КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.09.2007

№ 37/250
Київський апеляційний гос
подарський суд у складі коле
гії суддів:
головуючого: Конде
с Л.О.
суддів:
при секретарі:
За участю представникі
в:
від позивача - Матвєєва
В.А., представник за довіреніс
тю від 29.12.2006р. №376/10;
від відповідача - Глушаєва
О.В., представник за довіреніс
тю від 30.03.2007р. №0714002;
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні апеляц
ійну скаргу Дочірньої компан
ії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафто
газ України"
на рішення Господарськ
ого суду м.Києва від 13.06.2007
у справі № 37/250
за позовом
Дочірньої компанії "Г
аз України" Національної акц
іонерної компанії "Нафтогаз
України"
до
Товариства з обмежен
ою відповідальністю "Київськ
а юридична компанія"
третя особа відповідача

третя особа позивача

про
визнання договору
№ 0305020/10/03-3667 від 15.12.2003 року недійсним
з моменту укладення

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія „Газ Укра
їни” Національної акціонерн
ої компанії „Нафтогаз Україн
и” (далі за текстом позивач
) звернулася до Господарсько
го суду міста Києва з позовом
до Товариства з обмеженою ві
дповідальністю „Київська юр
идична компанія” (далі за тек
стом відповідач) про визна
ння договору № 0305020/10/03-3667 від 15.12.2003 ро
ку недійсним з моменту уклад
ення.
Рішенням Господарського с
уду міста Києва від 13.06.2007р. в зад
оволені позовних вимог відмо
влено повністю, дане рішення
мотивовано тим, що позивачем
не доведено тих обставин, які
є підставою його позовних ви
мог і не підтверджено їх нале
жними доказами та не додано ц
их доказів до матеріалів спр
ави.
Непогоджуючись з винесени
м рішенням суду, позивач звер
нувся до суду з апеляційною с
каргою, в якій просить, зазнач
ене рішення скасувати, а по сп
раві прийняти нове, яким позо
вні вимоги задовольнити. Пос
илаючись при цьому на поруше
ння судом, при розгляді справ
и, норм процесуального та мат
еріального права.
Колегія суддів апеляційно
го суду, розглянувши доводи в
икладені в апеляційній скарз
і, дослідивши матеріали спра
ви а також заслухавши у судов
ому засіданні пояснення пред
ставників сторін, дійшла нас
тупних висновків:
15 грудня 2003 року між позиваче
м та відповідачем був укладе
ний договір № 0305020/10/03-3667 (далі за те
кстом Договір). Згідно умов
Договору відповідач взяв на
себе зобовязання надавати
інформаційно консультаці
йні (юридичні) послуги в галуз
і господарського, цивільного
, фінансового та інших галузе
й права, а також здійснювати п
редставництво інтересів поз
ивача в судах та інших органа
х та по відношенню до третіх о
сіб.
Позовні вимоги позивача ба
зуються на тому, що спірний до
говір укладений з боку відпо
відача особою, яка не мала на т
е повноважень згідно статуту
відповідача в редакції, яка з
атверджена рішенням Загальн
их Зборів учасників від 15.06.2005 ро
ку. Позивач вказує, що з боку в
ідповідача спірний договір п
ідписаний президентом, тоді
як відповідно до статуту від
повідача його виконавчим орг
аном є директор. А тому на підс
таві частини 2 статті 203 Цивіль
ного кодексу України позивач
просить суд визнати цей Дого
вір недійсним з моменту його
укладення.
Оцінюючи подані сторонами
докази за своїм внутрішнім п
ереконанням, що ґрунтуються
на всебічному, повному і об
єктивному розгляді в судовом
у засіданні всіх обставин сп
рави в їх сукупності, та врахо
вуючи, що кожна сторона повин
на довести ті обставини, на як
і вона посилається як на підс
таву своїх вимог і заперечен
ь, суд вважає, що вимоги позива
ча задоволенню не підлягають
