РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2007 р.
Справа № 6/148-3943

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом: Язловецької сільської ради, с. Язловець, Бучацького району, Тернопільської області

до відповідача: Приватного агропромислового підприємства “Золотий колос” с.Передмістя, Бучацького району, Тернопільської області

про визнання права власності на приміщення та про зобов’язання вилучити (звільнити) його

за участю представників сторін:

позивача –Футрин М.В.

відповідача –не з’явились

Суть справи:

Язловецька сільська рада звернулась в господарський суд Тернопільської області з позовом до ПАП “Золотий колос” про визнання права власності на нежитлове приміщення загальною площею 180.8 кв.м., яке знаходяться за адресою: с. Броварі вул. Шевченка (Центральна),13 Бучацького району, Тернопільської області та про зобов’язання звільнити (вилучити) його.

Свої вимоги, підтриманні в судовому засіданні його представником позивач мотивував тим, що набув право власності на вказаний об’єкт, однак відповідач відмовляє у передачі приміщення.

В судове засідання, призначене на 05.10.2007р., представники відповідача не з’явились, відзив на позов не подали, хоча про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, в порядку ст.64 ГПК України. Тому, відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній доказами.

В засіданні, представнику позивача роз’яснювались належні йому права і обов’язки, передбачені ст. ст. 20,22, 81-1 ГПК України.

За відсутності відповідних клопотань аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

- рішенням третьої сесії Язловецької сільської ради п’ятого скликання від 17.09.2006р. №54 визнано недійсним рішення свого виконавчого комітету від 26.08.2004р. №44 “Про визнання права власності на нежитлове приміщення” та скасовано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення в с. Броварі вул. Шевченка,13 Бучацького району, Тернопільської області, видане виконкомом ради 01.09.2004р. селянській спілці “Золотий колос”.

Рішенням виконавчого комітету позивача від 17.09.2006р., право власності на нежитлові будівлі за вищеназваною адресою визнано за Язловецькою сільською радою.

Згідно з Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.05.2007р., виданого Язловецькою сільською радою, в комунальній власності знаходяться, розташовані в с.Броварі по вул. Шевченка (Центральна),13 Бучацького району, Тернопільської області: підвал площею 6.8 кв.м.; нежитлова будівля під літерою “А”  площею 142.1 кв.м. та склад під літерою “Б” площею 31.9 кв.м, а всього об’єкти загальною площею 180.8 кв.м..

Вказане підтверджується також витягом з Реєстру права власності на нерухоме майно від 18.06.2007р..

Відповідно до змісту листа ПАП “Золотий колос”, останнє відмовляється передати позивачу вказані приміщення, через те, що вони знаходяться на балансі підприємства і є його власністю.

У зв’язку з цим, позивач звернувся із відповідною заявою в суд.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст.ст.11, 328 ЦК України, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затв. Наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002р. і зар. 18.02.2002р. (далі - Положення), цивільні права і обов’язки (в т.ч. право власності) можуть набуватись на підставі актів органів місцевого самоврядування.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).

Право власності позивача на будівлі в с.Броварі по вул. Шевченка (Центральна),13 Бучацького району, Тернопільської області стверджується рішенням виконкому Язловецької сільської ради від 17.09.2006р., іншими матеріалами справи, зокрема Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.05.2007р., яке згідно з Положенням є правовстановлюючим документом.

Зазначені рішення і свідоцтво не втрачені і є чинними.

З огляду на приписи ст.321, ч.2 ст.328,ст.392 ЦК України та обставини даної справи, спір про право власності на перелічені приміщення станом на 05.10.2007р. відсутній.

Тому, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності підлягає припиненню за п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України –відсутність предмету спору.

Щодо вимог про зобов’язання звільнити (вилучити) приміщення, слід зазначити наступне.

Згідно із змістом п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.ст.4-3,33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Статтями 317,319,321 ЦК України визначено, що власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним (ст.ст.387,391 ЦК України).

Як вбачається з поданих позивачем матеріалів, ПАП “Золотий колос” на час звернення до суду відмовлявся передати сільській раді, належні їй на праві власності об’єкти нерухомого майна в с.Броварі по вул. Шевченка (Центральна),13 Бучацького району, Тернопільської області, чим порушував охоронювані законом права власника.

Рішенням позивача від 17.09.2006р. №54, котре є дійсним на час розгляду справи, рішення про визнання за с/с “Золотий колос” права власності на будівлі та свідоцтво про право власності на них відповідно визнано недійсним та скасовано.

Інших доказів на підтвердження правомірності володіння приміщеннями відповідач не представив.

При цьому, судом критично оцінюються посилання ПАП “Золотий колос” у своєму листі на знаходження будівель на його балансі. Оскільки, відповідно до п. З наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Положень (стандартів) бухгалтерського обліку" від 31.03.1999 № 87 баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, звітом про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал, визначення складу і вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства, а відтак і не може являтись правовстановлюючою підставою виникнення права власності або інших прав на майно.

Крім того, згідно з роз’ясненнями, викладеними в листі Вищого арбітражного суду України №01/8-98 від 31.01.2001р., господарським судам слід виходити з того, що перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги про зобов’язання звільнити (вилучити) нежитлові приміщення підлягають задоволенню, як обґрунтовані та належним чином не спростовані відповідачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1,2,12,4-3,33,34,43,44,49,80,82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1. Вилучити в Приватного агропромислового підприємства “Золотий колос” с.Передмістя, Бучацького району, Тернопільської області будівлі, розташовані в с.Броварі по вул. Шевченка (Центральна),13 Бучацького району, Тернопільської області, а саме - підвал площею 6.8 кв.м.; нежитлову будівлю під літерою “А”  площею 142.1 кв.м. та склад під літерою “Б” площею 31.9 кв.м, а всього об’єкти загальною площею 180.8 кв.м., передавши їх Язловецькій сільській раді, с. Язловець, Бучацького району, Тернопільської області.

Видати наказ.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права власності на вказані приміщення припинити за  п. 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор – апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення “08” жовтня 2007р., через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          І.П. Шумський