ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" жовтня 2007 р.                                                                          Справа №  02/3036

Господарський суд Черкаської області в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання  Давиденко В.Г.,

за участю представників:  позивача: Андрієнко В.Г.- за довіреністю,

першого відповідача: не з’явився, другого відповідача:  Сенченков І.Г. –за довіреністю,  третьої особи:  Сенченков І.Г. –за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю «Тріумф»

до  товариства з обмеженою відповідальністю «Мак Девід Релакс»(перший відповідач),

до товариства з обмеженою відповідальністю «Кама Трейдинг Ко. ЛТД» (другий відповідач),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача –відкрите акціонерне товариство “Мегабанк”,

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про визнання недійсним на підставі ст.ст. 215, 232 Цивільного кодексу України договору купівлі –продажу нерухомості №03 від 29.05.2003 року, укладеного відповідачами між собою, з мотивів укладення його із суттєвим порушенням норм чинного на той момент законодавства України, оскільки:

- одним із засновників ТОВ «Кама Трейдинг Ко. ЛТД» є  Котляренко В.О., який на момент укладання оспорюваного договору був засновником ТОВ «Будагросервіс», що стояло у витоків створення ТОВ «Мак Девід Релакс»(продавця за оспорюваним договором). На думку позивача, Котляренко В.О. мав можливість маніпулювати цими юридичними особами на власний розсуд та задля власних інтересів, у т.ч. стосовно обставин укладання оспорюваного договору купівлі –продажу, що може бути розцінено як зловмисна угода однієї сторони з іншою з метою виведення активів першого відповідача та неможливістю сплати позивачу, в зв’язку з виходом останнього із складу засновників ТОВ «Мак Девід Релакс», вартості його частки у статутному фонді товариства;

-  законність вимоги позивача щодо повернення грошової частки у статутному фонді «Мак Девід Релакс»підтверджена рішенням господарського суду Черкаської області від 26.04.2007 року, яке не виконане до цього часу;

-  ТОВ «Мак Девід Релакс»не мав права відчужувати приміщення за оспорюваним договором в зв’язку з тим, що при передачі позивачем майнового внеску до статутного фонду ТОВ «Мак Девід Релакс» акт приймання –передачі №1 від 23.01.2001 року не був підписаний всіма засновниками товариства, отже, за доводами позивача ТОВ «Мак Девід Релакс» не набув прав власника на передане до його статутного фонду майна. Також позивач просив поновити строк позовної давності для пред’явлення даного позову, оскільки він пропущений з поважних причин.

В процесі розгляду справи позивач надіслав суду та відповідачам уточнення до позовної заяви, у яких:

- просить застосувати норму Цивільного кодексу УРСР 1964 року, який був чинний на момент укладання оспорюваного договору купівлі –продажу та визнати недійсним цей договір на підставі статті 48 Цивільного кодексу Української РСР;

- стверджує, що при оформленні оспорюваного договору відповідачами було порушено також п.3.4 Установчого договору ТОВ «Мак Девід Релакс», ст. 225 Цивільного кодексу Української РСР у частині відсутності повноважень у товариства відчужувати майно на правах власника;

- стверджує, що сторонами за оспорюваним договором було порушено принцип належності виконання у встановлений строк зобов’язання першого відповідача перед позивачем шляхом умисного укладення відповідачами  незаконних угод по розпродажу ліквідного майна по завідомо занижених цінах для штучного створення неможливості задоволення грошових вимог позивача по причині відсутності коштів чи майна, за рахунок якого це можна було б зробити, оскільки вартість об’єкта, по якій його було продано, викликає у позивача сумнів.

Представник позивача у судових засіданнях, підтримуючи позовні вимоги, посилався на доводи,  викладені у позовній заяві і в уточненнях до позовної заяви  та  у запереченні на відзив.

У судовому засіданні 19.10.2007 року представник позивача заявив усні клопотання: - про зобов’язання третьої особи надати витяг із Державного реєстру іпотек нерухомого майна, - про надіслання запиту у Печерську РДА про надсилання до суду  завірених копій  статуту ТОВ “Будагросервіс” та змін до нього, - про надіслання до Головного управління статистики у м. Києві запиту щодо реєстрації керівників вказаного товариства, оскільки Котляренко В.О. міг бути керівником товариства і певним чином  впливати на майнові відносини товариств та міг бути зацікавленим в укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу.

Також представник позивача у судовому засіданні 19.10.2007 року подав суду письмові клопотання: -  про призначення експертизи  для визначення дійсної вартості Молодіжного центру на момент укладення договору купівлі-продажу, так як на думку позивача  вартість об’єкту була значною вищою, ніж вказано у оцінці; - про накладення арешту на  приміщення Молодіжного центру, оскільки у позивача є неофіційна інформація про те,  що другий відповідач вживає заходи до продажу об’єкта.

Перший відповідач не надіслав суду відзив на позов та витребувані судом документи. Ухвали суду, надіслані на його адресу, вказану в ЄДР (тобто, на належну адреси) повернулись і не були вручені адресату. Суд вважає, що неявка представника першого відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті і суд вважає можливим розглянути  справу за відсутності представника першого відповідача за наявними у справі матеріалами.

