ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

31.10.07                                                                                           Справа  № 4/23

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                      Мурської Х.В.

суддів                                                          Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Денисівка», м. Чернівці, вих. № 06-710 від 31.05.2007 року

на рішення Господарського суду  Чернівецької області від 18.05.2007 року

у справі № 4/23, суддя Проскурняк О.Г

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»в особі Чернівецького району електричних мереж, м. Чернівці

до  відповідача – Відкритого акціонерного товариства «Денисівка», м. Чернівці

про стягнення заборгованості –101 271,89 грн.,

за участю представників

від Позивача: Тимофійчук Л.М. - представник;

від Відповідача: Драбчук В.С. –представник.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 18.05.2007 року у справі № 4/23 позов Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»в особі Чернівецького району електричних мереж задоволено частково. З рахунку Відкритого акціонерного товариства «Денисівка»на користь Відкритого акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»в особі Чернівецького РЕМу стягнуто 40 366,61 грн. вартості електроенергії, спожитої понад договірну величину, відшкодовано судові витрати. У задоволенні позову в частині стягнення вартості електроенергії спожитої понад договірну величину в розмірі  60 905,28 грн. –відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач –ВАТ «Денисівка», звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.05.2007 року у даній справі скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ВАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго»в особі Чернівецького РЕМу відмовити повністю. Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що здійснення розрахунків за використану електроенергію у 2006 році було відкориговане сторонами згідно графіку про погашення боргу за спожиту електроенергію ВАТ «Денисівна»станом на 1 лютого 2006 року, підписаним обома сторонами. Згідно даного графіку товариство зобов'язалося погасити в строк до 1 жовтня 2006 року 59 336, 63 грн. заборгованості за спожиту електроенергію. Листом від 15 лютого 2006 року позивач вказав, що перевищення договірної величини споживання електричної енергії, станом на лютий 2006 року складає 51 442,74 грн., а заборгованість по платежах за реактивну електроенергію –15 061, 21 грн. Тобто сума, яка підлягала сплаті на користь позивача становила 125 840, 58 грн.. Оскільки, за період з 1 січня по 1 жовтня 2006 року товариство сплатило позивачу суму 178 958,42 грн., а з 1 жовтня 2006 року по 1 січня 2007 року суму 32 891, 65 грн., то на переконання скаржника, у нього відсутня заборгованість перед позивачем. Крім того, зазначає, що у квітні та травні 2006 року, товариство зверталося до позивача з відповідними клопотаннями про збільшення обсягів споживання електричної енергії у названих місяцях до 25 000 кВт., проте позивачем  не було проведено коригування, а тому присуджена до стягнення сума в розмірі 40 366,61 грн. вартості електроенергії, спожитої понад договірну величину є безпідставною.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, однак його представник в судовому засіданні заперечив проти доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскільки, ВАТ «Денисівка»у березні, квітні та травні 2007 року спожило електроенергію понад договірну величину, то зобов’язане сплатити суму у розмірі 40 366,61 грн. Крім того, зазначив, що за відповідачем дійсно рахується переплата за отриману електроенергію. Однак, враховуючи те, що останній в платіжних дорученнях вказував як підставу платежу –«оплату за енергію», то отримані кошти позивач правомірно відносив на рахунок поточних платежів відповідача за відпущену енергію.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані по них докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.05.2007 року у справі № 4/23  -  залишити без змін, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов’язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші  ресурси,  передбачені договором,  а споживач (абонент) зобов’язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає зі суті відносин сторін.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов’язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено місцевим господарським судом, 2 серпня 2000 року між ВАТ ЕК «Чернівціобленерго»та ВАТ «Денисівка»укладено договір на користування електричною енергією, згідно якого позивач зобов’язався постачати відповідачу електричну енергію у відповідності з умовами договору, а останній - своєчасно проводити сплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені укладеним договором.

Пунктом 2.1. даного договору сторони визначили, що позивач зобов’язується відпускати відповідачу електроенергію в межах 840 кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності згідно з визначеними договором умовами та обсягами постачання електроенергії відповідно до додатку № 1 до договору.

При відсутності письмового повідомлення споживача про договірні величини споживання електроенергії та потужності, діють обсяги граничного споживання електричної енергії, визначені в додатку № 1 на відповідний період.

Згідно з п.п. 4.4. п. 4 договору, відповідач зобов'язується подавати позивачу заявки про постачання електричної енергії на наступний рік за додатком № 1 в строк до 15 травня поточного року. У випадку неподання заявки в зазначені строки, позивач має право самостійно встановити величини споживання електричної енергії та потужності або повністю припинити подачу електроенергії споживачу. Заявлена величина дає право на використання певної кількості електроенергії, але не покладає на відповідача обов'язку вибрати раніше обумовлену в договорі величину.

Вказане свідчить про те, що споживач самостійно, на свій розсуд, без погодження з позивачем, повністю використовує своє право щодо одностороннього корегування (зменшення) величини споживання електричної енергії в наступному розрахунковому періоді. В разі проведення попередньої оплати в сумі, яка є меншою від вартості заявленої (договірної) величини споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду, сторони за договором визначили нову прогнозовану договірну величину, яка повністю залежить від суми проведеного споживачем попереднього платежу.

Так, додатком № 1 до договору встановлено обсяги споживання електричної енергії відповідачу у жовтні 2004 року -  25000,00 кВт/год.  При цьому, сторони зазначили, що граничні величини будуть коригуватись відповідачу при відсутності боргів за підсумками місяця, після терміну сплати за використану електроенергію. Гранична величина споживання буде відкоригована відповідачу до рівня фактичної оплати за цей місяць в той чи інший бік.