з наступних підстав.
Відповідно до п. 10 роз'ясненн
я ВГСУ "Про деякі питання прак
тики вирішення спорів, пов'яз
аних з визнанням угод недійс
ними" від 12.03.99 N 02-5/111 відповідність
чи невідповідність угоди ви
могам законодавства має оцін
юватися господарським судом
стосовно законодавства, яке
діяло на момент укладення сп
ірної угоди.
Спірний Договір був укладе
ний між позивачем та відпові
дачем 15.12.2003 року, тобто в період
дії Цивільного кодексу УРСР
редакції 1963 року.
Відповідно до статті 4 Цивіл
ьного кодексу УРСР цивільні
права і обов'язки виникають з
підстав, передбачених закон
одавством, а також з дій грома
дян і організацій, які хоч і не
передбачені законом, але в си
лу загальних начал і змісту ц
ивільного законодавства пор
оджують цивільні права і обо
в'язки.
Відповідно до цього, цивіль
ні права і обов'язки виникают
ь: з угод, передбачених законо
м, а також з угод, хоч і не перед
бачених законом, але таких, як
і йому не суперечать; з адміні
стративних актів, у тому числ
і для державних, кооперативн
их та інших громадських орга
нізацій - з актів планування; в
результаті відкриттів, вина
ходів, раціоналізаторських п
ропозицій, створення творів
науки, літератури і мистецтв
а; внаслідок заподіяння шкод
и іншій особі, а так само внасл
ідок придбання або збереженн
я майна за рахунок коштів інш
ої особи без достатніх підст
ав; внаслідок інших дій грома
дян і організацій; внаслідок
подій, з якими закон пов'язує
настання цивільно-правових н
аслідків.
Згідно статті 41 Цивільного
кодексу УРСР угодами визнают
ься дії громадян і організац
ій, спрямовані на встановлен
ня, зміну або припинення циві
льних прав або обов'язків. Уго
ди можуть бути одно, дво або ба
гатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 151 Циві
льного кодексу УРСР в силу зо
бов'язання одна особа (боржни
к) зобов'язана вчинити на кори
сть іншої особи (кредитора) пе
вну дію, як-от: передати майно,
виконати роботу, сплатити гр
оші та інше або утриматися ві
д певної дії, а кредитор має пр
аво вимагати від боржника ви
конання його обов'язку. Зобов
'язання виникають з договору
або інших підстав, зазначени
х у статті 4 цього Кодексу.
Згідно статті 153 Цивільного
кодексу УРСР договір вважає
ться укладеним, коли між стор
онами в потрібній у належних
випадках формі досягнуто зг
оди по всіх істотних умовах д
оговору. Істотними вважаютьс
я ті умови, які визнані такими
за законом або необхідні для
договорів даного виду, а тако
ж всі ті умови, щодо яких за за
явою однієї з сторін повинно
бути досягнуто згоди.
Стаття 48 Цивільного кодексу
УРСР встановлює, що недійсно
ю є та угода, що не відповідає
вимогам закону.
Відповідно до Роз'яснення В
ищого арбітражного суду Укра
їни N 02-5/111 від 12.03.99 "Про деякі питан
ня практики вирішення спорів
, пов'язаних з визнанням угод н
едійсними" як правило, письмо
ва угода укладається шляхом
складання документа, що визн
ачає її зміст, і підписується
безпосередньо особою, від ім
ені якої вона укладена або ін
шою особою, яка діє в силу повн
оважень, заснованих, зокрема
, на законі, довіреності, устан
овчих документах. Для укладе
ння угод органи юридичної ос
оби не потребують довіреност
і, якщо вони діють в межах повн
оважень, наданих законом, інш
им правовим актом або устано
вчими документами. Підписанн
я особою (органом юридичної о
соби) угоди без відповідних п
овноважень, а також з порушен
ням наданих їй повноважень м
оже згідно зі статтею 48 Цивіль
ного кодексу бути підставою
для визнання укладеної угоди
недійсною як такої, що не відп
овідає вимогам закону.
