ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

19 листопада 2007 р.           Справа 14/179-07

Господарський суд Вінницької області у складі:  судді   Залімського І.Г. при секретарі  судового засідання Муравей А.В.,  за участю представників сторін:

позивача :     Яцків С.В

відповідача : не з'явився

розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Коломийська сільгоспхімія»(вул. Відродження, 25, с. П’ядики, Коломийський район, Івано-Франківська область) до Сільськогосподарського виробничого  кооперативу «Нива»(с. Мельниківці, Немирівський район, Вінницька область) про стягнення 34930,96  грн.

В С Т А Н О В И В :

Заявлено позов ВАТ «Коломийська сільгоспхімія»до СВК «Нива»про стягнення з останнього 34930,96  грн., в тому рахунку 25407 грн. основного боргу, 7113,96 грн.  інфляційних втрат, 2410 грн. пені.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання 25.09.07 не з’явився, повноважного представника  не направив, про причини неприбуття суд не повідомив. Про дату і час розгляду справи відповідач був повідомлений  ухвалою  суду від 28.08.07, яка направлена  відповідачу  рекомендованою кореспонденцією. Конверт з ухвалою повернувся в суд з відміткою «Відмовився від одержання». Ухвалою суду від 25.09.07  у зв’язку з неявкою відповідача  та необхідністю надання неподаних сторонами документів розгляд справи було відкладено.

В судове засідання  19.11.07 відповідач не з’явився  повторно, про причини неприбуття суд не повідомив.

Вимоги вказаних ухвал щодо надання витребуваних документів  відповідач не виконав, письмових обґрунтувань їх  невиконання  суду не надав.

За даних обставин суд вважає, що ним вжито усіх заходів для забезпечення захисту прав та інтересів відповідача та вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за  наявними у справі документами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представником позивача подано клопотання про незастосування технічної фіксації судового процесу, яке підлягає задоволенню як таке, що не суперечить вимогам ч.7 ст.81-1 ГПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданим  доказам,  в судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до укладених  сторонами товарообмінних угод від 04.10.03 та від 23.08.04, позивач зобов’язався виорати 400 га землі за ціною 50 грн. за 1 га на суму 20000 грн., а відповідач зобов’язався оплатити виконані для нього позивачем роботи за вказаною ціною або оплатити 52 тонни кукурудзи за ціною 384,62 грн. за 1 тонну на суму 20 тис. грн.

Позивач свої зобов’язання згідно вказаних угод, виконавши  для відповідача роботи на загальну суму 25407 грн., що підтверджується  підписаними сторонами актом виконаних робіт від 15.10.04 та актом звірки взаємних розрахунків від  28.11.05 (а.с. 7,8).

Відповідач свої зобов’язання згідно угод не виконав, розрахунки по угодам не провів.

Таким чином, станом на день розгляду справи  сума заборгованості відповідача  перед позивачем  за товарообмінними угодами  від 04.10.03 та 23.08.04  становить відповідно 5407 грн. та 20000 грн.

Згідно ст.ст.525, 526, 527 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор –прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1  ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи, зокрема  з укладених сторонами товарообмінних угод, вбачається, що  строки виконання зобов’язань умовами угод не визначено.

Відповідно ж до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В  судовому засіданні встановлено, що  23.12.2003р. відповідачу направлено лист з вимогою провести розрахунок  до 01.02.04 по угоді від 04.10.03 (а.с.22), а 28.09.06 лист з вимогою розрахуватись  до 03.11.06 по угоді  від 23.08.04 (а.с.23).

Враховуючи викладене, беручи до уваги визначення позивачем  термінів виконання зобов’язань, та зважаючи, що відповідач після  їх спливу  не розрахувався з позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення 25407 грн. основного боргу підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач в позові заявив до стягнення  7113,96 грн.  інфляційних втрат  за період з 15.10.04 по 15.08.07, нараховані на суму 25407 грн.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що заявлена до стягнення сума втрат від інфляції обрахована позивачем невірно, а доданий до позовної заяви розрахунок не відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Зокрема, позивачем не взято до уваги  терміни виконання зобов’язань окремо по кожній угоді визначені ним у надісланих відповідачу листах-вимогах  та  момент  виникнення у відповідача обов’язку щодо оплати робіт, а також не враховано положення ст. ст. 253, 254 ЦК України щодо порядку обчислення строків.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, в листі-вимозі  №126 від 23.12.03 допущено помилку в частині зазначення вихідної дати листа, якою слід вважати 23.12.04, що підтверджується витягом з журналу вихідної кореспонденції позивача (а.с.25,30) та в частині зазначення терміну розрахунку, яким має бути  01.02.05.

За вказаних обставин, беручи до уваги періоди прострочення виконання зобов’язання, позовні вимоги в частині стягнення  7113,96 грн.  інфляційних втрат підлягають задоволенню в межах періодів за які позивач обрахував заявлені в позові інфляційні втрати частково в  загальній сумі 3377,36 грн., зокрема:  за угодою  від 04.10.03 (за період з 03.02.05) в розмірі 1550,79 грн., за угодою від 23.08.04  (за період з 04.11.06)  в розмірі 1826,57 грн.  В  частині стягнення 3736,60 грн.  інфляційних втрат позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення 2410 грн. пені, то вони задоволенню не підлягають виходячи  з наступного.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, пеня  є одним із видів  забезпечення виконання зобов’язання.

Статтею  547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, а правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Крім того, згідно ч.1 ст. 548 ЦК України,   виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, сторони не обумовили в товарообмінних угодах забезпечення виконання зобов’язань пенею, а тому підстав для задоволення вимог щодо стягнення пені судом не вбачається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають обставинам справи та наявним матеріалам, у зв’язку з чим позов підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства та у межах заявлених вимог  частково  в сумі  28784,36  грн.

Судові витрати підлягають  покладенню на відповідача відповідно до розміру задоволених вимог згідно положень ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36, 43, 44, 49,  ст. 82-84, 115, 116  ГПК України,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково в сумі  28784,36 грн.

2. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3736,60 грн.  інфляційних втрат, 2410 грн. пені  відмовити.

3.Стягнути з Сільськогосподарського виробничого  кооперативу «Нива»(с. Мельниківці, Немирівський район, Вінницька область, 22860,  ) 25407 грн. (двадцять п’ять тисяч чотириста сім гривень) боргу,  3377,36 грн.  (три тисячі триста сімдесят сім гривень 36 копійок)  інфляційних втрат,  287,83 грн. (двісті вісімдесят сім гривень 83 копійки) відшкодування витрат пов’язаних зі сплатою державного мита та  97,23 грн. (дев’яносто сім гривень 23 копійки) відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на користь Відкритого акціонерного товариства «Коломийська сільгоспхімія»(вул. Відродження, 25, с. П’ядики, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78254, ).

4. Повернути  Відкритому акціонерному товариству «Коломийська сільгоспхімія»(вул. Відродження, 25, с. П’ядики, Коломийський район, Івано-Франківська область)  з державного бюджету України  0,69 грн. зайво сплаченого   державного мита.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Надіслати копію рішення сторонам.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано

відповідно до вимог ст.84 ГПК України  26 листопада 2007 р.

Суддя                                             Залімський І.Г.