ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.
№ 2-5/664-2006А (2-5/15474-2005А)

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
Грейц К.В. - головуючого,
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.,

розглянувши касаційну  скаргу
ДПІ в м. Євпаторії

на  постанову
від 13.03.2006

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі господарського суду АР Крим № 2-5/664-2006А

за позовом
ЗАТ “Волна”

до
Євпаторійської ОДПІ

про
визнання недійсним податкового повідомлення –рішення

за участю представників сторін:
- позивача
- відповідача

не з’явились
Безверхої Ю.А.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Гаврилюк М.П.) від 17.01.2006 у справі № 2-5/664-2006А, залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 (колегія суддів у складі: головуючого судді Фенько Т.П., суддів Волкова К.В., Черткової І.В.), позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Волна” до Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції в Автономної Республіці Крим про визнання недійсним податкового повідомлення–рішення задоволені, визнано нечинним   податкове   повідомлення-рішення  Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції в Автономної Республіці Крим № 002792301/0  від 17 жовтня 2005 року.

Постанови у справі мотивовані тим, що спірне повідомлення –рішення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки збір на розвиток рекреаційного комплексу в Автономній Республіці Крим не введений на території Автономної Республіки Крим і міста Сімферополя відповідно до вимог законодавст ва України про оподаткування, тому не підлягає стягненню.

При цьому, суд першої інстанції розглянув дану справу як адміністративну за правилами КАС України, натомість суд апеляційної інстанції виходив з того, що справи між контролюючими органами та суб’єктами господарювання, які стосуються господарської діяльності, підлягають розгляду в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Не погоджуючись з постановами у справі, ДПІ в м. Євпаторії в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм Конституцій України, процесуального і матеріального права.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надходило.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 19.09.2007 № 02-12.2/259 склад колегії суддів, яким була прийнята до касаційного провадження касаційна скарга у даній справі, змінено і її розгляд здійснюється в постійному складі колегії суддів: головуючого судді Грейц К.В., суддів Бакуліної С.В., Глос О.І.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.09.2007 розгляд скарги в судовому засіданні 20.09.2007 відкладений на 11.10.2007 о 10 годині 30 хвилин в зв’язку з необхідністю подання скаржником доказів його правонаступництва щодо прав і обов’язків відповідача у справі – Євпаторійської ОДПІ.

01.10.2007 від скаржника надійшло клопотання від 25.09.2007 про заміну сторони її процесуальним правонаступником та подав документи, що підтверджують правонаступництво ДПІ в м. Євпаторії щодо прав і обов’язків Євпаторійської ОДПІ, в зв’язку з чим і на підставі ст. 25 ГПК України суд здійснює заміну сторони - Євпаторійської ОДПІ - її правонаступником - ДПІ в м. Євпаторії.

Представник позивача своїм процесуальним правом на участь в судових засіданнях касаційної інстанції не скористався.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи процесуальні документи у справі, суд апеляційної інстанції керувався нормами Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи 13.03.2006 постанову у справі, судом не враховано наступне.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Отже, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

За змістом ст. ст. 2, 4, 10, 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції є органами виконавчої влади, які здійснюють   контроль  за  своєчасністю,  достовірністю, повнотою  нарахування  та  сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), застосовують до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягують до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені  у  випадках,  порядку  та розмірах,  встановлених законами України, тобто, є контролюючими органами та органами стягнення, що узгоджується з приписами пп. 2.1.4 та 2.3.1 ст. 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 КАС України Євпаторійська об’єднана державна податкова інспекція в Автономної Республіці Крим, правонаступником якої є ДПІ в м. Євпаторії, є суб’єктом владних повноважень.

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанції, переглядаючи постанову суду першої інстанції у даній справі, прийняту у відповідності до вимог вищезазначених норм процесуального законодавства, керувався положеннями Господарського процесуального кодексу України, однак, розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

Таким чином, при прийнятті постанови у справі апеляційний господарський дійшов безпідставного висновку, що даний адміністративний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються до апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з викладеного, Севастопольський апеляційний господарський суд неправильно встановив підвідомчість спору господарським судам України, застосувавши до адміністративного спору процесуальні норми ГПК України, що відповідно до приписів ст. 11110 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, однак, унеможливлює здійснення її касаційної перевірки в порядку адміністративного судочинства, отже, справа підлягає передачі на апеляційний перегляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 25, 1115, 1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Здійснити заміну сторони –Євпаторійської ОДПІ –відповідача у справі –її правонаступником –ДПІ в м. Євпаторії.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.03.2006 у справі господарського суду АР Крим № 2-5/664-2006А скасувати.

Справу направити на апеляційний перегляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Касаційну скаргу ДПІ в м. Євпаторії  задовольнити  частково.

Головуючий                                                                          К.Грейц

Судді                                                                                                    С.Бакуліна

О.Глос