Представник  другого відповідача у відзиві на позов та  у судовому засіданні: -   заперечив проти вимоги позивача з тих підстав, що Котляренко В.О. ніколи не входив до числа засновників ТОВ “Будагросервіс”, а обставина щодо впливу Котляренка В.О. на сторони у договорі купівлі-продажу  є лише припущенням позивача, яке не підтверджується жодним доказом; - стверджував, що оспорюваний договір підписаний директором першого відповідача (як продавця) відповідно до його статутних повноважень, договір містить всі істотні умови, відповідає чинному на той час законодавству; - представник заперечив проти витребування у Печерської райдержадміністрації копій установчих документів ТОВ “Будагросервіс”, оскільки представник відповідача надав суду належні докази наявності всіх змін до установчих документів вказаного товариства і такий запит буде лише затягуванням розгляду справи; -  заперечив проти призначення експертизи, вважаючи клопотання позивача безпідставним, оскільки у договорі купівлі-продажу вартість вказана більша, ніж у обох експертних оцінках,  приміщення знаходиться у заставі, клопотання позивача грунтуються лише на його припущеннях та домислах, -  з цих підстав та в зв’язку з необґрунтованістю просить відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на приміщення. Пояснив,  що його позиція, як представника третьої особи, аналогічна.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 19.10.2007 року по 26.10.2007 року.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи  представників сторін, суд встановив наступне.

Позивачем оспорюється договір №3 купівлі –продажу нерухомості від 29.05.2003 року, укладеним товариством з обмеженою відповідальністю «Мак Девід Релакс»(першим відповідачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кама Трейдинг Ко. ЛТД»(другим відповідачем), за умовами якого перший відповідач продав, а другий відповідач прийняв у власність нерухоме майно Молодіжний центр (нежитлову будівлю) загальною площею 613 кв.м., розташований за адресою: Черкаська область, м. Сміла, вул. Дзержинського, 9.

Від імені ТОВ «Мак Девід Релакс»договір купівлі –продажу підписаний генеральним директором Шевчуком В.М., що відповідає рішенню зборів учасників товариства від 18.04.2003 року.

Оспорюваний договір скріплений печатками товариств  продавця та покупця.

В цей же день, 29.05.2003 року, сторони підписали Акт прийому – передачі об’єкта нерухомості по договору купівлі –продажу № 03 від 29.05.2003 року, яким підтвердили факт передачі першим відповідачем (продавцем) другому відповідачу (покупцю) Молодіжного центру у м. Сміла по ціні 890 000 грн.

Як вбачається із довідки Смілянського відділку Черкаського ООБТІ від 04.09.2007 року за вих. №1926 право власності на нежитлову будівлю Молодіжного центру в м. Сміла по вул. Дзержинського, 9, зареєстровано за ТОВ «Кама Трейдінг Ко. ЛТД»на підставі оспорюваного договору.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позивачем не вказано законних підстав для визнання недійсним договору купівлі – продажу нерухомого від 29.05.2003 року,  виходячи із наступного.

Позивач правомірно посилається на норми Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент укладання оспорюваного договору, оскільки його законність повинна визначатися відповідно до Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР (на яку посилається позивач в уточненні до позовної заяви) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Позивач не вказав, в чому саме і якому закону суперечить оспорюваний договір.

Доводи позивача про те, що на момент укладання договору перший відповідач (як продавець) не мав прав власника на нерухоме майно, не підтверджені належними доказами і спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, незавершене будівництво Молодіжного центру було передане позивачем у 2001 році до статутного фонду ТОВ «Мак Девід Релакс», тобто, відповідно до Закону України «Про господарські товариства»та Закону України «Про власність»  воно стало власністю вказаного товариства.  Як вбачається із  поданих позивачем протоколів, позивач та інші учасники товариства визнавали передачу  незавершеного будівництва позивачем до статутного фонду,  вносили кошти,  продовжували будівництво,  обговорювали питання фінансування будівництва тощо.

У протоколі зборів учасників ТОВ «Мак Девід Релакс»від 18.04.2003 року, підписаному також представниками позивача, вказано, що на момент проведення зборів Молодіжний Центр готовий до здачі в експлуатацію, орієнтовна дата здачі в експлуатацію –кінець квітня 2003 року. У листі Смілянського відділу ЧООБТІ від 01.04.2004 року за вих. № 786 вказано, що первинна реєстрація права власності на Молодіжний Центр зареєстрована за ТОВ «Мак Девід Релакс»28.05.2003 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Смілянської міської ради.

