ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"22" жовтня 2007 р.
Справа №  15/273

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Мохонько К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора Новгородківського району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Кіровоград

до відповідача: Приватної агрофірми „Мюннт”

про стягнення 46176 грн. 96 коп.

Представники сторін:

прокурор – Гребенюк Т.Г. посвідчення № 457

від позивача – Пилипенко О.І. довіреність № 04-04/21 від 11.01.07р.

від відповідача – Крамаренко І.П. довіреність № 989 від 30.12.06р.

при секретарі судового засідання - Максименко Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в інтересах позивача звернувся з позовом до відповідача про стягнення 46176 грн. 96 коп. штрафних санкцій за невиконання нормативу робочих місць для інвалідів у 2006 році. В судовому засіданні прокурор і представник позивача позовні вимоги підтримали. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, надав письмові пояснення в яких посилається на здійснення підприємством всіх заходів для працевлаштування інвалідів.

Справа розглядається за наявними в ній документами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора і представників сторін господарський суд з’ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік середньооблікова чисельність штатних працівників у 2006 році становила 269 чоловік, на підприємстві працювало 6 інвалідів при нормативі для працевлаштування 11 інвалідів.

Представниками позивача проведена перевірка виконання відповідачем вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” у 2006 році за результатами якої складений акт від 21.06.07р.

В ході перевірки з’ясовано, у 2006 році на підприємстві працювали: Смаглій М.А. на посаді керівника будівельної дільниці; Кравчук Є.М. на посаді охоронника 9 місяців, отримував заробітну плату з січня по жовтень в розмірі 325 грн.; Щупаковський В.С. на посаді електрогазозварювальника 1,5 місяця, отримував заробітну плату за листопад – 300 грн., за грудень – 490 грн.; Макаренко В.І. на посаді охоронника 9 місяців з січня по вересень отримував заробітну плату в розмірі 127 грн., 310 грн.; Кондратенко В.С. на посаді оператора 1,5 місяця, отримувала заробітну плату 188 грн.; Яценко Л.В. на посаді робітника отримував заробітну плату за листопад в розмірі 650 грн., за грудень 400 грн.

Згідно Інструкції зі статистики кількості працівників (зареєстровано в Мінюсті України 30.11.05р. № 1448/11722) середньооблікова чисельність штатних працівників-інвалідів не відповідає дійсності. В звіті форми 10-ПІ вказано, що на підприємстві працювало 6 інвалідів. А необхідно було вказати 3 інваліда. Також з звіті замість середньорічної заробітної плати вказано середньомісячну в сумі 481 грн., а повинна бути зазначена сума 5772 грн. 12 коп. В ході перевірки були використані: книга по заробітній платі за 2006 рік; особові картки працівників-інвалідів; трудові книжки працівників-інвалідів; звіт з праці форми 1ПВ січень-грудень 2006 року. Тому, за нестворені 8 робочих місць для працевлаштування інвалідів нараховані санкції в сумі 46176 грн. 96 коп. Акт підписаний представниками позивача.

Частиною 3 ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в України” передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця.

Відповідно до ст. ст. 19-20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньо облікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов’язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням господарського суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів, його відділення мають право захищати свої права та законні інтереси, у тому числі в суді.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В листі від 17.07.07р. управління праці та соціального захисту населення Новгородківської районної державної адміністрації повідомило, що приватна агрофірма „Мюннт” протягом 2006 року не направляла до управління листи про наявність робочих місць для громадян, які мають статус інвалідів.

В листі від 12.05.06р. на адресу Новгородківського районного центру зайнятості відповідач повідомив, що він працює над тим, щоб в майбутньому створювати робочі місця для інвалідів.

Лише 25 жовтня 2006 року відповідач надіслав до Новгородківського районного центру зайнятості та Новгородківській селищній раді заяви № 378 і № 380 з проханням, в разі наявності, направити для працевлаштування на підприємстві 10 інвалідів.

Наявність на підприємстві положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів від 20.02.05р. та наказу № 13-в від 01.09.06р. про створення робочих місць та працю інвалідів самі по собі не є працевлаштуванням необхідної кількості інвалідів, що прямо вимагається ч. 5 ст. 19 Закону.

Звіт про наявність вакансій форми № 3-ПН до Новгородківського районного центру зайнятості відповідач подав 28.10.06р., що також підтверджено в листах Новгородківського районного центру зайнятості від 30.05.07р., від 19.10.07р. Тобто, подання відповідачем звітів по формі № 3-ПН за інші періоди у 2006 році матеріалами справи не доведено.

Таким чином, наданими прокурором і сторонами, а також зібраними судом доказами не доведено працевлаштування у відповідача – приватної агрофірми „Мюннт” на протязі 2006 року 8 інвалідів, тому позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 18-20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст. ст. 69 – 71, 86, 122, 158 – 163 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з приватної агрофірми „Мюннт” смт. Новгородка вул. Дзержинського 89 р/р 260073887 в ОД АППБ „Аваль” м. Кіровоград МФО 323538 в доход державного бюджету на розрахунковий рахунок 0180, одержувач коштів Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Кіровоград вул. 50 років Жовтня 7 А , код одержувача 24145536, одержувач УДК в Кіровоградській області, МФО 823016 – 46176 грн. 96 коп. штрафних санкцій.

За заявою стягувача після набрання постановою законної сили господарський суд видає виконавчий лист.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складання в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя

К.М.Мохонько