СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

02 жовтня 2007 року

Справа № 2-22/3975-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Волкова К.В.,

суддів
Голика В.С.,

Плута В.М.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача:
не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 20 червня 2007 року у
справі № 2-22/3975-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті Керчі
Автономної Республіки Крим (вул. Борзенко, 40, Керч, 98300)

про визнання недійсним акту

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про недійсними акту
№1-17-09- від 03.01.2007 року та податкових повідомлень-рішень  Державної податкової інспекції у місті Керчі
Автономної Республіки Крим від 17.01.2007 року №/0 про донарахування
податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 33103,50 грн.,
№/0 про донарахування податкового зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 1165,86 грн.

Постановою господарського
суду Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 20.06.2007 року у
справі № 2-22/3975-2007А позов задоволено частково. Визнані нечинними податкові
повідомлення-рішення  Державної
податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим від 17.01.2007
року №/0 про донарахування податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 33103,50 грн., №/0 про донарахування
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 1165,86 грн.
В інший частині у позові відмовлено.

У частині задоволення
позовних вимог постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач
правомірно формував власний податковий кредит з податку на додану вартість та
правомірно формував валові витрати за період, що перевірявся.

Не погодившись з постановою
господарського суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у місті
Керчі Автономної Республіки Крим звернулась до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду
скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції під час вирішення спору були порушені вимоги норм
матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.08.2007 року у
зв'язку з відпусткою у складі колегії було замінено суддю Градову О.Г. на суддю
Фенько Т.П.

Розпорядженням в.о. голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 11.09.2007 року у
зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі у складі колегії було замінено
суддів Дугаренко О.В. та Фенько Т.П. на суддів Плута В.М., Голика В.С.

У судове засідання,
призначене на 02.10.2007  представники
сторін не з'явились.

Від Державної податкової
інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим на адресу суду надійшла
телеграма з проханням зупинити розгляд справи до отримання відповідів на
запити.

Судова колегія вважає
можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи
достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або
інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду
першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою
інспекцією у місті Керчі Автономної Республіки Крим у період з 11.12.2006 по
27.12.2006  було проведено планову документальну
перевірку суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період  з 01.07.2005 по
30.09.2006. По результатам перевірки був складений акт № 1-17-1-09-
від 03.01.2007.

Перевіркою було встановлено порушення
вимог частини 2 статті 13 Декрету Кабінету міністрів України № 13-92 від
26.12.1992 „ Про прибутковий податок з громадян”, пункту 19.1 статті 19 Закону
України „Про податок з доходів фізичних осіб” у частині ведення обліку доходів
та витрат, достатніх для визначення суми загального оподатковуваного доходу, що
привело до   до недоплати податку з
доходів фізичних осіб від заняття підприємницькою діяльністю у розмірі 1319,91
грн., а також порушення п.п.7.4.2., п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану вартість»в частині заниження податкових
зобов'язань по ПДВ у розмірі 22069,0 грн.

На підставі акту перевірки
податковою інспекцією було прийнято податкове повідомлення - рішення № /0
від 12.03.2007 про визначення суми
донарахованого податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 22069 грн. та  застосування штрафних санкцій у сумі 11034,50
грн. - у розмірі 50% від суми донарахованого податкового зобов'язання, а всього
33103, 50 грн.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем 17.01.2007 прийнято податкове повідомлення - рішення №
/0 , згідно з яким за порушення позивачем підпункту 19.1 а) пункту
19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» йому нараховане
податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у сумі 1319,91 грн.

Вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та
відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв'язку з
наступним.

Як вбачається з матеріалів
справи  за період часу з 01.07.2005 по 30.09.2006          суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 придбав у товариства
з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Одіссей»та товариства з
обмеженою відповідальністю «Дар»паливно-мастильні матеріали та йому були надані
інформаційні послуги в наступних обсягах у товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія «Одіссей»у 2005 році  на суму 33805,06 грн. ( ПДВ 5634,18 грн.) та
у 2006 році - на суму 36376,08 грн. ( ПДВ 6062,68 грн.) ,  у товариства з обмеженою відповідальністю
«Дар»в 2006 році на суму 51919,43 грн.

(ПДВ 8653,24 грн.), сплативши при
цьому у повному обсязі зазначені   суми у
тому числі податок на добавлену вартість.

