ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.07 р.                                                                               Справа № 9/71

Господарський суд Донецької області у складі судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки Луганської області

до відповідача Закритого акціонерного товариства Центрально збагачувальної фабрики „Донецька”, м.Торез

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Відкритого акціонерного товариства „Центренерго”, м.Київ в особі Трипільської теплоелектростанції, м.Українка

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Відкрите акціонерне товариство „Дніпроенерго”, м.Запоріжжя в особі Придніпровської теплоелектростанції, м.Дніпропетровськ

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Відкрите акціонерне товариство „Донбасенерго”, м.Горлівка в особі Старобешівської теплоелектростанції, с.Новий Світ

про стягнення 646 738грн.87коп.

В засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Ремпель Т.М. – довіреність №1-3/3д-111 від 29.12.06р.; Яскевич Т.М. – довіреність №1-3/5д-78 від 05.06.07р.; Грекова Г.В. – довіреність №1-3/3д-121 від 21.06.07р.;

від відповідача: Романов О.І. – довіреність №695 від 15.08.2007р.;

від третіх осіб: не з’явились.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства Центрально збагачувальної фабрики „Донецька”, м.Торез про стягнення збитків в сумі 646 738грн.87коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №455/1/3-8гп від 30.12.2003р., таблиці розрахунку недоотриманих грошових сум, посвідчення якості, акти звіряння за кількістю та якістю, претензії №67-юр. та №68-юр від 25.12.2006р.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву №253 від 23.03.2007р., згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем порушені вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та ТНС за якістю, внаслідок чого останній не має права вимагати стягнення збитків.

Ухвалою від 18.04.2007р. господарський суд на підставі ст.27 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у справі №9/71 третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Відкрите акціонерне товариство „Центренерго” (01032, м.Київ, вул.Комінтерна, 27) в особі Трипільської теплоелектростанції (08720, Київська область, Обухівський район, м.Українка), Відкрите акціонерне товариство „Дніпроенерго” (69006, м.Запоріжжя, вул.Добролюбова, 20) в особі Придніпровської теплоелектростанції (м.Дніпропетровськ, вул.Гаванська, 1), Відкрите акціонерне товариство „Донбасенерго” (м.Горлівка Донецької області, 84601, пр.Леніна) в особі Старобешівської теплоелектростанції (Донецька область, с.Новий Світ).

Треті особи надали суду письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких зазначають, що фактичні показники не відповідають дійсній якості продукції, тобто підтримують доводи позивача.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб у судовому засіданні,  господарський суд встановив:

30.12.2003р. між ДП „Ровенькиантрацит” та ВАТ ЦЗФ „Донецька” був укладений договір №455/1/3-8гп на переробку вугільної сировини АРШ. Предметом цього договору є збагачення вугілля позивача на умовах давальницької вугільної сировини з метою отримання продуктів збагачення з наступною передачею їх по реквізитам теплоелектростанцій, наданими позивачем на підставі договору з ДП „Вугілля України” №2-01/2-К від 26.01.2004р. та ДП „Луганська вугільна компанія” №325 від 01.10.2004р.

Пунктами 3.8 та 5.2 договору передбачено забезпечення переробником якості продуктів збагачення, його відповідальність за невиконання виходів продуктів збагачення у відповідності до п.3.1 договору та по претензіям споживачів по кількості та якості продукції.

Позивач зазначає, що під час звіряння показників якості вугілля, відвантаженого збагачувальною фабрикою „Донецька”, (відповідно до посвідчень якості, копії яких наявні в матеріалах справи) з показниками якості вугільної продукції, прийнятої теплоелектростанціями та прийнятої до оплати та фактично оплаченої за період з 01.01.2004р. по 01.07.2006р. встановлено ряд розбіжностей: показники, що вказані в посвідченнях якості в ряді випадків не відповідали дійсній якості продукції, що призвело до зменшення його вартості (копії розрахунків недоотриманих грошових коштів надані позивачем до матеріалів справи).

При розрахунку недоотриманих грошових коштів позивачем враховувались фактичні показники, прийняті до оплати, що перевищували норму 2%, встановлену ДСТУ 4096-2002, у порівнянні з показниками, вказаними у посвідченнях якості. Крім того, частково розмір недоотриманих грошових коштів було зменшено на суму нарахованих приплат за рахунок поліпшення якості. Таким чином, за твердженням позивача, за період з жовтня 2004р. по червень 2006р. за рахунок невідповідності якісних показників відвантаженої вугільної продукції (згідно посвідчень якості ЦПФ) якісним показникам прийнятого теплоелектростанціями (споживачами) вугілля, державне підприємство „Ровенькиантрацит” фактично недоотримало 1 059 100грн.91коп. (розрахунок доданий до матеріалів справи).

