РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2007 р.
Справа № 10/117-2133

Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді  Півторак М.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного агропромислового підприємства “Відродження“, с. Криве Підволочиського району Тернопільської області

до відповідача : Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області

за участю представників:

позивача: Бабій С.А. –представника , довіреність б/н від 23.04.2007 року

відповідача: Кузнєцової М.І. –представника , довіреність б/н від 12.06.2007 року

У розпочатому судовому засіданні представників позивача та відповідача ознайомлено з процесуальними правами та обов’язками  згідно з ст. 20,22 ГПК України.

Суть справи: Позивач –Приватне агропромислове підприємство “Відродження“, с. Криве Підволочиського  району звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з відповідача – Державного підприємства “Зарубинський спиртзавод“, с. Зарубинці Збаразького району 404858 грн. боргу, з яких –343100 грн. боргу; 61758 грн. штраф.

В обґрунтування позовних вимог посилається на дію договору № 35 від 09 березня 2006 року, укладеного ПАП “Відродження“, с. Криве Підволочиськогго району та відповідачем по справі, видаткові та податкові накладні, а також Додаток до Договору, підписаного 30.03.2006 року.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку відповідач відмовляється погасити борг, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 404858 грн.; витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.05.2007 року судове засідання призначене о 15 год. 12 червня 2007 року ; в судовому засіданні оголошувалася перерва до 14 годин 19 червня та 16 годин 30 хвилин 25 червня 2007 року в порядку статті 77 ГПК України .

У відзиві на позов ( вх. № 16668(н) від 18.06.2007 року )  Державне підприємство “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Підволочиського району заперечує заявлені вимоги повністю і зазначає, що п. 4.2 Договору оплата за поставлену партію якісного товару здійснюється на підставі виставлених рахунків шляхом 100% передоплати. Відповідач не отримував рахунків про оплату товару, а відтак не міг здійснити проплату у встановленому в Договорі порядку. Стверджує, що умови, зазначені в додатку до Договору, яким позивач обґрунтовує позов жодним чином не змінюють вимоги, вказані у п. 4.2. Договору щодо порядку розрахунків.

Вважає, що позивач не вчинив дій, що встановлені договором  що зумовлюють виконання відповідачем обов’язку щодо оплати, а тому мало місце  прострочення кредитора, в силу чого відповідач не міг виконати свого обов’язку щодо оплати поставленого товару.

Посилається на вимоги ч. 4 с. 613 ЦК України  і згідно якої боржник за грошовими зобов’язаннями не сплачує проценти за час прострочення кредитора, а тому вважає, що штраф, нарахований позивачем за невиконання умов договору, є безпідставним. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, господарський суд встановив  наступне:

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом  стягнення збитків.

Під збитками розуміються  витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною ( статті 224 п. 2 ГК України ).

Позивач по справі: Приватне агропромислове підприємство “Відродження“, місцезнаходження якого с. Криве Підволочиського району Тернопільської області   зареєстроване у встановленому законом порядку Підволочиською  районною державною адміністрацією 03.03.2000 року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію  юридичної особи серії АОО № 161816, виданого Державним реєстратором 03.03.2000 року і включене до ЄДРПОУ, що підтверджується Довідкою Тернопільського обласного управління статистики  № 22-268, ідентифікаційний код 30786671, і наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав і охоронюваних законом інтересів.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

Як встановлено у судовому засіданні, 09 березня 2006 року між Приватним агропромисловим підприємством “Відродження“, с. Криве Підволоського району та Державним підприємством “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району  було укладено Договір № 35, предметом якого  є купівля-продаж меляси в загальній кількості 1000 тонн.

Згідно умов договору Поставка здійснюється на умовах франко-склад Продавця автотранспортом Покупця ( пункт 3.1. Договору ). Мінімальна партія поставки –одна машина; кількість кожної партії і терміни поставки погоджуються сторонами додатково у специфікаціях , які будуть невід’ємною частиною договору; приймання товару здійснюється покупцем у відповідності до чинних інструкцій про порядок приймання товару за кількістю і якістю (пункти 3.2.- 3.4. Договору).

Оплата за поставлену партію якісного товару здійснюється на підставі виставлених рахунків шляхом 100% передоплати ( пункт 4.2 Договору ) .

На виконання умов договору, Позивачем у 2006 році по Довіреностях: серії ЯНГ № 674040 від 02 листопада 2006 року та серії ЯНГ № 674103 від 05 грудня 2006 року, виданих  ДП “Зарубинський спиртовий завод“ через Твардовського З.В. здійснювалися поставки відповідачу меляси, що підтверджується видатковими та податковими накладними, а саме:

№ 4а від 27 листопада 2006 року –540,080 тон; № 8 від 30 листопада 2006 року –53,5 тон;  № 3 від 21 грудня –388,32 тон, а всього на загальну вартість 373100 грн. згідно ціни , яка встановлена у Специфікації № 1 від 06.11.2006 року ( належним чином завірена копія Специфікації № 1 від 06.11.2006 року знаходиться в матеріалах справи ).

