Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 47/242-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., судді Пушай В.І. , Плужник О.В.

при секретарі Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 2610Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 18.06.07 р. по справі № 47/242-07

за позовом ТОВ "Агро-Союз-Харків", м. Харків

до СТОВ "Довжик" с. Довжик

про стягнення 8388,60 грн.

встановила:

В квітні 2007 р. позивач –ТОВ „Агро-Союз-Харків”, м. Харків звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача –СТОВ „Довжик”, с. Довжик 8388,60 грн. заборгованості та судових витрат.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.06.07 р. по справі № 47/242-07 позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 8388,60 грн. заборгованості, 102 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивоване з тих підстав, що відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості за одержаний товар по накладній № 00978/06 від 22.02.07 р. від 22.02.07 р.; що з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України позивач направляв на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості, проте останній дану вимогу залишив без відповіді та ін..

Відповідач з рішенням господарського суду не погоджується, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог відповідач вказує на те, що при здійсненні поставки товару сторони не узгодили строків здійснення оплати за нього, і позивач в порядку ст. 530 ЦК України не звертався до відповідача з відповідною вимогою про погашення заборгованості, в зв'язку з чим, у відповідача на момент звернення позивача до суду не виник обов'язок щодо її оплати. Крім того в обґрунтування своїх вимог відповідач вказує на те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду  справи в господарському суді, що з урахуванням вимог ст. 104 ГПК України в будь-якому випадку є підставою для скасування прийнятого по справі рішення та ін.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, відзиву чи пояснення по скарзі не надав, про причини свого неприбуття не повідомив.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини свого неприбуття не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, судова колегія встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, та правомірно встановлено судом першої інстанції 22.02.2007 р. відповідачем на підставі накладної №00978/06 від 22.02.2007 р. за довіреністю серії ЯНЗ № 001562 від 22.02.2007 р. отримано від позивача запасні частини на загальну суму 8388,60 грн., які відповідачем оплачені не були.

29.03.07 р. позивачем на адресу відповідача направлена претензія, в якій позивач просив відповідача погасити дану заборгованість, однак дана претензія була залишена відповідачем без відповіді. Про направлення вказаної претензії відповідачу свідчить надане позивачем поштове повідомлення, яке містить відмітку про вручення документа представнику відповідача (а.с. 10 на зворотньому боці).

З матеріалів справи також вбачається, що господарський суд приймаючи оскаржуване рішення крім іншого виходив з того, що відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості за одержаний товар по накладній № 00978/06 від 22.02.07 р. від 22.02.07 р.; що з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України позивач направляв на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості, проте останній дану вимогу залишив без відповіді.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів,  повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм  надана правильна та належна правова оцінка, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі рішення з наступних підстав:

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу  господарський суд  оцінює  докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в  судовому  процесі  всіх обставин справи  в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог —відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, а також по-перше те, що відповідачем існування заборгованості не оспорюється, що він не надав доказів її погашення, по-друге те, що позивач надіславши на адресу відповідача претензію щодо сплати заборгованості, тим самим виконав вимоги ст. 530 ЦК України, а відповідач вимоги вказаної претензії не виконав, господарський суд правомірно дійшов висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 8388,60 грн. заборгованості за одержаний товар відповідно до накладної № 00978/06.

Як свідчать матеріали справи відповідач просить скасувати рішення господарського суду також по мотивах того, що господарський суд належним чином не повідомив його про те, що в судовому засіданні 06.06.07 р. було відкладено розгляд справи на 18.06.07 р., тобто не надіслав на адресу відповідача відповідну ухвалу.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач відповідно до поштового повідомлення (а.с. 11) був належним чином повідомлений про розгляд справи, тобто не був позбавлений права на реалізацію своїх процесуальних прав, мав можливість з'явитися в судове засідання та надати свої заперечення стосовно позовних вимог позивача, а також надати необхідні докази в їх обґрунтування, однак даними правами з невідомих причин не скористався.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ухвалу від 06.06.07 р. про відкладення розгляду справи суд на адресу відповідача направляв, і останній при цьому в супереч вимогам ст. 33 ГПК України не надав доказів того, що дану ухвалу він не отримував.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Однак, відповідачем, не надано жодного доказу того, що господарський суд при винесенні рішення порушив норми процесуального права, які могли б в будь-якому випадку бути підставою для скасування даного рішення.

Таким чином, висновки, викладені в рішенні господарського суду відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, судова колегія -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 18.06.07 р. по справі № 47/242-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Повний текст постанови підписано 24.10.07 р.

Головуючий суддя                                                                    Могилєвкін Ю.О.

Судді                                                                    Пушай В.І.

Плужник О.В.