Згідно статті 32 Господарськ
ого процесуального кодексу У
країни доказами у справі є бу
дь-які фактичні дані, на підст
аві яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи від
сутність обставин, на яких ґр
унтуються вимоги і заперечен
ня сторін, а також інші обстав
ини, які мають значення для пр
авильного вирішення господа
рського спору.
Відповідно до статті 33 Госп
одарського процесуального К
одексу України, кожна сторон
а повинна довести ті обстав
ини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і з
аперечень.
Як вбачається з матеріалам
и справи, зокрема зі статуту в
ідповідача ( в редакції чинні
й на моменту укладення спірн
ого договору виконавчим орга
ном відповідача товариства,
який здійснює керівництво по
точною діяльністю, є Президе
нт. Президент підзвітний Збо
рам Учасників. Президент без
довіреності представляє тов
ариство перед фізичними та ю
ридичними особами. Президент
вирішує всі питання діяльно
сті товариства, крім тих, що на
лежать до виключної компетен
ції Зборів Учасників. (п. п. 13.8, 13.8.
1 статуту відповідача).
Відповідно до пункту 13.8.2.10 до
компетенції Президента нале
жить укладення будь-яких уго
д, вчинення інших юридичних а
ктів, видача довіреностей.
Стаття 29 Цивільного кодексу
УРСР передбачає, що юридична
особа набуває цивільних пра
в і бере на себе цивільні обов
'язки через свої органи, що дію
ть у межах прав, наданих їм за
законом або статутом (положе
нням).
Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду погоджуєт
ься з місцевим судом у тому, що
позивачем не доведено тих об
ставин, які є підставою позов
них вимог, не підтверджено їх
належними доказами та не дод
ано таких доказів до матеріа
лів справи.
На підставі досліджених у с
удовому засіданні доказів вс
тановлено, що право позивача
, про захист якого він просить
, відповідачем не порушено, а т
ому рішення про відмову в зад
оволенні позову колегія вваж
ає законним.
Враховуючи вищевикладене,
суд зазначає, що посилання ві
дповідача про відсутність у
відповідача належних повнов
ажень на підписання спірного
договрору є необгрунтованим
и, спростовуються доказами, я
кі надані відповідачем для д
олучення до матеріалів справ
и, а тому позовні вимоги Дочір
ньої компанії “Газ України”Н
аціональної акціонерної ком
панії “Нафтогаз України”про
визнання договору № 305020/10/03-3667и ві
д 15.12.2003 року задоволенню не підл
ягають.
Окрім того слід додати, що п
ри перегляді матеріалів спра
ви колегія суддів апеляційно
го суду не виявила порушень м
ісцевим судом норм матеріаль
ного та процесуального права
, на чому наголошував скаржни
к.
Відповідно до статті 49 Госп
одарського процесуального к
одексу України, витрати по сп
латі державного мита, та витр
ати на інформаційно-технічне
забезпечення судового проце
су за розгляд справи місцеви
м судом, залишаються за позив
ачем. Витрати повязані з пе
реглядом справи апеляційною
інстанцією також залишаютьс
я за позивачем (скаржником).

Враховуючи наведене та кер
уючись ст.ст.101 103, 105 Господарс
ького процесуального кодекс
у України, суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скар
гу Дочірньої компанії „Газ У
країни” Національної акціон
ерної компанії „Нафтогаз Укр
аїни” від 22.06.2007р. №31/10-6241 залишити б
ез задоволення, Рішення Госп
одарського суду міста Києва
від 13.06.2007р. по справі №37/250 без з
мін.
2. Матеріали справи №37/250
повернути до Господарського
суду міста Києва.

Постанова набирає законн
ої сили з моменту її прийнятт
я та може бути оскаржена в кас
аційному порядку.
Головуючий суддя

Судді

22.10.07 (відправлено)