ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.10.07                                                                                           Справа  № А-6/91А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційні скарги державної податкової інспекції (далі ДПІ) в Тисменицькому районі від 08.02.07р. №1135/10-041 та закритого акціонерного товариства (далі ЗАТ) «Авангард»від 12.02.07р. №12-02/07, апеляційну скаргу (подання) прокуратури Івано-Франківської області без номера та дати

на постанову  господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2007р.

у справі          №А-6/91А

за позовом           ЗАТ «Авангард», с.Загвіздя

до відповідача 1  ДПІ в Тисменицькому районі, м.Тисмениця

до відповідача 2    Головного управління державного казначейства (далі ГУДК) України в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

за участю прокуратури Івано-Франківської області, м.Івано-Франківськ

про          визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.04.06р. та зобов’язання ДПІ у Тисменицькому районі виконати не вчинені дії згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року надати висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету територіальному Держказначейству на відшкодування податку на додану вартість протягом п’яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення після набуття ним законної сили

за участю представників

від позивача –Фатула Т.В. –представник (дов. у справі);

від відповідача 1 –Бандурак І.Г., Дум’як В.О. - представники (дов. у справі);

від відповідача 2 -   не з’явився;

від прокуратури -  не з’явився.

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, склад суду змінювався, після чого розгляд справи починався з початку.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Права та обов’язки згідно ст.ст.49, 51 КАС України роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Технічна  фіксація  судового  процесу  здійснювалась з  допомогою  програмно-апаратного  комплексу “Оберіг”.

Сторони належним чином повідомленні про час та місце засідання суду, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 05.02.2007р. у справі №А-6/91А (суддя Грица Ю.І.) частково задоволено позов ЗАТ «Авангард до ДПІ в Тисменицькому районі, ГУДК України в Івано-Франківській області, за участю прокуратури Івано-Франківської області та визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ в Тисменицькому районі №/0 від 12.04.06р. В решті позову відмовлено.

Постанова суду в частині задоволених позовних вимог мотивована ч.3 ст.13 Конституції України, п.п.1.4, 1.8 ст.1, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.7.2.3, 7.2.4 п.7.2, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1 п.7.4. п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.7.1, 7.7.2, 7.7.4, 7.7.5, 7.7.6 п.7.7 ст.7 п.п.10.1, 10.2 ст.10, п.п.11.12, 21, 11.29, 11.35 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість», Порядком акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім   підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах; із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.99р. №271, ст.1 Закону України «Про систему оподаткування», наказом ДПА України від 30.05.97р. №166, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.97р. за №250/2054, яким затверджені форми податкової декларації та Порядок її заповнення та подання, зокрема абз.4 п.1.2 цього Порядку, п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА та головним управлінням Державного казначейства України від 02.07.1997р. №209/72, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про неправомірне прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.04.06р., оскільки позивачем підставно заявлено до бюджетного відшкодування за січень 2006р. суму податку на додану вартість в розмірі 298872 грн., як таку що має від’ємне значення та віднесена згідно декларації з податку на додану вартість (№3) за грудень 2005р. і січень 2006р. до складу податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних.

Щодо відмови в задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції, керуючись ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»,  констатував, що після закінчення процедури судового оскарження податковий орган протягом п’яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов’язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, тому обставина, за якої позивач може вважати своє право порушеним, за захистом якого він вправі звернутися до суду, не настала.

Вищевказана постанова суду оскаржене як ЗАТ «Авангард», так і ДПІ у Тисменицькому районі та прокуратурою Івано-Франківської області.

Зокрема, позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позову, аргументуючи свої апеляційні вимоги тим, що відповідно до приписів абз.2 п.п.7.7.8 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ч.1 ст.255, ч.2 ст.257 КАС України друга позовна вимога підлягає виконанню виключно після набрання постановою суду першої інстанції, винесеної на користь позивача, що не взято до уваги господарським судом Івано-Франківської області і як наслідок порушено вищевказані норми права.

В свою чергу, ДПІ у Тисменицькому районі з підстав, зазначених в її апеляційній скарзі, оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог, як прийняте з порушенням норм матеріального права, стверджуючи, що в даному випадку сплачена позивачем сума податку на додану вартість в розмірі 298872 грн. за проведення попередньої оплати по придбанню товарно-матеріальних цінностей (основних засобів), що використовуються і будуть використовуватись для виробництва власної сільськогосподарської продукції, повинна була бути відображена як податковий кредит у спеціальній податковій декларації (№2) з податку на додану вартість, а не в загальній декларації (№3) з цього податку, що призвело до завищення позивачем у спірному періоді суми бюджетного відшкодуванні з податку на додану вартість.

Таку позицію податкового органу підтримує і прокуратура Івано-Франківської у поданій нею апеляційній скарзі на оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, податковий орган та прокуратура Івано-Франківської області просять скасувати оскаржувану постанову суду в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.04.06р. та прийняти нову, якою в задоволені позову відмовити.

