КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2007                                                                                           № 13/764

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Яснець С.Ю.,

від відповідача - Прокопенко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Слов"янський базар"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007

у справі № 13/764

за позовом                               Комунальне підприємство по утриманню та експлуатації житлового фонду "Липкижитлосервіс"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Слов"янський базар"

про                                                  зобов"язання привести фасад будинку у первісний стан шляхом демонтування металевої конструкції

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.11.2006 порушено провадження у справі № 13/764 за позовом Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду “Липкижитлосервіс” (далі – КП УЕЖФ “Липкижитлосервіс”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Слов’янський базар” (далі – ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар”) про зобов’язання привести фасад у первісний стан шляхом демонтування металевої конструкції.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.05.2007 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду м. Києва від 17.05.2007 ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при винесенні рішення не врахував і не надав можливості довести необґрунтованість позову, оскільки правовідносини із спірного питання регулюються Законом України „Про благоустрій населених пунктів”.

Апелянт стверджує, що Закон України „Про благоустрій населених пунктів” прийнято 06.09.2005, а суд в рішенні посилається на підзаконний нормативний документ від 26.11.2002 „Правила благоустрою території у м. Києві № 47/207 від 26.11.2002 та не враховує Закон України „Про благоустрій населених пунктів”, який прийнято значно раніше.

Також ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник КП УЕЖФ “Липкижитлосервіс” проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення господарського суду м. Києва від 17.052007 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” – без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 299 укладеного 26.04.2001 з Фондом приватизації комунального майна Печерського району м. Києва є власником нежитлового приміщення загальною площею 295,9 кв.м., яка складає 20/100 частини від площі нежитлових приміщень в будинку, розташованому за адресою: 01010, м. Київ, вул. Аістова, 3 літ “А”.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Рішенням № 45 від 20.12.2005 Печерської районної у м. Києві ради “Про структурні зміни комунального підприємства по утриманню житлового господарства “Печерськжитло” будинок № 3-А по вул. Аістова в м. Києві передано на баланс КП УЕЖФ “Липкижитлосервіс”, яке є правонаступником прав і обов’язків КП УЖГ “Печерськжитло” в частині переданого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Згідно п. 44 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується  питання щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність;

У зв'язку зі здійсненням містом Києвом функцій столиці України Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, згідно п. 2 ст. 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" мають право встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів;

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 44 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п.2 ст. 22 Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ" рішенням Київської міської ради № 47/207 від 26.09.2002 “Про встановлення Правил благоустрою території, паркування транспортних засобів, тиші в громадських місцях, торгівлі на ринках у м. Києві” встановлено Правила благоустрою території у м. Києві (далі – Правила благоустрою території у м. Києві).

Отже, Київська міська рада встановлюючи Правила благоустрою території в м. Києві, діяла в межах свої компетенції  (п. 44 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та п.2 ст. 22  Закону України "Про столицю України - місто-герой Київ") та відповідно до законодавства (ч. 2 ст. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

При цьому, сторони не надали доказів того, що Правила благоустрою території у м. Києві в установленому порядку скасовані чи визнанні недійсними.

Правила благоустрою території у м. Києві регулюють права і обов'язки учасників правовідносин у галузі благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку у місті та містять загальнообов'язкові на території міста норми, за порушення яких передбачена відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення (пункти 1-2 Правил благоустрою території у м. Києві).

Згідно п.5.5 Правил благоустрою території у м. Києві відповідальні посадові особи підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, а також громадяни зобов'язані змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель та споруд тільки на підставі затверджених у встановленому порядку проектів та за умови одержання ордера на виконання цих робіт у Головному управлінні контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном міста Києва.

Відповідальним посадовим особам підприємств, установ, організацій, а також громадянам забороняється проводити земляні, будівельні, монтажні та інші роботи без ордера Головного управління контролю за благоустроєм та зовнішнім дизайном міста Києва на їх виконання або з порушенням вимог проекту організації робіт, будівництва (п. 6.3 Правил).

Проведеними комісійними перевірками було встановлено, що ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” самовільно встановлено металеве накриття на дворовому фасаді буд. № 3 по вул. Аістова і у товариства відсутні відповідні дозволи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь – які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” не надало доказів того, що металеве накриття на дворовому фасаді буд. № 3 по вул. Аістова встановлено відповідно до вимог Правил благоустрою території у м. Києві.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа, згідно ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов та зобов’язав ТОВ „Торговий дім „Слов’янський базар” демонтувати з фасаду будинку № 3 літ „А” по вул. Аістова, металеве накриття.

Посилання ТОВ „Торговий дім „Слов’янський базар” на те, що Закон України „Про благоустрій населених пунктів” прийнято 06.09.2005, а суд в рішенні посилається на підзаконний нормативний документ Правила благоустрою території у м. Києві № 47/207 від 26.09.2002, який не враховує Закон України „Про благоустрій населених пунктів”, який прийнято значно раніше колегією суддів до уваги не приймаються з таких підстав.

Закон України „Про благоустрій населених пунктів” прийнято 06.09.2005 і цей Закон набрав чинності з 01.01.2006 (п. 1 Прикінцевих положень до Закону України „Про благоустрій населених пунктів”).

Закон України „Про благоустрій населених пунктів” визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про благоустрій населених пунктів” благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля;

Утримання в належному стані території - використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, місцевих правил забудови, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об'єктів благоустрою;

Система благоустрою населених пунктів включає, зокрема, здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів (ст. 3 Закону України „Про благоустрій населених пунктів”).

Згідно ст. 4 Закону України „Про благоустрій населених пунктів” законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів, і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про благоустрій населених пунктів” до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно – правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки металеве накриття на дворовому фасаді буд. № 3 по вул. Аістова самовільно встановлено у 2005 році, про що свідчить акт від 14.02.2005 (а.с. 21), а Закон України „Про благоустрій населених пунктів” набрав чинності з 01.01.2006, то Закон України „Про благоустрій населених пунктів” не може розповсюджуватись на спірні правовідносини.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі ТОВ “Торговий дім “Слов’янський базар” суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2007.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2007 у справі № 13/764 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Слов’янський базар” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 13/764 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді