ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/134
14.03.07 р.

За позовом:          ПП „Фірма „Вінко”;

До:                    ТОВ „Ліга приватних інвесторів”;

Про:                    стягнення 54 731,25 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Шиганський В.В., представник, довіреність б/н від 29.11.2006 р.;

Від відповідача:            Чуприна Н.В., представник, довіреність №51 від 13.03.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить розірвати договір №4/3, укладений між сторонами; стягнути з відповідача 52 500,00 грн. заборгованості, 2 231,25 грн. пені, 547,31 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що договір, на якому ґрунтуються позовні вимоги позивача, не підписаний останнім.

Договір, на який посилається позивач, датований 01.06.2006 р., а квитанція до прибуткового касового ордеру №1 датована 27.05.2006 р.

Відповідач зазначає про те, що позивач не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши документи і матеріали, додані до первісної та зустрічної позовних заяв, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд не вбачає підстав для задоволення позову. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено частиною 1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено жодної з обставин, на які останній посилається у своїй позовній заяві.

Договір №4/3 про надання консультаційних послуг від 01.06.2006 р. та додаток №1 до нього, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, не підписані з боку позивача та не скріплені печаткою підприємства позивача.

Квитанція до прибуткового касового ордеру №1 від 27.05.2006 р. взагалі не є доказом виконання умов вищезазначеного договору, оскільки датована раніше, ніж сам договір.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували викладені у позовній заяві обставини, позивачем не надано.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, у господарського суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя
О.В. Мандриченко