Судова колегія не може погодитись з
висновками відповідача, який вказує у акті перевірки № 1-17-1-09- та
у своїх запереченнях про те, що за ініціативою Державної податкової інспекції
Кіровського району міста Дніпропетровськ 24.10.2005 товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія «Одіссей»скасоване як платник податку на добавлену
вартість, а за рішенням суду від 23.09.2004
скасоване як платник податку на добавлену вартість товариство з
обмеженою відповідальністю «Дар», що на його думку згідно з пунктом 7.4.5.
підпунктом 7.4 статті 7   Закону України
"Про податок на додану вартість"
позбавило позивача можливості включати в податковий кредит суми податку
на добавлену вартість, сплачені ним у зв'язку з придбанням товарів (отриманням
послуг) у зазначених юридичних осіб, так як згідно довідки Головного
міжрегіонального управління статистики у місті Київі № 21-10/2842-1 та №
21-10/2842-2   від 22.05.2007,  товариство з обмеженою відповідальністю
Торгове підприємство «Дар»та товариство з обмеженою відповідальністю Торгова
компанія «Одіссей»

значаться у Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій України, тому у відповідача не було правових
підстав для зменшення бюджетного відшкодування позивача за вказаний період часу
на 20337 грн .

Також, у період, який перевірявся,
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 придбав у малого приватного підприємства «ВТІ»комплектуючи до
комп'ютерів на суму 5330 грн. (ПДВ 888,33 грн.) накладні № 1897, № 1898 ,№
1899, № 1900 , № 1901 від 19.06.2006 р. , у МПКП «Юніт»комплектуючи до
комп'ютерів на суму 4013,82 грн. ( ПДВ 668,97 грн.) накладні № №0484 - 0488 від
10.07.2006 р , у товариства з обмеженою відповідальністю
«Кримполіграфбумага»придбав крісло «Атлант»вартістю 1048 грн.( ПДВ 174,67
грн.), податкова накладна № 807773 від 07.08.2006, вартість яких він оплатив.

На підставі вищевикладеного,
позивач правомірно включив 1732 грн. сплаченого під час купівлі товарів податку
на добавлену вартість до сум бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7
статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" податкове
зобов'язання це загальна сума податку , одержана ( нарахована) платнику податку
у звітному ( податковому ) періоді , визначена згідно з Законом, а податковий
кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду , визначена цим законом. При цьому датою
виникнення права платника податку на податковий кредит вважається, зокрема,
дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг) (пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону).

Підпункт 7.4.1. пункту 7.4 Закону
України "Про податок на додану вартість" визначає, що податковий
кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу)
та основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Відповідно до підпункту 7.7.1
пункту 7.7. статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість"
сума податку, що підлягає сплаті ( перерахуванню) до бюджету або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання
звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному значенні суми розрахованої згідно з п.п.
7.7.1 цього пункту закону, така сума враховується у зменшення суми податкового
боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди , а при його
відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно статті 1 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", податковим боргом (недоїмкою) є податкове
зобов'язання ( з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку , але не сплачене у встановлений строк, а також пеня , нарахована на
суму такого податкового зобов'язання.

Стаття 17 Закон України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" визначає порядок нарахування штрафних санкції за
порушення податкового законодавства платником податків.

Згідно статті 13 частини 2 Декрету
Кабінету міністрів України,
оподатковуваним доходом  вважається  сукупний
чистий  доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо
ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з
Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню
малим підприємствам та підприємництву.

Документально підтвердженими
витратами вважаються оплачені витрати поточного звітного періоду, а також
попередніх періодів, якщо вони стосуються доходу, отриманого протягом звітного
періоду, та підтверджені відповідними документами.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів фізичними особами - суб'єктами підприємницької
діяльності без створення юридичної особи, належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва (обігу) згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Згідно з п. 5.1 ст.5 вказаного
закону валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника
податків у грошовій матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідно до пункту 5.2. статті 5
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств",  до складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, з урахуванням певних обмежень.

Позивач також відніс до складу
валових витрат    перераховану ним
доплату до мінімального страхового платежу по загальнообов'язковому пенсійному
страхуванню у сумі 11185 грн.

Таким чином, судова колегія вважає що
господарський суд Автономної Республіки Крим правомірно частково задовольнив
позов суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1  та визнав нечинними
податкові повідомлення-рішення  Державної
податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим від 17.01.2007
року №/0 про донарахування податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 33103,50 грн., №/0 про донарахування
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 1165,86 грн.

Враховуючи викладене,
судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим, оскільки
постанову суду першої інстанції прийнято відповідно до вимог норм матеріального
та процесуального права.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Керчі Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20 червня 2007 року у справі № 2-22/3975-2007А
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                        К.В.
Волков

Судді
В.С. Голик

В.М. Плут