П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 вересня 2007 року

м.  Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Шицького І.Б.,

суддів:

Барбари В.П., Колесника П.І.,
Потильчака О.І.,  Черногуза Ф.Ф., Щотки
С.О.,

за участі представників:

позивача -

ОСОБА_1,

відповідача -

Татаринова О.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю “Декор-2000” на ухвалу Вищого господарського суду України від
15 червня 2007 року у справі №42/507 за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю “Декор-2000” про стягнення
боргу,

в с т а н о
в и л а:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 7 листопада 2006 року позов
задоволено.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15 червня 2007 року
товариству з обмеженою відповідальністю “Декор-2000” відмовлено у відновленні
пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги на
вищезазначене рішення суду першої інстанції, а вказану касаційну скаргу
повернуто касатору без розгляду. Ухвала мотивована тим, що наведені
відповідачем причини пропуску зазначеного строку не можна визнати поважними.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 26 липня              2007 року за касаційною скаргою
товариства з обмеженою відповідальністю “Декор-2000” порушено провадження з перегляду у касаційному порядку вказаної ухвали
Вищого господарського суду України.

У касаційній скарзі ставиться
питання про скасування оскаржуваної ухвали та передачу справи на розгляд до
Вищого господарського суду України. В обґрунтування скарги зроблено посилання
на невідповідність зазначеної ухвали положенням Конституції України, рішенням
Верховного Суду України, різне застосування Вищим господарським судом України
одного й того ж положення закону у аналогічних справах, порушення судом
касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача,
відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали
справи, Судова палата вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із основних засад
судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом. Право касаційного оскарження стороною
рішення місцевого господарського суду, що набрало законної сили, та постанови
апеляційного суду передбачено статтями 22, 107 Господарського процесуального
кодексу України. Необхідною умовою здійснення стороною цього права є її
обізнаність зі змістом оскаржуваного судового рішення, що дає можливість
стороні викласти свої вимоги та зазначити суть порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи процесуального права, як це передбачено
пунктом 4 частини 1 статті 111 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України
касаційна скарга (подання) може бути подана (внесена) протягом одного місяця з
дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу
України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд
може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку
поважною і відновити пропущений строк.

Заявляючи клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку для
подання касаційної скарги, товариство з обмеженою відповідальністю “Декор-2000”
вказувало на те, що рішення Господарського суду міста Києва від 7 листопада
2006 року на його адресу не надходило і про існування вказаного процесуального
документа товариству стало відомо лише 30 березня 2007 року при ознайомленні з
матеріалами даної справи         (а.с.
26).

Відмовляючи у відновленні вказаного строку, Вищий господарський суд України
виходив, зокрема, із того, що за змістом статті 53 Господарського процесуального
кодексу України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними труднощами для
своєчасного вчинення процесуальних дій. Проте зроблене судом касаційної
інстанції витлумачення процесуальної норми не ґрунтується на її змісті, у
зв'язку з чим при вирішенні питання про відмову у відновленні пропущеного
процесуального строку допущено неправильне застосування норм процесуального
права.

Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити
пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили
пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних
обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування
клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо
поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Також при розгляді клопотання про відновлення пропущеного процесуального
строку суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не навів
мотивів, які б свідчили про наявність поважних причин, що унеможливлювали
своєчасне вчинення відповідної процесуальної дії. Разом з цим, зі змісту
рішення Господарського суду міста Києва від                       7 листопада 2006 року
вбачається, що воно було прийнято за відсутності товариства з обмеженою
відповідальністю “Декор-2000” і в матеріалах даної справи відсутні докази, які
б підтверджували направлення копії вказаного рішення на юридичну адресу
відповідача.

Фактично своєю ухвалою суд касаційної інстанції обмежив суб'єкта оскарження
у здійсненні прав, передбачених пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції
України.

Враховуючи викладене, оскаржену ухвалу не можна визнати законною та
обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа -   передачі на розгляд до Вищого господарського
суду України.

Керуючись статтями 11117 - 11121 Господарського
процесуального кодексу України, Судова палата у господарських справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
“Декор-2000” задовольнити.

Ухвалу Вищого господарського суду України від 15 червня
2007 року скасувати, а справу передати на розгляд до Вищого господарського суду
України.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          І.Б.
Шицький

Судді:                                                                                    В.П.
Барбара

П.І.
Колесник

О.І. Потильчак

Ф.Ф.
Черногуз

С.О. Щотка