На підставі зазначеного, на адресу відповідача було надіслано претензію №1224 від 03.12.2004р. щодо коригування випуску продуктів збагачення у сторону збільшення на суму 421 754грн.73коп. у зв`язку з невідповідністю між якісними показниками відвантаженої продукції та якісними показниками фактично прийнятої вугільної продукції.

За результатом розгляду претензії відповідачем частково збитки були погашені шляхом відшкодування концентрату у грудні 2004р. та січні 2005р. у вартісному виразі у сумі 421 754грн.73коп.

Крім того, на адресу відповідача було надіслано претензію №67-юр від 25.12.2006р. на суму 673 346грн.18коп. щодо відшкодування завданих збитків внаслідок неналежного виконання зобов`язаннь за договором, що виразилось у невідповідності між якісними показниками відвантаженої вугільної продукції та якісними показниками прийнятої до оплати вугільної продукції. Однак дана претензія залишена позивачем без задоволення.

Звіряннями показників кількості вугілля, відвантаженого відповідачем з показниками кількості вугілля, прийнятого теплоелектростанціями за період з 01.02.2004р. по 01.07.2006р. встановлено, що у жовтні 2004р. збагачувальною фабрикою „Донецька” була завищена кількість відвантаженої вугільної продукції сорту АШ відсів на 56,303 тони.

Тобто станом на 01.11.2004р. відповідачем в порушення вимог п.5.2 договору занижено залишок вугільної продукції сорту АШ відсів на 56,303 тони. Станом на 01.07.2007р. вартість вугільної продукції (сорт АШ відсів) в кількості 56,303 тони (зола 24,55, волога – 7,8% згідно якісного посвідчення від 06.10.2004р. №275) становить 9 392грн.69коп.

На адресу відповідача було надіслано претензію №68-юр від 25.12.2004р., яка визнана останнім у повному обсязі.

Викладені обставини були предметом суцільної перевірки під час ревізії фінансово-господарської діяльності відокремленого підрозділу „Управління по збуту вугільної продукції „Ровенькиантрацит” працівниками контрольно-ревізійного управління в Луганській області, висновки якої, викладені в акті від 29.12.2006р. (копія наявна в матеріалах справи), відповідно до якого підтверджені обставини, викладені позивачем.

Як зазначено вище, за клопотанням позивача б/н та дати суд залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору – ВАТ „Центренерго” в особі Трипільської ТЕС, Обухівський район Київської області, ВАТ „Дніпроенерго” в особі Придніпровської ТЕС, м.Дніпропетровськ та ВАТ „Донбасенерго” в особі Старобешівської ТЕС, с.Новий Світ Донецької області. Позивач зазначає, що вказані підприємства є вантажоотримувачами та споживачами вугільної продукції, яка відвантажувалась відповідачем за спірними правовідносинами, у підтвердження чого позивач представив суду додатки №6, №03/06-2 від 28.02.2006р. та №03/06-3 від 28.02.2006р. до договору №2-01/2-К від 26.01.2004р. (копії залучено до матеріалів справи).

Відповідно до пояснень ВАТ „Донбасенерго” від 23.05.2007р., останній зазначає ,що під час звіряння показників якості вугілля, відвантаженого ЦЗФ „Донецька”, з показниками якості вугільної продукції, прийнятої Старобешевською ТЕС виявлено факт, що не відповідає дійсній якості продукції. Сумісним відбіром був підтверджений брак. Згідно з посвідченням №115 зола – 24,4%, фактично – 29,4%, що перевищує 2% припустимих.

У наданих суду поясненнях від 22.05.2007р. ВАТ „Дніпроенерго” зазначає, що в період з січня 2005р. по грудень 2006р. здійснена поставка вугілля на Придніпровську теплову електричну станцію. В результаті приймання вугілля за якістю, Придніпровською ТЕС, як вантажоотримувачем, шляхом відбору обробки проб вугільної продукції, встановлені показники якості, які перевищували договірні. Крім того, останній зазначає, що сумісно з вантажовідправником складені акти звірки кількості і якості, згідно з якими проведені скидки та приплати за фактичними показниками якості вугілля.

