ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.09.07                                                                                           Справа  № 16/158

Львівський апеляційний господарський суд у в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н.М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянув           апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»в особі Івано-Франківського обласної дирекції, за вих. №19-31/14-8/1 від 01.08.2007р.

на рішення           Господарського суду Івано-Франківської області від 18.07.2007р.

у справі                     № 16/158

за позовом           Івано-Франківської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Івано-Франківськ

до відповідача           Товариства з обмеженою відповідальністю «Траян», м. Івано-Франківськ

про                     звернення стягнення на заставлене майно в сумі 10 228,85 доларів США (51 655,64 грн.),

за участю представників сторін:

від позивача: Наливайко С.Я. –представник (довіреність № 244332 від 19.07.2007р.)

від відповідача: Щеглов Є.С. –представник (довіреність в матеріалах справи)

Представникам сторін роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки згідно з ст.22, ст.28 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.07.2007 року

у справі № 16/158 (суддя Калашник В.О.) відмовлено в задоволенні позовних вимог

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Івано-Франківського обласної дирекції до ТзОВ «Траян»про звернення стягнення на заставлене майно в сумі 10 228,85 доларів

США (51 655,64 грн.).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що ТзОВ фірма «Траян»набуло майно на підставі чинного та оплатного договору купівлі-продажу і ніяких зобов’язань перед позивачем немає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем –ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Івано-Франківського обласної дирекції подано апеляційну скаргу, в якій скаржник рішення суду першої інстанції вважає незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права та неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. На думку скаржника, згода на відчуження іпотекодавцем предмета іпотеки позивачем не надавалася та банк не повідомляв нотаріуса про погашення кредиту чи  припинення договору застави № Д-329 від 23.07.2003р. Наводить скаржник і інші підстави для скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує, рішення господарського суду вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач під час розгляду справи подав клопотання про відкладення розгляду справив зв’язку з тим, що скаржник не мав можливості ознайомитися з доказами, які були долучені відповідачем на обґрунтування своїх заперечень.

Колегія суддів, порадившись, ухвалила клопотання скаржника відхилити з огляду на те, що долучені відповідачем документи повинні бути відомі позивачу, оскільки він є стороною по справі № 2-3701/06, копію рішення якого долучено та є стороною виконавчого провадження згідно з долученим виконавчим листом від 09.10.2006 р.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між АППБ «Аваль»в особі Івано-Франківської обласної дирекції (кредитор) та гр. Морозюком Ігорем Ярославовичем (позичальник) було укладено договір кредиту № 014/14-4/2690 від 08.07.2003р., згідно якого кредитор надав позичальнику кредит на суму 30 000,00 доларів США, зі сплатою 8% річних для придбання квартири (а.с. 1-12).

В забезпечення зобов'язань по договору кредиту 23.07.2003р. між АППБ «Аваль»і гр. Морозюком І.Я., було укладено договір застави №Д-329, відповідно до умов якого гр. Морозюк І.Я. передав в заставу квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 14 кв. 6. Договір застави № Д-329 посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Дузінкевич Л.Б., та відповідно до вимог ст.73 Закону України «Про нотаріат», накладено заборону на відчуження даної квартири (а.с. 15).

Як свідчать матеріали справи, позивач направив приватному нотаріусу лист № 16-50/16-121 від 24.09.2004р. за підписом першого заступника директора ІФ ОД АППБ «Аваль»Рудика Я.Б. про зняття заборони на заставлене майно, в якому позивач просив зняти заборону по кредитному договору №014/14-4/2690 від 09.07.2003р., укладеному між АППБ «Аваль»та гр. Морозюк Г.Я., заставлене майно: квартира під номером 6, що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Галицькій в будинку № 14, яка була заставлена згідно договору застави № Д329 від 23.07.2003р. (а.с. 47).

На підставі даного листа, заборона на відчуження квартири №6 в будинку №14 по вул. Галицькій в м. Івано-Франківську нотаріусом була знята та дана квартира була продана ТзОВ фірмі «Траян»згідно договору купівлі-продажу №327-Д від 24.09.2004р. та посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В., (а.с. 17).

Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики, повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, нотаріус або посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Суд вважає, що направлення ВАТ „Райфайзен банком «Аваль»приватному нотаріусу листа про зняття заборони на відчуження заставленої квартири є фактичним наданням банком згоди на відчуження заставодавцем даної квартири, так як ніякої іншої мети повідомлення заставодержателя нотаріусу «Про зняття заборони на заставлене майно»мати не може.

Посилання позивача на ст. 23 Закону України «Про іпотеку», ст. 27 Закону України «Про заставу», згідно яких застава зберігає силу,  якщо за однією з підстав, зазначених в законі, предмет застави переходить у власність іншої особи, за даних умов не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до п.9 роз'яснень Вищого Арбітражного Суду України від 24.12.1999р. №02-5/602 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням Закону України «Про заставу», згадана норма застосовується тоді, коли між заставодавцем та іншою особою існує правонаступництво.

Крім того, вимоги позивача про звернення стягнення на нерухоме майно ТзОВ фірми «Траян»не може бути задоволена також з тієї причини, що згідно ст.41 Конституції України право власності є непорушним, і власник не може бути позбавлений права власності на своє майно крім випадків, передбачених законом. Чинне законодавство України не передбачає можливості позбавлення власності особи, що не має зобов’язань перед заставодержателем, шляхом звернення стягнення на її майно, яке належить цій особі на підставі чинного та оплатного договору купівлі-продажу.

Статтею 346 ЦК України передбачено зокрема, що підставою припинення права власності встановлено лише звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ТзОВ фірма «Троян» має якісь зобов’язання перед позивачем –ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Івано-Франківського обласної дирекції.

Крім того, із документів, долучених відповідачем в суд апеляційної інстанції вбачається, що позивачем відкрито виконавче провадження по стягненню суми кредиту з гр. Морозюка І.Я. на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 09.10.2006 р.у справі №  2-3701/06.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів, які б спростували факти та докази,  представлені відповідачем.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому це рішення належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.07.2007р. у справі № 16/158 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»в особі Івано-Франківського обласної дирекції –без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

3.          Справу передати в місцевий господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                  Н.М. Кравчук

судді                                                                       Г.М. Гнатюк

О.Л. Мирутенко