ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.11.2007
Справа  № 12/240

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши
матеріали справи

за заявою приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Тячів

до приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Хуст

про
перегляд рішення від 26.02.2007 року по справі № 12/13 за нововиявленими
обставинами.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від заявника (відповідача за
первісним позовом) - ОСОБА_1., приватний підприємець,
ОСОБА_3., (представник за довіреністю від 26.09.2007 року)

Від позивача (за первісним позовом)
-ОСОБА_4., (представник за довіреністю від 12.09.2006
року)

СУТЬ СПОРУ:
розглянуто заяву приватного підприємця ОСОБА_1, м. Тячів до приватного
підприємця ОСОБА_2,            м. Хуст
про перегляд рішення від 26.02.2007 року по справі № 12/13 за нововиявленими
обставинами.

У судовому засіданні 06.11.2007
року на боці заявника приймав участь з наданням пояснення головний механік ТОВ
СМП „Тін -Тон” -Товт В. В.

Сторонам, їх представникам і
учасникам судового засідання роз'яснено права і обов'язки передбачені ст.20, 22
ГПК України та попереджено про настання юридичної відповідальності за надання
суду завідомо неправдивих показів.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

З метою спонукання судом сторін до
добровільного врегулювання спору та можливого надання сторонам до суду
відповідних доказів добровільного врегулювання спору в судовому засіданні
06.10.2007 року оголошено перерву до 14.11.2007 року до 15 години (ст.77 ГПК
України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення кожної сторони,  їх представників, свідчень інших учасників
причетних до спору,  суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Закарпатської області у справі 12/13 від 26.02.2007 року присуджено
до стягнення з приватного підприємця ОСОБА_1, м. Тячів на користь приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Хуст суму 12 305,06 грн. -основного боргу та 123,05 грн.
-у  відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 грн. - у відшкодування витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу.

На виконання рішення господарського
суду Закарпатської області видано наказ від 12.03.2007 року.

В результаті виконання наказу за
рішенням суду  у справі №12/13 заявнику
приватному підприємцю ОСОБА_1. (відповідачу у справі №12/13) стало відомо
19.09.2007 року про стягнення заборгованості.

Заявою (вх. № 3878 від 24.10.2007
року) про перегляд рішення господарського суду від 26.02.2007 року приватний
підприємець ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду з підстав нововиявлених
обставин та які не були доведені до суду позивачем, посилаючись на приєднанні
до заяви докази та те, що  станом до
01.01.2003 року все обладнання ЗАТ „Оболонь” передавалося в оренду без
зазначення заводського номеру і балансової вартості (лист ТОВ СМП „Тіп - Топ”
від 12.10.2007 року), тоді як у позовній заяві від 24.01.2007 року за якою
ухвалено рішення суду у справі №12/13 є посилання на заводські номери.

В підтвердження повернення чотирьох
апаратів системи „Премікс”, які після закінчення дії строку оренди за
договорами від 01.05.2001 року та №12 від 22.03.2002 року заявник (п/п ОСОБА_1)
посилається на письмові докази, які з огляду ст.ст. 32, 34, 36 ГПК України
мають значення для справи, оскільки є матеріалами, які містять дані про
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, встановлюють
наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, що переслідують мету правильного вирішення господарського
спору у реалізації основних засад судочинства -змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості,
рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ст.
129 Конституції України), а саме:

- письмовими заявами із нотаріальним засвідченням підпису гр.гр.
ОСОБА_5, ОСОБА_6.,

-  письмовими розписками ОСОБА_2.
і ТОВ СМП „Тіп - Топ”, які стверджують про отримання від п/п ОСОБА_1 в березні,
червні та серпні 2006 року (тобто до ухвалення 26.02.2007 року судового
рішення  у справі №12/13);

-   та
накладними №№ 1/1, 1/2 за 28.03.2006 року; б/н -за 30.03.2006 року.

