АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.07.07
Справа  № 4/83-1019 (2/197-2491,
3/156-2162)

Львівський
апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді          Кордюк Г.Т.

суддів          Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Львівської державної залізниці,
м.Львів.

на рішення господарського суду  Львівської області  від 22.02.2005 року

у справі №4/3422-15/307

за позовом
СП ТзОВ "Українська фінансова лізингова компанія",
м.Київ.

до відповідача
Львівська державна залізниця, м.Львів.

про стягнення  пені,
інфляційних та 3% річних.

за
участю представників:

від
позивача: Степаненко  О.В.-
представник.

від
відповідача: Ковба В.А.- представник.

Роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК
України.

Заяв про відвід суддів
не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники
сторін відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

В судовому засіданні  до 5.07,12.07.2007р. оголошувалась перерва.

Постановою  Вищого господарського
суду України  від 4.04.2007р. справу

№4/3422-15/307 за позовом СП ТзОВ "Українська фінансова
лізингова компанія", м.Київ до Львівської державної залізниці, м.Львів про
стягнення  пені, інфляційних та 3% річних
передано на розгляд Львівському апеляційному господарському суду.

Рішенням від
22.02.2005р.  по справі №4/3422-15/307
господарського

суду Львівської
області  (суддя  П.
Манюк)  задоволено  позов
СП  ТзОВ «Українська  фінансова
лізингова  компанія», м.  Київ
до  Львівської державної   залізниці ,м. Львів  про стягнення
пені  -  50  67
9,59грн. , інфляційних - 49934,94грн. та 3% річних - 31761,17грн.

Не погоджуючись із
зазначеним рішенням, Львівською державною залізницею подано апеляційну скаргу
та доповнення до неї, у якій скаржник просить рішення господарського суду
Львівської області скасувати, покликаючись на наступне:

-судом не врахована та обставина, що відповідно до ч.2 п.п.4
розділу 4  договору підряду замовник
сплачує підряднику платежі на підставі рахунків, які виставляються останнім,
без виставлених рахунків позивачем скаржник не мав можливості належним чином та
в строк виконати свої
зобов'язання щодо оплати послуг, крім цього
нарахування  штрафних санкцій-пені
зроблено безпідставно, оскільки залізницею переплачено на вказаний період
151347 грн;

-скаржником не було вчинено жодних дій, які б свідчили про
схвалення дій його представника при підписанні нових графіків платежів, які використовуються
позивачем для нарахування штрафних санкцій (ст.63 ЦК УРСР);

-судом не враховано наявності чинних рішення арбітражного суду
Львівської області від 11-12.01.01р.  та
постанови цього ж суду від 09.04.01р. з аналогічного спору між тими ж самими сторонами
і з приводу аналогічних вимог ,
якою  встановлено, що
начальник   госпрозрахункової  пасажирської
служби Львівської державної залізниці при підписанні нових графіків
платежів діяв поза межами повноважень;

Заслухавши  пояснення
представників  сторін,
обговоривши   доводи  апеляційної
скарги,  перевіривши  юридичну
оцінку обставин  справи та повноту
їх встановлення,  дослідивши правильність
застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Львівський
апеляційний господарський суд вважає, що рішення  господарського  суду
Львівської  області  підлягає скасуванню, з огляду на наступне:

В оскаржуваному
рішенні від 22.02.2005року місцевий господарський суд, як на  підставу чинності додатку НОМЕР_1 до договору
підряду НОМЕР_2 від 13.12.99р.,
підписаного ОСОБА_1, який не був уповноважений  на його підписання, посилається на
схвалення  відповідачем  таких дій
зазначеної посадової особи, що
не  відповідає  доказам
та  матеріалам,  наявним
в  матеріалах справи,виходячи з
наступного:

Відповідно до ч. 1 ст.
63 ЦК УРСР, чинного на час існування
даних правовідносин,  угода,  укладена від
імені другої  особи особою,  не уповноваженою  на
укладення  угоди  або
з  перевищенням  повноважень, створює,  змінює і припиняє цивільні права і
обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди
цією особою.

