ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.09.07 р.
Справа № 39/280

Господарський суд Донецької області
у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю “Павлід” м. Київ

До відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк

про
стягнення 160 840 грн. 66 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 -
особисто;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю “Павлід” м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької
області з позовом до відповідача, Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
м. Донецьк,  про стягнення заборгованості
в сумі 160 840 грн. 66 коп., яка складається з основного боргу в сумі 160 840,
66 коп., пені в сумі 12 706, 41 грн., штрафу в сумі 11 258, 85 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір НОМЕР_1від 19.03.2007 р., гарантійний лист від
15.05.2007 р., накладну НОМЕР_2 від 15.05.2007 р., довіреність серії НОМЕР_3
від 15.05.2007 р., претензію НОМЕР_4 від 11.07.2007 р., розрахунок.

Відповідач надав відзив на позов та
пояснення до відзиву, проти позовних вимог заперечив, поставку товару за
накладною НОМЕР_2 від 15.05.2007 р. вважав такою, що відбулася поза межами
договору НОМЕР_1від 19.03.2007 р., нарахування штрафу та 3% річних вважав
безпідставним, додатково посилався на договір про переведення боргу від
25.06.2007 р.

Представник позивача в судове
засідання від 26.09.2007 р. не з'явився, надіслав телеграму, просив розглянути
спір без його участі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський
суд встановив.

19.03.2007 р. між позивачем,
Товариством з обмеженою відповідальністю “Павлід” м. Київ, та відповідачем,
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк, укладено договір за
НОМЕР_1, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та
підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271
ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також
застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті
655-697 ЦК України).

Згідно даного Договору позивач
зобов'язався поставити відповідачеві, на підставі за явки останнього, продукцію
- плитку керамічну, у кількості та в строки, визначені заявкою, а відповідач в
свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору, позивач
згідно накладної НОМЕР_2 від 15.05.2007 р. поставив відповідачеві обумовлену
Договором продукцію - плитку керамічну на загальну суму 160 840 грн. 66 коп.

Відповідачем продукцію прийнято, що
підтверджується довіреністю на право отримання товарно-матеріальних цінностей
серії НОМЕР_3 від 15.05.2007 р.

Посилання відповідача на
відсутність на означеній накладній його підпису, та як наслідок безпідставність
посилань позивача на неї як доказ у справі, а також позадоговірний характер
відносин між ним та позивачем щодо поставки плитки керамічної на суму 160 840
грн. 66 коп. судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Виходячи з системного аналізу
зібраних по справі доказів, у тому числі, договору НОМЕР_1від 19.03.2007 р.,
накладної НОМЕР_2 від 15.05.2007 р., довіреності серії НОМЕР_3 від 15.05.2007
р., договору про переведення боргу від 25.06.2007 р. випливає, що вказана
поставка відбулася саме за договором НОМЕР_1 від 19.03.2007 р. на підставі
накладної НОМЕР_2 від 15.05.2007 р.

Як вбачається зі змісту п.п. 1.1,
2.1, 2.4 договору про переведення боргу від 25.06.2007 р., відповідач визнає
перед позивачем факт заборгованості на суму 160 840 грн. 66 коп., що виникла на
підставі договору НОМЕР_1 від 19.03.2007 р. та фактично являє собою вартість
продукції переданої за накладною НОМЕР_2 від 15.05.2007 р.

Водночас будь-яких інших доказів на
підтвердження існування правовідносин між позивачем та відповідачем у спірний
період з приводу поставки плитки керамічної у визначеній кількості та цінами
суду не представлено.

Іншого, відповідачем, у розумінні
ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено.

Згідно п. 1.1, 3.2 Договору оплата
продукції здійснюється згідно виставленого Продавцем рахунку-фактурі шляхом
перерахування 100% передоплати.

Виставлений позивачем рахунок
НОМЕР_5 від 07.05.2007 р. відповідачем оплачений не був, водночас, позивач
здійснив поставку визначеної партії продукції, що не суперечить вимогам ст. ст.
531, 689 ЦК України.

Будь-яких повідомлень щодо
порушення позивачем умов договору купівлі-продажу відповідачем не висувалося,
навпаки товар прийнято останнім без зауважень та заперечень, у тому числі, щодо
кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару,
крім того, виходячи зі змісту відповіді на претензію НОМЕР_6 від 25.07.2007 р.,
та договору НОМЕР_7 від 25.06.2007 р. відповідач фактично підтвердив факт
поставки продукції за договором НОМЕР_1від 19.03.2007 р.

На підставі вищезазначеного,
господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі
відповідачеві за накладною НОМЕР_2 від 15.05.2007 р. на виконання договору
НОМЕР_1від 19.3.2007 р., продукції на суму 160 840 грн. 66 коп., тобто
обов'язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК
України та п.п. 1.1 Договору.