Установчими документами ТОВ «Мак Девід Релакс»не було встановлено отримання згоди всіх засновників на відчуження майна товариства. Тим більше, що позивач за власним бажанням вийшов із складу засновників товариства. Той факт, що при передачі позивачем у 2001 році майна як внеску до Статутного фонду ТОВ «Мак Девід Релакс»акт приймання –передачі майна не був підписаний іншим підприємством, не має значення для даної справи і не може впливати на законність прав власника - ТОВ «Мак Девід Релакс»на це майно, оскільки факт передачі майна і воля позивача на його передачу були підтверджені його подальшими діями, зокрема, на зборах учасників товариства від 18.04.2003 року позивач не заперечував права власності ТОВ «Мак Девід Релакс» на Молодіжний центр, лише просив вирішити питання оплати вартості частки позивача у статутному фонді товариства в зв’язку із виходом позивача із складу засновників ТОВ «Мак Девід Релакс».

З огляду на викладене, доводи позивача про те,  що ТОВ «Мак Девід Релакс»не мав права відчужувати приміщення за оспорюваним договором,  спростовуються матеріалами справи і не заслуговують на увагу.

Факт невиконання товариством «Мак Девід Релакс»рішення господарського суду Черкаської області від 26.04.2007 року, яким із товариства стягнуто на користь позивача частку у його статутному фонді товариства, не може бути підставою для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі –продажу. Тим більше, що з часу набрання рішенням законної сили пройшло лише 2 місяці; відсутні докази неможливості його виконання.

Ціна договору є його істотною умовою. Як вбачається, сторони за оспорюваним договором досягли згоди щодо ціни об’єкту нерухомості, перед укладенням договору купівлі-продажу було проведено оцінку його вартості та отримано два висновки з цього питання. Той факт, що суми в обох висновках не співпадають, не може ставити під сумнів їх дійсність та правильність,  оскільки інше не встановлено в установленому законом порядку. Позивач не вказав доказів недійсності цієї умови договору.

Суд вважає,  що клопотання позивача про призначення експертизи визначення вартості приміщення станом на травень 2003 року не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Виходячи із припису частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду,  а не обов’язком.  Оцінивши доводи представників та докази у справі, в тому числі наявність двох оцінок вартості майна, проведених саме на момент укладення договору, тобто в 2003 році,  суд приходить до висновку про достатність доказів у справі для прийняття рішення  по даному спору  і не вбачає підстав для  призначення судової експертизи.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача про те, що Котляренко В.О. був засновником чи керівником  ТОВ  “Будагросервіс” та опосередковано міг випливати на  укладення оспорюваного договору, оскільки ці твердження позивача основані на його припущеннях.  ТОВ «Кама Трейдинг Ко. ЛТД», ТОВ «Мак Девід Релакс»та один із його засновників - ТОВ «Будагросервіс»є окремими юридичними особами; закон не забороняє громадянам –фізичним особам бути засновниками (учасниками) декількох товариств чи підприємств; приміщення продане по ціні вищій, ніж  його  було оцінено.  Тим більше, що матеріалами справи спростовано ці доводи позивача, оскільки в результаті системного аналізу установчих документів ТОВ “Будагросервіс” встановлено відсутність запису про те,  що Котляренко В.О. є засновником  вказаного  товариства.  Незасвідчена належним чином ксерокопія протоколу  № 5, на яку послався представник позивача  у судовому засіданні 19.10.2007 року,  не може бути належним доказом,  оскільки у ній не вказано,  що Котляренко В.О. був саме  засновником ТОВ “Будагросервіс”.  Суд зазначає, що сам по собі факт  зайняття однією й тією ж особою посад у різних товариствах не може свідчити про наявність протиправного умислу.

З огляду на викладене, суд відхиляє клопотання позивача про витребування документів у Печерській РДА  та  у  Головного управління статистики у м. Києві.  Що стосується клопотання про витребування  витягу із Реєстру заборон відчуження предмету іпотеки,  то у матеріалах  справи є такий витяг станом на 04.04.207 року. Позивач не вказав, чому він не надав суду такий витяг, якщо він сумнівається у дійсності витягу, яки й наданий у справу.  Тому вказане клопотання відхиляється.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України  обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними  засобами доказування,  не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.  Суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях, судове рішення не може бути приблизним.

При розгляді справи про визнання угоди недійсною господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання такої угоди недійсною, зокрема, оцінити відповідність чи невідповідність спірної угоди вимогам законодавства стосовно того законодавства, яке діяло на момент укладення оспорюваної угоди.

Суд вважає, що позивач не вказав законних підстав для визнання договору купівлі –продажу нерухомості недійсним.  Вказані позивачем доводи  щодо невідповідності договору  купівлі-продажу чинному на момент укладення законодавству  спростовуються наявними у справі доказами, а тому ці підстави для визнання договору  купівлі-продажу недійсним позивачем не доведені.

Позивач не надав доказів,  які підтверджують недійсність договору, що передбачено ст. 48 ЦК Української РСР. Інших доводів щодо недійсності договору  купівлі-продажу  позивач суду не надав.

З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Клопотання позивача про накладення арешту на майно не підлягає задоволенню в зв’язку з його необгрунтованістю.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати на   повністю покладаються на позивача і йому не повертаються.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 41, 49, 67, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Клопотання  ТОВ “Тріумф” про забезпечення позову, призначення експертизи  та витребування документів, заявлені у судовому засіданні 19.10.2007 року, залишити без задоволення.

2.   У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                           А.Д.Пащенко