ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.10.07                                                                                           Справа  № 13/315

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В. та Кузя В.Л.

розглянувши апеляційну cкаргу Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП б/н від 10.04.2007 року (вх. № 377 від 16.04.2007 року) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі №  13/315

за позовом Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ, до Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП, м.Івано-Франківськ, про стягнення заборгованості по орендній платі та виселення з орендованого приміщення.

за участю представників сторін - не з‘явились.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 задоволено позов Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області до Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП:  зобов‘язано відповідача звільнити орендоване майно за договором оренди державного майна № 14, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 14,4 кв.м., що розташоване за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Петрушевича, 1 та повернути його позивачу по акту приймання-передачі та стягнено з відповідача на користь позивача 55,69 грн. заборгованості по орендній платі, 729,87 грн. заборгованості по комунальних платежах, 511,67 грн. орендної плати до державного бюджету України та судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі б/н від 10.04.2007 року (вх. № 377 від 16.04.2007 року) апелянт вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 підлягає скасуванню, оскільки прийнято за неповного з‘ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права. В обгрунтування наведеного, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що відповідачем по справі є Івано-Франківська православна місія УПЦ КП, тоді як судом було прийнято рішення щодо Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП. Судом першої інстанції не було враховано постанови Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2006 року у справі № 17/304 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.09.2004 року у справі № А-2/135. Також судом не враховано, що згідно висновку спеціаліста № 158 від 28.01.2006 року відповідачем за період з 01.03.2001 року по 10.01.2005 року здійснена переплата орендної плати в сумі 1553,75 грн.

За наведеного, апелянт просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові Службі автомобільних доріг в Івано-Франківській області.

Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області (позивач у справі) вимоги апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргі № 01-ю/134 від 12.06.2007 року. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 залишити без змін.

В судовому засіданні 10.10.2007 року було оголошено перерву до 17.10.2007 року до 12 год. 40 хв.

Колегія суддів апеляційного суду враховуючи, що при оголошенні перерви було повідомлено сторін про час та місце наступного слухання справи, про що представники сторін розписались на внутрішній стороні обкладинки справи, заслухання в попередньому судовому засіданні пояснення представників сторін, виходячи з положень ст. 101 ГПК України, вважає за можливе прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення  Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 постанову в даному судовому засіданні без участі в ньому представників сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При цьому суд встановив наступні обставини та виходив з таких мотивів.

01.03.2001 року між Адміністрацією автомобільних доріг в Івано-Франківської області (правонаступником якої є позивач згідно наказу Державної служби автомобільних доріг України № 113 від 15.03.2002 року) та Всеукраїнською видавничою православною місією УПЦ КП було укладено договір оренди державного майна № 14 (надалі Договір), згідно якого відповідачу передано в користування  нежитлове приміщення загальною площею 14,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Петрушевича, 1 (п. 1.1). Строк дії даного Договору згідно п. 10.1 було встановлено сторонами в 1 рік: з 01.03.2001 року по 28.02.2002 року включно. Орендна плата встановлена сторонами в розмірі 41,34 грн. за місяць оренди (п. .3.1), при цьому згідно п. 3.3 даного Договору орендна плата перераховується відповідачем щомісячно, не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним і спрямовується: 30% до державного бюджету України, 70% - позивачу у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, й не заперечується сторонами, та встановлено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2006 року у справі № 17/304, Договір було пролонговано сторонами відповідно до п. 10.5 Договору до 01.03.2005 року.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, що й не заперечувалось сторонами у справі, позивачем було передано відповідачу по акту приймання-передачі орендованого майна від 01.03.2001 року в фактичне користування вищезазначене нерухоме майно, що є предметом оренди по договору від 01.03.2001 року № 14, яке на час прийняття оскаржуваного рішення знаходилось у користуванні відповідача. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Крім цього, судом встановлено, що між сторонами також було укладено договір № 14-14 від 03.05.2001 року на надання комунальних послуг по утриманню адмінкорпусу орендодавцем орендареві, згідно якого позивач зобов‘язувався забезпечувати відповідачеві нежитлові приміщення передані по договору оренди державного майна № 14 від 01.03.2001 року та місця загального користування в адмінкорпусі по вул. Петрушевича, 1 вигодами та послугами згідно переліку, визначеного в п. 1.1 даного Договору, а відповідач у даній справі зобов‘язувався своєчасно оплачувати надані йому вигоди та послуги згідно виставлених йому позивачем рахунків. Даний Договір пролонговувався відповідно до п. 4.2 разом з продовженням дії договору оренди державного майна № 14 від 01.03.2001 року.