25.06.2007 р. між відповідачем,
Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 м. Донецьк, та Приватним
підприємством “Донкераміка” м. Донецьк укладено договір переведення боргу.

Відповідно до умов вказаного
Договору боржник - Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 передає, а новий
боржник ПП “Донкераміка” приймає на себе зобов'язання Покупця за договором
НОМЕР_1від 19.03.2007 р., укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю “Павлід” м. Київ та первісним боржником, в частині суми боргу
160 840, 66 грн.

Дослідивши зміст укладеного між
сторонами Договору, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своїм змістом
та правовою природою є договором про заміну боржника у зобов'язанні, який
підпадає під правове регулювання норм статей 520-523 ЦК України.

За приписами ст. 520 ЦК України
боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу)
лише за згодою кредитора.

Безпосередньо письмових доказів на
підтвердження надання кредитором згоди на заміну боржника у спірному
зобов'язанні відповідачем суду не представлено.

Водночас вказані обставини
позивачем не заперечувалися, про факт заміни боржника, додатково, вказувалося в
представленій відповідачем відповіді на претензію НОМЕР_8 від 25.07.2007 р.

Однак будь-яких заперечень щодо
укладення вказаного правочину позивачем не заявлялося.

Крім того, згідно долученого до
матеріалів справи платіжного доручення НОМЕР_9 від 28.08.2007 р. новим
боржником на виконання умов Договору НОМЕР_7 від 25.06.2007 р. на розрахунковий
рахунок позивача перераховано кошти в сумі 840 грн. 66 коп.

Прийняття позивачем виконання
зобов'язання новим боржником також свідчить про фактичну узгодженість заміни
боржника у спірному зобов'язанні.

На підставі викладеного суд
доходить висновку, що у спірному зобов'язанні, що випливає з договору
НОМЕР_1від 19.03.2007 р. відбулася заміна боржника.

Водночас позовні вимоги позивачем
заявлені до первісного боржника - СПД ОСОБА_1., клопотання про залучення до
участі у справі другого відповідача позивачем суду не представлено, згоди на
заміну відповідача не надавалося.

За таких обставин, враховуючи, що
СПД ОСОБА_1 не є належним  відповідачем
по справі, у задоволенні позовних в частині стягнення основного боргу щодо
нього слід відмовити.

Наразі не підлягають задоволенню і
вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 12 706, 41 грн., штрафу в сумі 11
258, 85 грн., нарахованих відповідно до положень гарантійного листа СПД
ОСОБА_1. від 15.05.2007 р.

Посилання відповідача на те, що
вказаний гарантійний лист, який фактично являє собою факсове повідомлення, з
огляду на приписи ст. 560 ЦК України, не має юридичної сили, судом до уваги не
приймається, через хибне уявлення відповідачем правової природи такого листа та
безпідставність застосування положень ст. 560 ЦК України, крім того, сторонами
в п. 8.1 Договору, прямо передбачено, що всі зміни та доповнення до Договору
оформлені за згодою сторін у письмовій формі, у тому числі документи, передані
шляхом факсимільного зв'язку мають юридичну силу.

Враховуючи положення п.  3.2 Договору, та факт дострокового виконання
позивачем, взятих на себе згідно Договору зобов'язань, право вимоги у позивача
щодо виконання відповідачем грошового обов'язку з оплати поставленої продукції
має визначатися за правилами ст. 530 ЦК України, відповідно до положень якої, у
разі якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час, а боржник, в свою чергу, повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Відповідна вимога (претензія за
НОМЕР_4) направлена позивачем лише 11.07.2007 р., факт отримання претензії
відповідачем не заперечується, про що також свідчить надана останнім відповідь
на претензію НОМЕР_6 від 25.07.2007 р.

Водночас, як зазначалося вище,
25.06.2007 р. між відповідачем, Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 м.
Донецьк, та Приватним підприємством “Донкераміка” м. Донецьк укладено договір
переведення боргу.

За таких обставин, у позивача було
відсутнє право на нарахування штрафних санкцій за порушення відповідачем умов
Договору в частині оплати поставленої продукції, оскільки, по-перше, така
вимога, у даному випадку, відповідно до приписів ст. ст. 530, 549, 612 ЦК
України виникає після спливу 7-го строку для добровільного виконання боржником
свого обов'язку, по-друге, у зв'язку з тим, що вже 25.06.2007 р. (тобто до  дня направлення претензії) відбулася заміна
боржника у вказаному зобов'язанні.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на
позивача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614,
625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з
обмеженою відповідальністю “Павлід” м. Київ - відмовити.

В судовому засіданні оголошено
повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня його прийняття.

Суддя
Морщагіна Н.С.