В судовому засіданні представник заявника звернув увагу суду на те, що у
повідомленні про вручення поштового відправлення з ухвалою суду у справі №12/13
зазначений підпис отримувача, який не належить п/п ОСОБА_1. порівняльно
вказавши на підписи заявника на інших документах, що знаходяться в матеріалах
справ №12/13 і №12/240, а тому йому не було відомо про час і місце слухання
справи, тоді як рішення ухвалено в першому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили за нововиявленими
обставинами за наявності двох умов:

1.          істотність нововиявлених обставин для
вирішення спору;

2.
та виявлення їх після прийняття рішення зі спору.

Переглядаючи рішення від 26.02.2007
року за нововиявленими обставинами, суд даним рішенням скасовує його з огляду на
вищенаведене коло обставин через які висновок суду від 26.02.2007 року
зроблений без урахування всіх обставин справи, зокрема, і тих, які не могли
бути йому відомі під час розгляду справи.

Отже, за правилами ст. 112 ГПК
України такі обставини мають суттєве значення для справи, оскільки
обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для
правильного вирішення спору, які існували на час ухвалення судового рішення,
але про них не знали і не могли знати (заявник про закладення позову до суду,
справа №12/13) і суд (про повернення обладнання у 2006 році).

При вирішенні даної заяви суд виходив
з того, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою
процесуальної формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих
обставин.

За своєю правовою природою
нововиявленні обставини є фактичними даними, які в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи в
основу заяви про перегляд рішення господарського суду від 26.02.2007 року у
справі №12/13 за нововиявленими обставинами було закладено ті обставини, які
дають підстави вважати про повернення обладнання позивачу у справі №12/13,
відсутність існування боргу, виконання зобов'язань за договорами оренди від
01.05.2001 року і №12 від 22.03.2002 року, тоді як у позовній заяві цієї справи
позивач стверджує про неповернення йому обладнання відповідачем.

Отже, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Наслідком викладеного настає відмова
у задоволені позову п/п ОСОБА_2.,
м. Хуст до п/п ОСОБА_1., м. Тячів з підстав недоведеності факту не
повернення обладнання відповідачем.

Досліджуючи критерії розмежування вини і
недобросовісності суб'єктів спірних відносин суд притримувався лінії
розмежування специфічних для різних видів цивільних відносин форм дотримання
або порушення обов'язкових з погляду права моральних велінь вочевидь, що має
визначатися  колом обставин, які
зумовлюють застосування  до
правопорушника заходів цивільно -правової відповідальності.

Позак, невідповідність параметрам
добросовісності конкретних характеристик діяння учасника цивільних відносин
залежно від мети правового регулювання може призводити не тільки до ненабуття
ним певного права або відмови йому у праві на використання того чи іншого
засобу правового захисту, а й до зміни його правового становища.

Суб'єкти господарювання  та
інші  учасники  господарських відносин  повинні
виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до
закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних
вимог  щодо  виконання зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд
намагався дотримуватись процесуальних засад
господарського судочинства, де у ст.33 ГПК України визначено правила
розподілу тягара доказування, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.  Отже, кожна сторона повинна самостійно
визначати предмет доказування, тобто коло фактів матеріально-правового значення,
необхідних для вирішення справи по суті. На склад цих фактів вказує норма
матеріального права, яка визначає права і обов'язки сторін у конкретній справі.
Відповідач (заявник) має добросовісно, відповідно до вимог ст.22 ГПК України
користуватись належними йому процесуальними правами у процесі доказування, а
отже самостійно визначати та подавати докази для обґрунтування свої заперечень,
що в свою чергу впливає на критерії застосування судом ст. 43 ГПК України
(оцінку доказів).

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів,
проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору,
керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій
України”;  ст.ст. 4, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 82 - 84, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Заяву приватного підприємця ОСОБА_1, м. Тячів до
приватного підприємця ОСОБА_2, м. Хуст про перегляд рішення від 26.02.2007 року
по справі № 12/13 за нововиявленими обставинами задоволити  повністю. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 26.02.2007 року по справі № 12/13 скасувати.

2. Прийняти нове рішення. У задоволенні позову приватного
підприємця ОСОБА_2, м. Хуст до приватного підприємця ОСОБА_1,     м. Тячів про стягнення 12 305,06 грн.
-відмовити.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.