Відповідно до п. 10.5 Договору оренди державного майна № 14 від 01.03.2001 року у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

24.03.2005 року орендодавцем –Службою автомобільних доріг в Івано-Франківській області було направлено орендарю –Всеукраїнській видавничій православній місії УПЦ КП лист-повідомлення № 01-ю/64 від 24.03.2005 року про припинення договору оренди державного майна від 01.03.2001 року № 14 в зв‘язку з закінченням строку на який його було укладено та з проханням повернути орендоване майно.

Докази направлення такого повідомлення відповідачу –завірені копії фінансового чеку та опису поштового відправлення, знаходяться в матеріалах справи (а.с. 13, 69), які як вбачається зі змісту оскарженого рішення були досліджені судом першої інстанції.

Апеляційним судом в судовому засіданні було оглянуто оригінали вищезазначених доказів, та встановлено їх відповідність копіям, які знаходяться в матеріалах справи, а тому безпідставними є доводи відповідача про підроблення повідомлення від 24.03.2005 року про припинення договору оренди № 14 від 01.03.2001 року.

Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними посилання відповідача на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2006 року у справі № 17/304, як на підставу для відмови в позові по даній справі, оскільки як вбачається з даної постанови, нею встановлено відсутність підстав для розірвання договору оренди № 14 від 01.03.2001 року станом на 10.01.2005 року та звільнення орендарем - Всеукраїнською видавничою православною місією УПЦ КП орендованого майна, тоді як предметом дослідження по даній справі є встановлення факту закінчення строку дії даного договору та як наслідок –наявності чи відсутності підстав для повернення орендареві орендованого майна. Щодо рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.09.2004 року у справі № А-2/135, виходячи з предмету судового спору у цій справі, то даним рішенням жодним чином не спростовується підставність позовних вимог Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області у справі № 13/315.

Таким чином, відповідно до п.п. 2.4, 5.7 Договору, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 291 ГК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень даних Кодексів, ч. 3 ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” у відповідача у даній справі в зв‘язку з припиненням договору від 01.03.2001 року № 14 виникло зобов‘язання щодо повернення орендованого майна.

На час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, Відповідачем не представлено судам доказів добровільного звільнення орендованого майна -  нежитлового приміщення загальною площею 14,5 кв.м. в адмінбудівлі, що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Петрушевича, 1.

За таких обставин, апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області до Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП про  зобов‘язання останньої повернути орендоване майно.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції прийнято рішення про права та обов‘язки особи, яка не була залучена до участі в справі - Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП, оскільки відповідачем у справі є Івано-Франківська православна місія УПЦ КП, при цьому суд виходить з того, що орендарем по договору від 01.03.2001 року № 14 є Всеукраїнська  видавнича православна місія УПЦ КП, що в позовній заяві позивач визначив відповідачем Всеукраїнську видавничу православну місію УПЦ КП, оскільки саме її він просить виселити з орендованого приміщення, що ухвалою суду від 29.12.2006 року про порушення провадження у справі № 13/315 саме Всеукраїнську видавничу православну місію УПЦ КП визнано позивачем у справі, тобто спірне рішення прийнято судом саме щодо суб‘єкта процесуальних правовідносин у даній справі.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині позову про стягнення 55,69 грн. заборгованості по орендній платі на користь відповідача, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення без змін оскаржуваного рішення в цій частині позовних вимог.

