ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14.11.07 р.                                                                                     Справа № 35/197

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за скаргою боржника (відповідача) відкритого акціонерного товариства „Краматорський завод важкого верстатобудування” м. Краматорськ на дії відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції

стягувач (позивач) відкрите акціонерне товариство „Харківський верстатобудівельний завод” м. Харків

за участю представників сторін:

від стягувача (позивача): не з’явився

від боржника (відповідача): Руденко В.В. за довіреністю № 26/62-ю від 16.10.2007 р.

від органу виконання: Власова А.В. за довіреністю № б/н  від 22.10.2007 р.

Рішенням господарського суду від 12.10.2006 р. по справі № 35/197 позовні вимоги ВАТ „Харківський верстатобудівельний завод” м. Харків до ВАТ „Краматорський завод важкого верстатобудування” м. Краматорськ про стягнення 6620,93 грн. були задоволені частково у сумі 6298,02 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду Донецької області від 06.12.2006 р. вказане рішення було частково скасовано в частині стягнення пені у сумі 1049,70 грн.

На виконання постанови від 06.12.2006 р. господарським судом було видано наказ від 18.12.2006 р. про примусове виконання вказаної постанови, відповідно до якого з відповідача підлягає стягненню на корить позивача сума заборгованості – 5248,32 грн., витрати по сплаті державного мита – 78,50  грн.; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 90,81 грн.

30.07.2007 р. до господарського суду Донецької області надійшла скарга відкритого акціонерного товариства „Краматорський завод важкого верстатобудування” м. Краматорськ (боржник) на дії державного виконавця, що пов’язані з виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 06.08.2007 р. вказана скарга була призначена до розгляду.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 23.10.2007 р. справу № 35/197 передано для розгляду судді Богатирю К.В.

В судовому засіданні представники боржника та органу ДВС заявили клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Від стягувача до суду надійшло письмове пояснення-клопотання № 825 від 06.11.2007 року, в якому стягувач повідомляє про надходження на його рахунок коштів у сумі 2367,35 грн., невиконаним залишається рішення суду на суму 3050,28 грн., також просить  провести розгляд скарги за відсутності його представника.

Розглянувши скаргу на дії органу ДВС та заперечення на скаргу з боку держвиконавця, судом встановлено наступне:

Суть скарги полягає в тому, що 16.07.2007 р. заступник начальника відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Запорожець М.Л. виніс постанову про арешт коштів боржника в загальній сумі 263887,94 грн., що містяться на всіх належних ВАТ „Краматорський завод важкого верстатобудування” м. Краматорськ, , розрахункових рахунках. Винесення цієї постанови було обумовлено виконанням декількох наказів господарського суду Донецької області, в тому числі наказу № 35/197 від 18.12.2006 р. по виконанню судового рішення у даній справі.

Боржник просить господарський суд визнати постанову держвиконавця незаконною, тому як вона не відповідає вимогам діючого законодавства в частині відсутності даних на день винесення оскаржуваної постанови про наявність коштів на рахунках боржника, скасувати вказану постанову.

Орган ДВС надав до суду клопотання (лист № 42619 від 09.11.2007 р.) в порядку ст. 22 ГПК України про припинення провадження по скарзі у зв’язку з відсутністю предмету спору. При цьому державний виконавець вважає, що оскільки винесена постанова про арешт коштів боржника від 16.07.2007 р. направлялася до кожного банку з окремим супроводжувальним листом, то учасникам виконавчого провадження слід вважати такі постанови як окремі процесуальні документи, які підлягають окремому оскарженню. Оскільки боржник зазначив у скарзі відомості тільки про постанови, які направлялися на адресу Краматорської філії АБ „БРОКБІЗНЕСБАНК” та Донецької філії КБ ТОВ „Місто Банк”, а за даними держвиконавця Краматорська філія АБ „БРОКБІЗНЕСБАНК” не прийняла постанову до виконання, а на адресу Донецької філії КБ ТОВ „Місто Банк” постанова зовсім не була направлена, тому предмет скарги відсутній.

Вказане клопотання судом відхилено як безпідставне та необґрунтоване. Постанова держвиконавця як процесуальний документ набрала юридичної сили з моменту її підписання уповноваженою посадовою особою - заступником начальника відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції Запорожець М.Л. та діє до моменту скасування її уповноваженою особою незалежно від факту направлення постанови для виконання до банківських установ. Примірники цієї постанови, які були направлені з різними супроводжувальними листами для виконання установам банків, є повністю тотожними за змістом та датою винесення, тому відсутні законні підстави розглядати їх як окремі процесуальні документи.

Дії державного виконавця при виконанні рішення суду регламентовані Законом України „Про виконавче провадження”.

Згідно ст. 5 цього Закону державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право на підставі рішення суду накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах.

Статтею 50 того ж Закону визначений наступний порядок звернення стягнення на грошові кошти: за наявності даних про кошти боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт.

Згідно ст. 55 вказаного Закону арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що обов’язковою умовою винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника є фактична наявність цих коштів на рахунках в банках у момент винесення такої постанови. Арешт не може накладатися на фактично відсутні кошти на банківському рахунку, накладення арешту на сам банківський рахунок без наявності коштів законом не передбачений.

Із представлених державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, які додані до матеріалів справи, та пояснень представника органу ДВС у судовому засіданні вбачається, що від банківських установ у період до 16.07.2007 р. включно, тобто до винесення оскаржуваної постанови, ніякі відомості про фактичну наявність коштів на рахунках боржника на суму 263887,94 грн., яка була зазначена держвиконавцем у його постанові, не надходили.

Стаття 85 Закону України „Про виконавче провадження” передбачає право боржника подати скаргу на дії державного виконавця до начальника відділу ДВС, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до суду. Стаття 121-2 ГПК України передбачає право боржника на подачу скарги до господарського суду на дії органу ДВС, які пов’язані з виконанням рішень господарського суду.

Згідно ст. 8 Закону України „Про виконавче провадження” контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу. Керівник державної виконавчої служби при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, зобов’язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваної постанови вищевказаним вимогам Закону України „Про виконавче провадження” в частині відсутності законних підстав для її винесення станом на той час, тому скарга боржника підлягає задоволенню, а незаконна постанова – обов’язковому скасуванню керівником органу державної виконавчої служби.

Керуючись ст. ст. 4-1; 4-5; 86; 121-2  ГПК України, ст. ст. 5; 8; 50; 55; 85 Закону України “Про виконавче провадження” господарський суд, –

УХВАЛИВ:

Скаргу боржника на дії державного виконавця при виконанні наказу господарського суду Донецької області задовольнити.

Визнати дії заступника начальника державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції стосовно винесення постанови про арешт коштів боржника від 16.07.2007 року такими, що не відповідають вимогам Закону України “Про виконавче провадження”.

Зобов’язати начальника відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції скасувати постанову про арешт коштів боржника від 16.07.2007 р. як таку, що винесена з порушенням вимог Закону України „Про виконавче провадження”.

Дана ухвала господарського суду набирає чинності у день її ухвалення судом.

Відповідно до ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових до виконання на усій території рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов  господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Суддя                                                                                            Мальцев М.Ю