ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.10.07р.

Справа № А18/397-07(А31/262-07)

За позовом  Прокурора Нікопольського району в інтересах держави     в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду

соціального захисту інвалідів

м.Дніпропетровськ

до   Приватного підприємства "Агрофірма Катеринівська 1"                     с.Катеринівка, Нікопольський р-н, Дніпропетровська обл.

про стягнення 27 569,24 грн.

Суддя  Петрова В.І.

Представники сторін:

за участю прокурора: Цяцька О. В. - посв. № 181

від позивача:                Григорук О. О. -  дов. № 03-06/0994 від 08.08.2007 р.

від відповідача:              Бучинська Н. М. - дов. № 7 від 17.01.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Нікопольського району в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Агрофірма Катеринівська 1" про стягнення з останнього господарських санкцій в сумі 27 569,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач повинен був створити у 2006 році робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих.

Відповідач проти позову заперечує, посилається на те, що Підприємством  створено робочі місця для інвалідів у кількості, передбаченій законом, також Підприємством інформовано Нікопольський міськрайонний центр зайнятості про наявність вільних вакансій для працевлаштування інвалідів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи прокурора та представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 № 875–12 (зі змінами і доповненнями)  для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця.

У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві інвалідів була менша, ніж встановлено зазначеним нормативом, то згідно статті 20 вищеназваного Закону підприємство зобов’язано сплатити відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські  санкції у розмірі середньорічної заробітної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств,   організацій   громадських   організацій  інвалідів, фізичних   осіб,   на  яких  працює  від  8  до  15  осіб,  розмір адміністративно-господарських  санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в   розмірі   половини   середньої   річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  в установі, організації, у тому числі підприємстві,  організації  громадських  організацій  інвалідів, у фізичної  особи,  яка  використовує  найману працю.

У відповідності до п.2 Порядку надання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для  організації їх працевлаштування,  затвердженого Постановою КМУ від 31.01.2007 № 70 "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом України.

За даними, наведеними відповідачем у “Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік” (форма 10-ПІ), середньооблікова кількість штатних працівників  складає 221 особа; середня річна заробітна плата штатного працівника  –6892,31 грн.; чисельність інвалідів, які повинні працювати на підприємстві відповідно до чотирьохвідсоткового нормативу –9 осіб. За даними розділу 1 звіту на підприємстві відповідача у 2006 році працювало 5 інвалідів.

Відповідно до ст.18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” Стаття  18.  Забезпечення  прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу,  в тому числі з умовою про виконання  роботи вдома,   здійснюється   шляхом  їх  безпосереднього  звернення  до підприємств,  установ,  організацій   чи   до   державної   служби зайнятості.

При розгляді справи суд встановив, що позивачем протягом 2006 року направлялися до служби зайнятості звіти за формою № 3-ПН про наявність вакансій для інвалідів (довідка Нікопольського міськрайонного центру зайнятості за вих. № 1527 від 10.05.2007 р.). Доказів направлення інвалідів для працевлаштування  Нікопольським міськрайонним центром зайнятості  суду  не надано.

Також, позивач не підтвердив доказами, що мали місце випадки відмови відповідача при зверненні інвалідів безпосередньо до Підприємства.

Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає вини відповідача в незабезпеченні нормативу працевлаштування інвалідів в 2006 році, як однієї з обов'язкових умов відповідальності.

Таким чином, позовні вимоги    задоволенню не підлягають.

Керуючись, ст.ст.158-163 КАС України, розділом VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

В.І. Петрова