Згідно додатку № 7 до договору № 93 від 2.08.2000 року, укладеного 29.12.2003 року, у разі несвоєчасної оплати фактично спожитої електричної енергії за розрахунковий місяць в обумовлений в договорі термін для оплати рахунку постачальника, споживач несе відповідальність перед постачальником у вигляді підвищеної (п'ятикратної) вартості неоплаченої електроенергії за розрахунковий місяць (з урахуванням  раніше  виставленого рахунку на оплату спожитої електроенергії).  При  цьому, договірна величина споживання електричної енергії споживачем за розрахунковий місяць коригується до рівня фактично оплаченої її величини. Повідомлення  про  коригування договірних  величин  споживання  разом  з  рахунком   на  оплату п'ятикратної вартості обсягу перевищення надається споживачу в трьохденний термін після закінчення терміну, встановленого в договорі, на оплату електроенергії в розрахунковому місяці. Розрахунок на оплату обсягу перевищення повинен бути оплачений Споживачем протягом п'яти днів з моменту видачі. Повідомлення   про  коригування  договірних  величин  споживання  є   невід'ємною  частиною  даного договору.

Пунктом 11 Постанови КМУ від 24 березня 1999 р. N 441 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації фінансового становища підприємств електроенергетичної галузі»встановлено, що граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором між місцевою енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід'ємною частиною договору. За підсумками місяця гранична величина споживання електричної енергії для споживачів коригується до рівня фактично сплаченої за цей місяць величини її споживання.

З врахуванням того, що позивачем не подано суду доказів повідомлення відповідача про  коригування договірних  величин  споживання за жовтень 2004 року, які попередньо були встановлені у додатку № 1 до договору стосовно обсягів постачання електричної енергії на 2004 рік, та доказів про фактичне споживання відповідачем у січні 2006 року  електроенергії у кількості 187984 кВт/год., що перевищило договірну величину у кількості 173059 кВт/год., то судом першої інстанції підставно відмовлено позивачу у задоволенні позову в частині стягнення - п’ятикратного розміру різниці між фактично спожитою та оплаченою електроенергією за жовтень 2004 року та двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величин електроенергії за січень 2006 року.

Що стосується задоволення позовних вимог в частині нарахування двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії за березень, квітень та травень 2006 року на загальну суму 40 366 грн. 61 коп., то слід зазначити наступне.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про електроенергетику»встановлено, що споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Тобто, даний Закон встановлює міри відповідальності за неналежне виконання зобов’язань споживачем, а саме нарахування двократної вартості різниці між фактично спожитою і договірною величиною споживання. Вартість різниці фактично спожитої та договірної величини електричної енергії поступає в прибуток держави або підприємства, а тому її слід вважати підвищеною (двократною) вартістю за об’єм перевищення електроенергії, яка споживається понад заплановані обсяги, внаслідок чого виникає необхідність додаткових затрат, які перевищують середні затрати в галузі на генерацію електричної енергії.

Як вбачається з умов укладеного договору, сторонами обумовлено порядок постачання,  строки оплати та їх відповідальність за неналежне та несвоєчасне виконання умов договору.

Порушення відповідачем взятих на себе зобов’язань згідно договору спричиняє настання певних правових наслідків, які полягають у застосуванні встановлених законодавством мір відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2006 року, відповідачем було спожито 16755 кВт/год електроенергії. Договірна величина споживання електричної енергії для відповідача на вказаний період складає 14071 кВт/год, а фактично спожито 16755 кВт/год. Перевищення договірної величини споживання електричної енергії складає 2074 кВт/год (16755 кВт/год - 14071 кВт/год = 2074 кВт/год). На цій підставі відповідачу за березень 2006 року нараховано двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії, що становить 691,26 грн.

В квітні 2006 року відповідачем було спожито 16755 кВт/год електроенергії. Договірна величина споживання електричної енергії для відповідача на вказаний період складає 14071 кВт/год, а фактично спожито 16755 кВт/год. Перевищення договірної величини споживання електричної енергії складає 2684 кВт/год (16755 кВт/год - 14071 кВт/год = 2684 кВт/год). На цій підставі відповідачу за квітень 2006 р. нараховано двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії, що становить 976,55 грн.

В травні 2006 року відповідачем було спожито 145591 кВт/год ел. енергії. Договірна величина споживання електричної енергії для відповідача на вказаний період складає 13828 кВт/год, а фактично спожито 145591 кВт/год. Перевищення договірної величини споживання електричної енергії складає 131763 кВт/год (145591 кВт/год –13828 кВт/год= 131769 кВт/год). На цій підставі відповідачу за травень 2006 р. нараховано двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії, що становить 38 698,80 грн.

Допущення перевищення договірної величини споживання електричної енергії за березень, квітень, травень 2006 року підтверджується, зокрема, первинними обліковими документами, рахунками на оплату, рахунками за перевищення граничних величин та повідомленнями, наявними в матеріалах справи. Тому, позивачем правомірно нараховано відповідачу за вказаний період двократну вартість спожитої понад встановлені величини електроенергії, що складає 40 366, 61 грн.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

У відповідності до вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов’язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства  повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, відповідачем ні місцевому господарському суду, ні суду апеляційної інстанції не подано доказів належного виконання взятих на себе зобов’язань згідно укладеного договору, то місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги в частині  нарахування двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини електроенергії за березень, квітень та травень 2006 року на загальну суму 40 366 грн. 61 коп.

Оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського Чернівецької області, оскільки таке відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, а доводи скаржника документально не обґрунтовані, тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 18.05.2007 року у справі № 4/23  залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                            Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                   Давид Л.Л.

Суддя                                                                                    Кордюк Г.Т.