ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

19.11.2007                                                                Справа №  14/438-ПД-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом закритого акціонерного товариства "Будмеханізація", м. Херсон,

до приватного підприємства "Техмаркет", м. Херсон,

про визнання недійсними договору про пайову участь у будівництві № 01/10 від 11.01.2006 р. та договору-доручення б/н від 11.01.2006 р.,

за участю представників

позивача: Мельничук Д.М., ю/к, дов. № 500/14 від 28.02.07 р.,

відповідача: Подрез О.О., представник, дов. № 2 від 19.11.07 р.; Уланівський С.Є., представник, дов. № 1 від 15.03.07 р.

Позивач у позовній заяві просить визнати недійсними договір про пайову участь у будівництві № 01/10 від 11.01.2006 р., та договір-доручення б/н від 11.01.2006 р., посилаючись на положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 4 Закону україни "Про інвестиційну діяльність".

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, а також заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з неможливістю надати на огляд суду оригіналів спірних договорів, яке залишене судом без задоволення у зв’язку з наявністю оригіналів спірних договорів у представників відповідача.

Представник відповідача в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на те, що положення статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, набрали чинності після укладання спірних договорів.

За згодою представників учасників судового процесу судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Між ЗАТ "Будмеханізація" та ПП "Техмаркет" було укладено договір про пайову участь у будівництві № 01/10 від 11 січня 2006 року. Згідно п. 1.1 Договору даний Договір регулює правовідносини між Забудовником (ЗАТ "Будмеханізація") та Пайовиком (ПП "Техмаркет") щодо пайової участі Сторін в будівництві третьої черги багатосекційного житлового будинку з вбудованим 2-х поверховим магазином "Універсам", розташованого за адресою: м. Херсон, вул. І. Куліка. За цим Договором Пайовик зобов'язується в строк, обумовлений Договором забезпечити будівництво третьої черги багатосекційного житлового будинку з вбудованим 2-х поверховим магазином "Універсам" загальною площею забудови 1875 кв.м (надалі об'єкт будівництва) власними або залученими від третіх осіб майновими та іншими цінностями, силами і коштами.

Згідно до пункту 1.2. Договору Сторони, на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" № 1560-ХП від 18.09.1991 p., відповідно до умов якої інвестори

можуть виконувати функцію будь-якого учасника інвестиційної діяльності, з метою економії власних коштів, дійшли спільної згоди, що Пайовик за Договором виконує функції Забудовника та Генерального підрядника по об'єкту будівництва.

Відповідно до п. 2.1.1. після підписання даного Договору Забудовник зобов'язується надати Пайовику доручення на виконання прав Забудовника на об'єкт будівництва.

11 січня 2006 р. між ПП "Техмаркет" та ЗАТ "Будмеханізація", на виконання Договору № 01/10 від 11 січня 2006 p., було укладено Договір-доручення б/н. За цим Договором ПП "Техмаркет" (Повірений) зобов'язується виконувати від імені та за власний рахунок функції Забудовника третьої черги багатосекційного житлового будинку з вбудованим 2-х поверховим магазином "Універсам" на площі забудови 1875 кв.м, розташованих за адресою: м. Херсон, вул. І. Куліка.

У відповідності до статті 215 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ), підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, стаття 203 ЦКУ встановлює наступні загальні вимоги, додержання яких

є необхідним для чинності правочину:

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній

волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями, зокрема, можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери; рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності); майнові права інтелектуальної власності; сукупність технічних, технологічних, комерційних та інших знань, оформлених у вигляді технічної документації, навиків та виробничого досвіду, необхідних для організації того чи іншого виду виробництва, але не запатентованих ("ноу-хау"); права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права; інші цінності.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", у редакції, що

набрала чинності з 14 січня 2006 року, об'єктами інвестиційної діяльності не можуть бути

об'єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недерэюавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому

числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об'єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також; через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості.

Статтю 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність»було доповнено частиною третьою згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 15.12.2005 p. N 3201-IV.

У відповідності з п. 1 перехідних положень вказаного закону, він набуває чинності з дня його опублікування.

Вперше цей закон офіційно було опубліковано 14 січня 2006 р. у газеті "Голос України", № 7.

Таким чином, частина 3 статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" набула чинності 14 січня 2006 р.

Спірні договори було укладено 11 січня 2006 p., тобто до набрання чинності нормою Закону України "Про інвестиційну діяльність", на яку посилається Позивач, як на правову підставу недійсності договорів.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 5 Цивільного кодексу України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом 'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов 'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, дія Закону України від 15 грудня 2005 року N 3201-IV "Про інвестиційну діяльність" поширюється тільки на ті відносини, як виникли після набуття ним чинності (з 14 січня 2006 року). А тому до договорів про пайову участь у споруджені об'єктів будівництва, укладених до 14 січня 2006 року, не може бути застосовано положення частини першої статті 203 та частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись  ст. ст.  82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1.           В задоволенні позовних вимог відмовити.

2.           Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя                                                                                      Ю.В. Гридасов

Дата оформлення та підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України                                                            "26" листопада 2007 р.