ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
листопада 2007 р.
Справа № 37/338-07

вх. № 10908/4-37

Суддя господарського суду Доленчук Д. О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

за участю представників сторін:

позивача - голова правління Кадук Л.В.  відповідача - ПП ОСОБА_1.

розглянувши справу за позовом Кегичівської районної спілки
споживчих товариств, смт. Кегичівка

до  ПП ОСОБА_1., смт.
Кегичівка

про стягнення 6582,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Кегичівська районна спілка споживчих товариств (позивач)
звернулася до господарського суду з позовною заявою до Приватного підприємця
ОСОБА_1. (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми
збитків у розмірі 5290,00 грн. та пені у розмірі 1292,00 грн.

Позивач та відповідач до початку судового засідання надали
узгоджене клопотання про розгляд справи без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить чинному законодавству,
інтересам сторін, тому приймається судом та підлягає задоволенню.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 13.11.2007 р. за
вх. № 24519, надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову
заперечує з підстав викладених у відзиві, та надав клопотання про стягнення з
позивача на свою користь 800,00 грн. орендної плати, в задоволенні якого
господарський суд відмовляє, оскільки дані вимоги відповідача повинні бути
розглянути судом у окремому провадженні.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок доказування та надання доказів покладений на сторони, тому
суд, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України,
розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Суд, вислухавши доводи позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

31 серпня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено
договір оренди нежилого приміщення, згідно якого позивач передав відповідачу
приміщення магазину, яке розташоване у с. Мажарка. Відповідно до п.1 договору
строк оренди встановлювався з 31.08.2004 року по 01.12.2004 року.

На підставі п. 7.2 вищевказаного договору даний договір був
пролонгований та припинив свою дію за заявою відповідача (від 30.06.2005 року)
31.08.2005 року.

Відповідно до п. 4.1. вищевказаного договору орендна плата повинна
була відповідачем перераховуватися на розрахунковий рахунок позивача не пізніше
5-го числа поточного місяця у сумі 50,00 грн.

Відповідно до п.10. договору відповідач повинен був сплатити
безповоротну фінансову договору у розмірі 150,00 грн. Господарським судом
встановлено, що дана допомога є єдиноразовим платежем та відповідач її виплатив
позивачу.

Враховуюче те, що відповідач вищевказані вимоги договору виконував
належним чином, орендну плату сплачував у повному обсязі відповідно до умов
договору та в підтвердження чого надав фіскальні чеки про сплату, господарський
суд приходить к висновку, що відповідач повністю розрахувався з позивачем та не
має перед ним заборгованості за договором оренди нежилого приміщення від 31
серпня 2004 року.

Посилання позивача на договір оренди нежилого приміщення від
01.12.2004 року, відповідно до якого позивач нараховував відповідачу орендну
плату та пеню, господарським судом до уваги не приймаються, оскільки даний
договір не був підписаний відповідачем.

Посилання відповідача на типовий договір здачі в оперативну оренду
основних засобів споживчого товариства споживспілки, їх власних і спільних
підприємств від 31.08.2004 року господарським судом до уваги не приймаються,
оскільки відповідачем не було надано суду для огляду оригінал вищевказаного
договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей  строк (термін).

За таких обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги
позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України, сплачене позивачем державне мито та судові витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у разі відмови в позові
повністю покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 4,12, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивача на
своюкористь 800,00 грн. орендної плати відмовити.

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Повний текст рішення підписаний 19.11.2007 року.

Суддя
Доленчук Д. О.