ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 14/175

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “ЛГЗ “Хортиця”, м. Запоріжжя (далі –ТОВ “ЛГЗ “Хортиця”)

на постанову  Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007

зі справи № 14/175

за позовом  ТОВ “ЛГЗ “Хортиця”

до товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “Рівне-1”,    м. Рівне (далі –ТОВ “Телерадіокомпанія “Рівне-1”), та

товариства з обмеженою відповідальністю “Телерадіокомпанія “НБМ”, м. Київ (далі –ТОВ “Телерадіокомпанія “НБМ”),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –товариство з обмеженою відповідальністю фірма “СОЮЗ-ВІКТАН” ЛТД, м. Київ,

про захист прав інтелектуальної власності.

Судове засідання проведено за участю представників:

ТОВ “ЛГЗ “Хортиця” – не з’яв.,

ТОВ “Телерадіокомпанія “Рівне-1” –не з’яв.,

ТОВ “Телерадіокомпанія “НБМ” –не з’яв.,

ТОВ фірми “СОЮЗ-ВІКТАН”  ЛТД –Ярош-Сейн І.В.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ “ЛГЗ “Хортиця” звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ТОВ “Телерадіокомпанія “Рівне-1” та ТОВ “Телерадіокомпанія “НБМ” про заборону здійснювати введення в господарський обіг шляхом розповсюдження реклами та іншої інформації про горілчану продукцію під торговельною маркою “МЪРНАЯ“ виробництва ТОВ фірми “СОЮЗ-ВІКТАН” ЛТД із використанням позначення “Абсолютна якість”, зареєстрованого за свідоцтвом України № 57816 на знак для товарів і послуг.

У подальшому ТОВ “ЛГЗ “Хортиця” звернулося до названого суду з клопотанням про вжиття заходів до забезпечення позову і просило  на час розгляду справи заборонити здійснювати введення в господарський обіг шляхом розповсюдження реклами та іншої інформації про горілчану продукцію під торговельною маркою “МЪРНАЯ“ виробництва ТОВ фірми “СОЮЗ-ВІКТАН” ЛТД з використанням позначення “Абсолютна якість”, зареєстрованого за свідоцтвом України № 57816 на знак для товарів і послуг. Клопотання обґрунтовано тим, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може значно утруднити  чи зробити неможливим виконання рішення, оскільки відповідачі можуть переукласти або розірвати договори  про розповсюдження реклами, а щоденна трансляція ролика може збільшити розмір завданої позивачеві майнової та моральної шкоди.

Ухвалою господарського суду Рівненської області  від 19.04.2007 (суддя                 Марач В.В.) клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено: ТОВ “Телерадіокомпанія “Рівне-1” та ТОВ “Телерадіокомпанія “НБМ” на час розгляду справи заборонено здійснювати введення в господарський обіг шляхом розповсюдження рекламної та іншої інформації про горілчану продукцію торгівельної марки “МЪРНАЯ” виробництва ТОВ фірми “СОЮЗ-ВІКТАН” ЛТД  з використанням слогану “Абсолютна якість”, який зареєстровано  як знак для товарів і послуг за свідоцтвом України                    № 57816.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007 (колегія суддів у складі: суддя  Давид Л.Л. –головуючий, судді Кордюк Г.Т., Мурська Х.В.)  ухвалу господарського суду Рівненської області від 19.04.2007  скасовано.  В обґрунтування постанови судом зазначено, що:

- ухвалу господарського суду Рівненської області  від 19.04.2007 зі справи  про вжиття заходів до забезпечення позову винесено щодо прав  та інтересів ТОВ фірми “СОЮЗ-ВІКТАН”, залученої до участі у справі  08.05.2007;

- місцевим господарським судом у винесенні відповідної ухвали не враховано забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу;

- позивачем не доведено утруднення виконання судового рішення в разі невжиття таких заходів.

ТОВ “ЛГЗ “Хортиця” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду зі справи скасувати з мотивів ненадання апеляційною інстанцією належної оцінки доводам позивача, а також неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасники судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для  задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів до забезпечення позову визначає стаття 66 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

Згідно з статтею 67 ГПК України позов, зокрема, забезпечується забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Разом з тим, господарським судам у застосуванні заходів до забезпечення позову також необхідно враховувати викладене в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.12.2006   № 01-8/2776 “Про деякі питання практики забезпечення позову”, у підпункті 1.1 пункту 1 якого зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову заборону здійснювати введення в господарський обіг шляхом розповсюдження рекламної та іншої інформації про горілчану продукцію визначеними позивачем суб’єктами господарювання, місцевий господарський суд належним чином не обґрунтував, як невжиття в даному випадку визначених позивачем заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за вимогами, які за змістом фактично співпадають із застосованими заходами забезпечення.

Крім того, посилання в ухвалі місцевого господарського суду з цієї справи на факт використання відповідачами зареєстрованої торговельної марки позивача на даній стадії судового провадження є неправомірним і передчасним, оскільки встановлення цього факту входить до предмету доказування зі справи та підлягає доведенню під час вирішення спору по суті.

За наведених обставин Вищий господарський суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду є законною і обґрунтованою, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119 – 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову  Львівського апеляційного господарського суду від 19.06.2007

зі справи № 14/175 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Лікеро-горілчаний завод “Хортиця”  –без задоволення.

Суддя                                                                                                  В. Селіваненко

Суддя                І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                  Б. Львов