Доказів, які б
свідчили   про  схвалення
відповідачем  дій  свого
представника  при підписанні  нових
графіків  платежів матеріали
справи не містять.

Натомість, як вбачається
із матеріалів справи рахунки представлені
позивачем свідчать про несвоєчасне направлення  їх відповідачу, що виключило їх своєчасну
оплату, тобто оплата по договору відповідачем проводилась  без
будь-якого  дотримання  строків
оплати,  вказаних  у зазначеному додатку, а відтак  підстави для нарахування пені відсутні.

Разом з тим, в матеріалах
справи знаходяться рахунки, які виставлені позивачем в період за який він хоче
стягнути штрафні санкції (01.03.2003р. - 20.10.2003р.), а також рахунки, які
надані позивачем на вимогу ухвали суду від 05.07.2005 року на загальну суму
965.652-19грн. та  платіжні вимоги, які
підтверджують проплату даних рахунків Львівською залізницею за вказаний період
на суму 1.117.000-00грн., що підтверджує безпідставність  нарахування штрафних санкцій, оскільки
залізницею переплачено на вказаний період 151347,81грн.

Виходячи з наведеного,
слід зазначити , що відповідно до ст.209 ЦК УРСР, 614 ЦК України неналежне
виконання зобов'язань боржником не було спричинене виною самого боржника, а
тому не тягне за собою майнову відповідальність.

Окрім цього,  при розгляді
справи судом не  враховано
наявності чинних  рішень арбітражного суду Львівської
області від 11-12.01.01р. та постанови цього ж суду від 09.04.01р. з
аналогічного спору між тими ж самими сторонами і з приводу аналогічних
вимог,  у задоволенні яких позивачу -
спільному підприємству у формі ТзОВ "Українська фінансова лізингова
компанія" було відмовлено, оскільки
встановлено, що начальник госпрозрахункової пасажирської служби
Львівської державної залізниці, при підписанні нових графіків платежів діяв
поза межами повноважень, докази протилежного відсутні.

Тобто місцевим судом були
порушені вимоги ч.2 ст.б Конституції України та ст. 35 ГПК України.

Крім того, в розрахунку,
зробленим  позивачем до позову (а.с.
8-15, Т.1) зазначається, що станом на 9.04.2004р. сума заборгованості від якої
нараховується пеня становить 403971,98 грн.

Однак, розмір даної
заборгованості матеріалами справи не підтверджено, відсутній акт звірки, що
станом на 9.04.2003р. існувала  така
заборгованість.

Аналогічно в матеріалах
справи міститься розрахунок інфляційних (а.с.9,Т.1), з якого вбачається , що
станом на 31.05.2001р. існувала заборгованість в сумі 83926,600 грн., яка
документально не підтверджена.

Як вбачається з вище
викладеного,  Львівська державна
залізниця виконала зобов'язання поза межами строків,  встановлених у додатку НОМЕР_1 з вини саме
позивача, а не зі своєї вини, а тому нарахування пені, 3% річних та інфляційних
за прострочений період не підтверджено належними доказами, відповідно є
безпідставними, що господарським судом не досліджено, тому  рішення господарського суду Львівської
області  від 22.02.2005року у справі
№4/3422-15/307 є таким, що винесене  без
врахування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що є
підставою для його скасування згідно ст.104 ГПК України.

Керуючись
ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний      господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу задоволити.

2.          Рішення господарського суду Львівської  області від 22.02.2005 року у

справі
№ 4/3422-15/307 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

3.          Судові витрати по справі віднести на рахунок
позивача,  про що місцевому
господарському суду видати відповідні накази.

4.          Постанова набирає чинності з моменту її
оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5.          Матеріали даної справи повернути в місцевий
господарський суд.

Головуючий
суддя          Кордюк Г.Т.

Суддя          Давид Л.Л.

Суддя          Мурська Х.В.