На виконання ухвали суду  від 08.05.2007р. ВАТ „Центренерго” надав суду договір №1-01/1-П від 26.01.2004р. з додатками, копіїї актів звіряння по кількості і якості з відповідними посвідченнями про якість, а також телеграми, відповідно до яких вбачається невідповідність фактичних показників якості встановленим.

Як зазначено вище, 23.03.2007р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву №253, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачем порушені вимоги Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та ТНС за якістю, внаслідок чого останній не має права вимагати стягнення збитків. Також відповідач зазначає, що до загальної суми позову була неправомірно включена сума в розмірі 9 392грн.69коп. Крім того, за твердженням ЦЗФ „Донецька”, надані позивачем розрахунки суми недоотриманого прибутку не мають законних підстав, оскільки відсутній двосторонній акт звірки за цими фактами.

Суд приймає заперечення відповідача з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що відповідно до розділу 5 договору, переробник несе відповідальність за недодержанням виходу продуктів збагачення та невідповідність якісних показників і має відшкодовувати завдані ним збитки.

Суд доводи позивача про порушення умов договору вважає необґрунтованими та до уваги не приймає, оскільки неконкретний припис п.5 договору є його власним тлумаченням та відшкодування збитків ним не передбачено.

Вимоги позивача щодо відшкодування збитків не мають законних підстав, оскільки за приписом п.9 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-техничного призначення та товарів народного споживання за якістю, акт про скриті недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів з моменту виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців від дня надходження на склад отримувача, визначившего скриті недоліки, якщо інші строки не встановлені обов`язковими для сторін правилами. Якщо скриті недоліки продукції можуть бути виявлені лише в процесі її обробітки, здійсненої послідовно двома або кількома підприємствами, акт про скриті недоліки повинен бути складений не пізніше чотирьох місяців від дня отримання продукції підприємством, яке виявило недоліки.

Крім того, відповідно до п.40 зазначеної Інструкції, претензія, що випливає з поставки продукції невідповідної якості, пред`являється отримувачем виробнику у встановлений строк.

Однак, всупереч зазначеним нормам, позивачем не було складено відповідного акту про недоліки та не пред`явлена претензія на підставі цього факту.

Відповідно до ч.1, 2 ст.623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Частиною 2 п.2 ст.22 ЦК Українидо збитків віднесені доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічно, ст.224 Господарського кодексу України визначає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Щодо розрахунку спричинених збитків, то на думку суду він не може вважатися обґрунтованим. Позивач вважає, що збитками у спорі є недотримані доходи які він міг би гарантовано отримати, якщо б відповідач виконав зобов'язання. Однак позивач не довів суду, що у разі належного виконання зобов'язання відповідачем він отримав би гарантований прибуток. Крім того, позивач не представив суду двосторонній акт звірки розрахунку суми недоотриманого прибутку.

Суд зазначає, що необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є:

1) протиправність поведінки;

2) збитки, як результат протиправної дії;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

4) вина особи, що заподіяла збитки.

На ряду з зазначеним, цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню збитків настає при наявності зазначених умов у сукупності. Відсутність хоча б однієї з умов є підставою для відмови щодо відшкодування збитків.

Суд вважає, що оскільки позивачем у встановлений строк не був складений акт про недоліки (обов`язковість складання якого передбачена п.9 Інструкції), тобто невиконані вимоги законодавства, тому останній втрачає право щодо відшкодування збитків.

Оцінивши в сукупності надані матеріали, суд дійшов висновку, що вина відповідача щодо навмисного заниження фактичних показників якості вугільної продукції – відсутня.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Як зазначено вище, розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

За таких обставин, господарський суд робить висновок, що позивач не довів, що за умови виконання відповідачем обов’язків за договором, він отримав би доходи в сумі 646738грн.87коп., причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та настанням негативних наслідків та вини відповідача, у зв’язку з чим позовні вимоги Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, ст.ст.22, 623 Цивільного кодексу України, ст.193, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 27, 33, 36, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Державного підприємства „Ровенькиантрацит”, м.Ровеньки до Закритого акціонерного товариства Центрально збагачувальної фабрики „Донецька”, м.Торез про стягнення збитків в сумі 646 738грн.87коп. – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 20.09.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини  рішення.

Суддя                                                                         Марченко О.А.

Текст рішення підписано 24.09.2007р.