Факт отримання вищезазначеного товару  відповідачем не заперечено у встановленому законом порядку.

Відповідач у справі – ДП “Зарубинський спиртовий завод“ свої зобов’язання згідно Договору виконав частково, оплативши 02 березня 2007 року 30 000 грн., що підтверджується випискою з банківського  рахунку ПАП “Відродження“.

30 березня 2007 року між сторонами укладено Додаток до Договору № 35, пунктом 1 якого сторони визначили , що суму заборгованості Покупця ( ДП “Зарубинський спиртозавод“ )  перед Продавцем ( ПАП “Відродження“ ) станом на 30 березня 2007 року становить 343100 грн. Термін остаточного розрахунку Покупця за поставлену продукцію –до 05 квітня 2007 року ( пункт 2 Додатку ).

Окрім того сторони погодили , що за несвоєчасну оплату згідно п. 2 даного Договору, Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 1% від недоплаченої суми за кожен день прострочки по оплаті, починаючи з 06 квітня 2007 року.

Додаток до Договору № 35 підписаний повноважними представниками сторін та скріплений відтисками печаток.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Дослідивши представлені позивачем документи, господарський суд вважає, що вони по своїх формальних ознаках є Договором купівлі –продажу, в якому сторони досягли згоди щодо умов, в тому числі в частині оплати за отриманий товар.

Отже , укладеним договором сторони встановили порядок розрахунків за отриману продукцію : передоплата .

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Матеріали справи свідчать , що позивач у справі поставив ДП “ Зарубинський спиртовий завод “ мелясу , однак відповідач по справі не виконав умов договору і не здійснив попередньої оплати .

Разом з тим , представлені документи підтверджують , що сторонами погоджено інші строки оплати за поставлену продукцію .

Так , пунктом 2 Додатку до Договору № 35, підписаного 30 березня 2007 року, Державне підприємство “Зарубинський спиртовий завод“ зобов’язувався остаточно провести розрахунки за отриманий товар до 05 квітня 2007 року.

У судовому засіданні відповідач не надав доказів про виконання ним вимог п. 2 Додатку до Договору в частині здійснення розрахунку за поставлену продукцію .

У відповідності до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь –які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються  вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено , що підприємства , установи , організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів .

Із досліджених у судовому засіданні документів встановлюється , що відповідач у справі –Державне підприємство “ Зарубинський спиртовий завод “ порушило права позивача у справі –ПАП “ Відродження “ с. Криве Підволочиського району , зокрема  у здісненні розрахунків за одержану продукцію .

Таким чином суд вважає , що представленими суду доказами, а саме Договором № 35 від 09.03.2006 року ,  накладними, податковими накладними,  Довіреностями на отримання матеріальних цінностей, Додатковм до Договору № 35 , підписаного 30.03.2007 року ,  позивач по справі довів наявність заборгованості відповідача перед ним за поставлену продукцію в сумі 343100 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення  основного боргу на суму 343 100 грн. підтверджені документально та підлягають до задоволення.

Чинним законодавством України визначено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою ( стаття 546 ЦК ).

Неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно , які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язань.

Отже, як випливає із змісту Цивільного кодексу України –відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлено договором .

Пунктом 3. Додатку до Договору № 35 від 09 березня 2006 року ( підписаного 30 березня 2007 року )  сторони передбачили , що за несвоєчасну оплату згідно п. 2 даного Додатку , Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 1% від недоплаченої суми за кожен день прострочки по оплаті , починаючи з 06 квітня 2007 року . При таких обставинах справи судом приймається посилання позивача про те , що у нього є правові  підстави для стягнення пені.

Згідно представленого розрахунку позивача розмір нарахованого штрафу  становить 61758 грн.

З огляду на наведене суд встановив, що позовні вимоги  в сумі 61758 грн. штрафу підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, згідно приписів ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись  ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 32, 33, 43, 54, 82, 84,116, 117  ГПК України, ст.ст. 20, 193, 224 Господарського Кодексу  України,  ст. ст. 11, 202, 205, 206 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065 на користь Приватного агропромислового підприємства “Відродження“, с. Криве Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 30786671 –343100 грн.  боргу; 61 758 грн. штрафу; 4 049 грн.  в повернення сплаченого державного мита; 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.  Видати наказ.

3.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття  рішення, через місцевий господарський суд.

4.Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          М.Є. Півторак