальника ДПІ у м.Житомирі. Рішенням №38129/10/25-009 від 17.11.2006р. про результати розгляду скарги оскаржуване повідомлення було залишено без змін та направлено на адресу позивача повідомлення-рішення за №/1 з метою доведення до ВАТ "Молочник" граничного строку сплати податкового зобов'язання.

24.11.2006р. позивач подав скаргу на ім'я начальника ДПА у Житомирській області. Рішенням №16634/Т-С/25-09 від 28.12.2006р. про результати розгляду Державна податкова адміністрація у Житомирській області частково скасувала податкове повідомлення-рішення на суму 18238,00 грн. З метою доведення нового граничного строку прийнято податкове повідомлення-рішення №/2.

04.01.2007р. позивач подав скаргу на ім'я Голови ДПА України. Рішенням №2184/6/250215 від 06.03.2007р. Державна податкова адміністрація України залишила без змін податкове повідомлення-рішення від 11.01.2007р. №/2 та прийняло додаткове повідомлення-рішення за №/3.

Як вбачається з позовної заяви позивач не погоджується з відповідачем в частині застосуванні норми п.18.3 ст.18 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до слати процентів за використання кредитних коштів.

Позивач зазначив, що під час складання податкової звітності керувався податковими роз'ясненнями, зокрема листами ДПА України від 17.01.2001р. №1606/15-1116, від 18.05.2005р. №9627/7/15-1317 та від 01.03.2006р. №1875/6/15-0516 (а.с.72-73),, відповідно до яких положення п.18.3 ст.18 Закону, яким передбачено обмеження валових витрат при розрахунках з нерезидентами, що розташовані в офшорних зонах, за отримані товари (роботи, послуги), не поширюються на сплату процентів за кредитами.

Представник відповідача в своєму відзиві позовні вимоги заперечив в повному обсязі з підстав, викладених у акті перевірки.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд погоджується з позовними вимогами позивача на підставі наступного.

З акту перевірки вбачається, що позивач керуючись п.5.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ( далі Закон) не врахував обмеження передбачені п.18.3 ст.18 - безпідставно збільшивши валові витрати на суму 302641,00 грн., що складає 15% витрат на сплату відсотків за користування кредитом, від нерезидента, що має офшорний статус.

Відповідно п.5.5.1 ст.5 Закону передбачено, що до складу валових витрат відносяться будь-які витрати, пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

За приписом п.18.3 ст.18 Закону у разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що мають офшорний статус чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх валових витрат у сумі, що становить 85 відсотків від  вартості цих товарів (робіт, послуг).

Тобто законодавець передбачає віднесення плати за нараховані проценти до валових витрат у повному обсязі. п.18.3 ст.18 Закону законодавець обмежує право суб'єкта до 85% за оплату товарів (робіт, послуг) від нерезидентів, що мають офшорний статус.

В своєму акті та відзиві відповідач зазначив, плата за проценти і є послугою, що на думку господарського суду є помилковим.

Відповідно п.1.10.Закону проценти - доход, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора у вигляді плати за використання залучених на визначений строк коштів або майна.

п.1.11. кредит - кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентами або нерезидентами у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент. Кредит розподіляється на фінансовий кредит, товарний кредит, інвестиційний податковий кредит та кредит під цінні папери, що засвідчують відносини позики.

п.1.11.1. фінансовий кредит - кошти, які надаються банком-резидентом або нерезидентом, кваліфікованим як банківська установа згідно із законодавством країни перебування нерезидента, або резидентами і нерезидентами, які мають статус небанківських фінансових установ, згідно з відповідним законодавством, а також іноземними урядами або його офіційними агентствами чи міжнародними фінансовими організаціями та іншими кредиторами-нерезидентами у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк, для цільового використання та під процент. Правила надання фінансових кредитів встановлюються Національним банком України (стосовно банківських кредитів), а також Кабінетом Міністрів України (стосовно небанківських фінансових організацій) відповідно до законодавства.

За приписами ст.1 п.5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до п.п.6 п.1 ст.4 вищевказаного Закону фінансовою послугою вважається надання коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту.

Дійсно, надання (отримання) фінансового кредиту передбачає собою надання (отримання) послуги і може містити ціну такої послуги.

В кредитній угоді між позивачем та Компанією Linkstar Limited, що міститься в матеріалах справи, не було враховано ціну послуги, тобто операції з надання фінансового кредиту, а лише передбачено відсоткова ставка, що відповідно до п.1.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" є платою за користування кредитними коштами та є іншою економічною категорією.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд задовольняє вимоги позивача як обґрунтовані.

Судові витрати по сплаті державного мита покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Житомирі від 24.10.2006р. за №/0, від 20.11.2006р. за №/1, від 11.01.2007р. за №/2 та від 16.03.2007р. за №/3.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства "Молочник",10025, м.Житомир, вул.Заводська, 21, код 00445392 - 3,40 грн. державного мита

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України.

.

Суддя
Маріщенко Л.О.

дата складання 29.10.07 р.

Друк:

1 - в справу