При цьому, колегією, роблячи такий висновок, враховано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2006 року у справі № 17/304. Так, даною постановою встановлено факт відсутності заборгованості відповідача по орендній платі станом на 10.01.2005 року. Даний факт відповідно до ст. 35 ГПК України є обов‘язковим для суду при вирішенні даного спору, і не підлягає повторному доведенню. В той же час, враховуючи, що відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата за базовий місяць складає 41,34 грн., яка визначається на наступні місяці шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, колегія суддів вважає, з відповідача слід стягнути орендну плату в розмірі 55,69 грн. за період з 10.01.2005 року по 01.03.2005 року, оскільки сума даної позовної вимоги є в межах розміру орендної плати згідно п. 3.1 Договору, та враховуючи, що відповідачем не подано суду доказів оплати орендної плати за даний період.

Посилання апелянта на те, що висновком спеціаліста Експертно-криміналістичного центру Управління УМВС України в Івано-Франківській області № 158 від 28.01.2006 року відповідачем за період з 01.03.2001 року по 10.01.2005 року здійснена переплата орендної плати в сумі 1553,75 грн., апеляційним судом не може бути взято до уваги, оскільки даний висновок не є належним доказом відсутності заборгованості відповідача в розумінні ст. 34 ГПК України, так як суду не подано первинних доказів на підставі яких зроблено даний висновок.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 511,67 грн. заборгованості по орендній платі на користь державного бюджету, та 729,87 грн. заборгованості по по комунальних платежах, то апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, виходячи з того, що дане рішення в цій частині вимог прийнято за неповного з‘ясування обставин справи та неправильного застосування норм процесуального права.

Так, щодо вимоги позивача про стягнення 511,67 грн. заборгованості по орендній платі перед бюджетом України, то апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позов в цій частині, оскільки судом не враховано, що відповідно до ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду наділені юридичні особи права, та охоронювані законом інтереси яких порушені. В даному випадку позивачем, враховуючи, що відповідно до умов Договору, зокрема п. 3.3, яким встановлено, що відповідачем сплачується 30% орендної плати до державного бюджету України напряму, тобто на відповідний рахунок держказначейства України, а не позивачу, тобто на останного Договором не покладено обов‘язку щодо перерахування орендних платежів в держбюджет України, і, що в матеріалах справи  відсутні докази права Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області на звернення до господарського суду з такою вимогою, апеляційний суд вважає, що, як наслідок, відсутні підстави вважати, що є порушеними права позивача можливим неперерахуванням даних коштів відповідачем в державний бюджет України, а отже, для задоволення позову в цій частині.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не подано в обгрунтування позовних вимог жодних доказів заборгованості відповідача по платежах за послуги відповідно до договору № 14-14 від 03.05.2001 року в розмірі 729,87 грн. за спірний період, і таким чином, судом першої інстанції прийнято рішення в цій частині позовних вимог за недоведеності обставин такої заборгованості відповідача, факт наявності якої місцевим судом безпідставно визнано встановленим.

Таким чином, апеляційний          суд, враховуючи, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 підлягає частковому скасуванню, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст.ст. 49, 105 ГПК України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 101, 103, 104, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП частково задоволити.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 29.03.2007 року у справі № 13/315 скасувати в частині стягнення 729,87 грн. заборгованості по комунальних платежах, 511,67 грн. орендної плати до державного бюджету України та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

3.          Стягнути з Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП на користь Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області 89 грн. 38 коп. державного мита за подання позовної заяви та 69 грн. в відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Стягнути з Служби автомобільних доріг в Івано-Франківській області на користь Всеукраїнської видавничої православної місії УПЦ КП 97 грн. 62 коп. державного мита за подання апеляційної скарги.

5.          Доручити Господарському суду Івано-Франківської області видати накази на виконання даної постанови.

6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7.          Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

8.          Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий- суддя                           М.І.Городечна

Судді                                       М.В.Юркевич

В.Л.Кузь