Заслухавши представників позивача, першого відповідача, прокуратури, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

актом перевірки №76-2350-00853582 від 05.04.06р. «Про результати виїзної документальної перевірки ЗАТ «Авангард»з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за січень 2006р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7, п.11.29 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.97р. №168/97-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №168/97-ВР), та п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницькій умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.99р. №271 (далі Порядок №271), в результаті чого позивачем (сільськогосподарським товаровиробником) неправомірно віднесено до складу податкового кредиту загальної податкової декларації з податку на додану вартість №3 податковий кредит за грудень 2005р. в сумі 298872 грн. та неправомірно в цій же декларації заявлено до бюджетного відшкодування за січень 2006р. суму 298872 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ДПІ у Тисменицькому районі 12.04.06р. прийняла податкове повідомлення-рішення №/0, яким згідно з п.п.«б», «в»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями, ч.6 п.9 ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7, п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР ЗАТ «Авангард»зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов’язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 298872 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та акту перевірки, ЗАТ «Авангард», яке є сільськогосподарським товаровиробником, подало до податкового органу за січень 2006р. декларації по податку на додану вартість №1 (скорочена), що складається на підставі п.11.21 ст.11 Закону №168/97-ВР, №2 (скорочена), що складається на підставі п.11.29 ст.11 цього ж Закону, та загальну декларація №3, в якій до податкового кредиту на підставі отриманих податкових накладних включено суму 298872 грн. податку на додану вартість від придбання позивачем теплогенераторів, комбікормового заводу і лінії по забою птиці (основних засобів), які призначені для виробництва власної сільськогосподарської продукції, та яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок позивача в установі банку.

Також, судом першої інстанції встановлено, чого сторонами не заперечується, що фактична сплата у грудні 2005р. і січні 2006р. сум податку на додану вартість постачальниками вищевказаних товарів підтверджується відповідними платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, спір між суб’єктами господарювання та податковим органом виник з приводу того, що позивач декларує від’ємне значення податку на додану вартість по загальній декларації №3, тоді як ДПІ вважає, що ці суми податку на додану вартість підлягають зарахуванню позивачем на зменшення податкових зобов’язань наступних звітних періодів по спец декларації.

Відповідно до п.п.7.7.1 та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Однак, згідно з п.п.11.29 ст.11 Закону №168/97-Вр, яким зупинено дію п.7.7 ст.7, п.10.1, п.10.2 ст.10 вказаного Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, зазначені кошти (сум податку на додану вартість) залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними для придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення.

Пункт 11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР стосується зупинення дії п.7.7 ст.7 цього ж Закону тільки в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, а не порядку визначення суми податку - як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) - протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до п.4 Порядку №271 сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою.

Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої податкової декларації, тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержану сільськогосподарськими товаровиробниками від покупців та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам, зараховується на зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів.

Враховуючи те, що для операцій з продажу сільськогосподарськими товаровиробниками товарів (робіт, послуг) власного виробництва, щодо яких п.11.29 ст.11 Закону №168/97-ВР встановлено спеціальний режим використання сум податку на додану вартість, виключень щодо формування податкового кредиту не передбачено, судова колегія вважає, що сплачена ЗАТ "Авангард" сума податку на додану вартість в розмірі 298872 грн. за товарно-матеріальні цінності (основні засоби), що використовуються і будуть використовуватися для виробництва власної сільськогосподарської продукції, повинна відображатися, як податковий кредит в спеціальній податковій декларації з податку на додану вартість.

Крім того, згідно з абз.4 п.1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.07.1997р. за №250/2054, податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену) подають також ті платники податку, у яких згідно з чинним законодавством (пункти 11.21, 11.29. 11.35 Закону №168/97-ВР) суми податку на додану вартість повністю залишаються у розпорядженні цих платників податку для цільового використання. До такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціальних режимів, встановлені зазначеними пунктами.

Таким чином, податковий орган правомірно зазначив в акті перевірки, що від’ємне значення податку на додану вартість в сумі 298872 грн., що було заявлене до бюджетного відшкодування по декларації №3 у січні 2006р. за результатами перевірки підлягає зарахуванню ЗАТ «Авангард»на зменшення податкових зобов’язань наступних звітних періодів по спеціальній декларації №2 відповідних податкових періодів та повинна повністю залишатись у  розпорядженні останнього для цільового використання.

Вищенаведене свідчить про безпідставність висновку суду першої інстанції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення  №/0 від 12.04.06р.

З огляду на викладені вище обставини справи та норми матеріального права, апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та скасовує оскаржуване рішення суду вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення таким, що прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України і є правомірним.

У зв’язку з тим, що позивачем неправомірно заявлено до бюджетного відшкодування суму 298872 грн. податку на додану вартість за січень 2006р.  суд апеляційної інстанції вважає, що його вимоги про зобов’язання ДПІ у Тисменицькому районі виконати не вчинені дії згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року надати висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету територіальному Держказначейству на відшкодування податку на додану вартість протягом п’яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення після набуття ним законної сили, не підлягають задоволенню.

Судова колегія відхиляє апеляційну скаргу ЗАТ «Авангард», а апеляційну скаргу податкового органу та апеляційну скаргу (подання) прокуратури Івано-Франківської області задовольняє.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.п.6, 7 розділу VII, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст.254 КАС  України –

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ЗАТ «Авангард»відхилити, апеляційні скарги ДПІ в Тисменицькому районі та прокуратури Івано-Франківської області задоволити.

2.          Постанову господарського суду Івано-Франківської області від  05.02.2007р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. В позові ЗАТ «Авангард до ДПІ в Тисменицькому районі, ГУДК України в Івано-Франківській області, за участю прокуратури Івано-Франківської області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 12.04.06р. та зобов’язання ДПІ у Тисменицькому районі виконати не вчинені дії згідно загальної податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2006 року надати висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету територіальному Держказначейству на відшкодування податку на додану вартість протягом п’яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення після набуття ним законної сили, відмовити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може  бути  оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст.211, 212 КАС України.

4.          Повний текст постанови підписано 26.10.07р.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець