ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.10.07 р.
Справа № 2/160пд

Суддя господарського суду Донецької
області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Мар'їнського
міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Красногорівської міської
ради

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м. Красногорівка

про визнання незаконним договору
купівлі-продажу № 2576 (приватизацію) нежилого приміщення, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; повернення Красногорівській міській раді нежиле приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 - кошти в розмірі 13848грн., отримані
згідно договору купівлі-продажу № 2576.

За участю

представників сторін

від прокуратури:  Гармашова І.В. -  за посв.

від позивача:        Кліменко А.С. - за довір.

від відповідача:   ОСОБА_1 - приватний підприємець

СУТЬ СПОРУ:

Мар'їнський міжрайонний прокурор в
інтересах держави в особі Красногорівської міської ради, звернувся до
господарського суду Донецької області з позовом до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про визнання незаконним договору
купівлі-продажу № 2576 (приватизацію) нежилого приміщення, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1; повернення Красногорівській міській раді нежиле приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 - кошти в розмірі 13848грн., отримані
згідно договору купівлі-продажу № 2576.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що спірний договір суперечить вимогам ст. 10, 11
Закону України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)”, п. 22 Інструкції “Про порядок списання матеріальних цінностей з
балансу бюджетних установ”, які полягають у необхідності проведення аукціону,
конкурсу щодо продажу спірного нежитлового приміщення, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, у відсутності в друкованих виданнях відомостей публікації про викуп
зазначеного приміщення, відсутності рішення про затвердження переліку об'єктів,
що підлягають приватизації шляхом викупу.

Позивач - Красногорівська міська
рада письмових пояснень по суті заявлених прокурором вимог, не надала. У
судових засіданнях представник позивача усно пояснив суду, що порушень
законодавства, на які вказує прокурор, припущено не було.

Інформаційним листом від 18.06.07р.
№ 445 позивач повідомив, що спірний об'єкт знаходився у комунальній власності
Красногорівської міської ради, відповіждачем оренувався за догворами від
01.07.05р., від 31.08.05р. з наданням йому переважного права на викуп. На
підставі заяви відповідачап, звіту про незалежну оцінку об'єкту, у зв'язку із
відсутністю заяв від інших осіб з пропозиціями про викуп зазначеного
приміщення, 03.03.07р. на сесії Красногорівської міської ради було прийнято
рішення про продаж 59/100 частки прибудованої нежитлової будівлі загальною площею
62,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1.

Також, позивачем надані письмові
пояснення від 15.10.2007р. № 02-41/38614, де вказано, що переліку об'єктів, які
належать приватизації шляхом викупу сесією
Красногорівської міської ради не розглядалося, не затверджувалося та не
існує. Порядок проведення продажу об'єкту приватизації шляхом викупу або за
конкурсом, аукціоном  сесією
Красногорівської міської ради не розглядалося, не затверджувалося та не існує.
Тому рішенням сесії Красногорівської міської ради № ІV/24-32 від 03.03.2006р.
було прийнято рішення продати об'єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, але письмового відзиву по заявленим вимогам не надав.

Процесуальний строк вирішення спору
ухвалами суду продовжувався за згодою сторін до 31.10.07р.

Заслухавши у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Закону України “Про
місцеве самоврядування в Україні” Красногорівська міська рада прийняла рішення
№ ІУ/24-9 від 03.03.2006р. про внесення змін та доповнень до переліку об'єктів
комунальної власності Красногорівської міської ради, до якого було включено
нежитлова прибудовану будівля, розташована в АДРЕСА_1.

09.02.2006р. Приватний підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Міського голови Кравногорівської міської ради з заявою про
купівлю-продаж частини нежитлового приміщення, що прибудоване до колишнього
дитячого садку “Теремок” по АДРЕСА_1.

На замовлення відповідача на
вказане нежитлове приміщення Товариством з обмеженою відповідальністю “Юрекс -
Колсалтинг” (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 349505 від 20.05.05р.
видан Фондом держмайна України) було виготовлено  - Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості
майна - нежитлових вбудованих приміщень загальною площею 62,6 кв.м та висновок
про вартість майна від 03.03.06р. Ринкова вартість об'єкту оцінки склала
11540грн.

Відповідно до пояснень представника
Красногорівської міської ради від інших осіб про купівлю нежитлового
вбудованого приміщення не надходило.

Рішенням Красногорівської міської
ради від 03.03.2006р. № ІУ/24-32, на підставі заяви приватного підприємця
ОСОБА_1 звіту про незалежну оцінку ринкової вартості майна, п.5 ст. 60 Закону
України “Про місцеве самоврядування в Україні”, було затверджено звіт про
незалежну оцінку ринкової вартості майна - нежитлове вбудоване приміщення
загальною площею 62,7кв.м., які знаходяться в не житловій будівлі, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1, розроблений ТОВ “Юрекс-Консалтинг”, для наступної
приватизації об'єкту оцінки способом викупу; затверджено ринкову вартість
об'єкту оцінки у розмірі 11540грн.; продати ПП ОСОБА_159/100 частки не житлової
прибудованої будівлі загальною площею 62,7кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 за 13848грн.
з врахуванням ПДВ.

На підставі прийнятого рішення
25.07.2006р. між Красногорівською міською радою
та Приватним підприємцем ОСОБА_1укладено договір купівлі-продажу
приміщення, за яким Красногорівська міська рада продала, а фізична особа-підприємець
ОСОБА_1купив 59/100 часток нежитлової прибудованої будівлі, що складається з
приміщень 4,5,6,7,8, загальною площею 62,7кв.м., основною площею 39,3кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно пунктів 3, 6 спірного
договору, передача об'єкта та розрахунки покупця на користь продавця були
здійснені перед підписанням договору.

Спірний договір посвідчений
нотріально, право власності переходить до Покупця з моменту його державної
реєстрації.

Предметом позовних  вимог
позивача є вимоги про визнання Договору
купівлі-продажу  недійсним на
підставі того, що неправильно  визначено
об'єкт  приватизації, а саме, що  об'єктом
можуть  бути лише  цілісні майнові комплекси, окремо  визначене майно,  об'єкти
незакінченого   будівництва.

Предметом позовних  вимог прокурора є вимоги про визнання  Договору
купівлі-продажу  недійсним на
підставі  того, що неправильно  визначений спосіб приватизації,  а
саме, ні шляхом проведення аукціону, конкурсу, а шляхом викупу, а такаж,
порядок проведення приватизації, та відстуність рішення власника про визначення
способу приватизації щодо спірного майна. У зв'язку з цим, прокурор просить
визнати незаконним договір купівлі-продажу № 2576 (приватизацію) нежилого
приміщення, повернути Красногорівській міській раді нежиле приміщення, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 - кошти в розмірі 13848грн., отримані згідно
договору купівлі-продажу № 2576.

Слід зазначити, що позовні вимоги у
частині визнання незаконним саме спірного договору, сформульовані неправильно.
Проте, як видно із змісту позовних вимог, насправді позивачем ставиться вимога
про визнання недійсним спірного договору, підстави яких  викладені в позовній заяві.

Вимоги позивача не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін, або інша заінтересована особа,
заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Положеннями ст. 203 ЦК України
встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності
правочину, а саме:  зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у
формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ст. 4 Закону України
“Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”,
продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у загальнодержавній та
комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його
регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені
місцевими радами.

Приписами ст. 8 зазначеного Закону
встановлено, що з моменту прийняття рішення про приватизацію здійснюється
підготовка до приватизації.  Підготовка
об'єкта малої приватизації до продажу здійснюється органами приватизації, які:
визначають ціну продажу об'єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або
початкову ціну продажу об'єкта на аукціоні, за конкурсом; готують та публікують
інформацію про об'єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях
та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації;
проведення у разі необхідності реорганізацію або ліквідацію державного
підприємства.

Для забезпечення виконання
зазначених функцій органами приватизації можуть залучатися відповідні
організації та спеціалістів у порядку та на умовах, що встановлюються Фондом
державного майна України.

Судом встановлено, що спірне
нежитлове вбудоване приміщення загальною площею 62,7 кв.м., що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної власності за свідоцтвом БТІ про право
комунальної власності, власністю територіальної громади, що знаходиться в
управління Красногорівської міської ради. Тобто, в силу, ст. 4 Закону України
“Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” органом
приватизації даного майна є саме власник - Красногорівська міська рада.

Однією із підстав позовних  вимог є вимоги про визнання договору
купівлі-продажу  недійсним у зв'язку із
не включенням та не затвердженням об'єкту приватизації до переліку об'єктів
комунальної власності шляхом викупу та відсутністю відповідного рішення ради
про це.

Статтею 7 Закону України “Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)” передбачено,
що місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки
об'єктів, які перебувають відповідно у комунальній власності і підлягають
викупу.

Також, зазначеною статтею
встановлений порядок визначення, включення та затвердження об'єкту малої
приватизації до вказаного переліку.

Зокрема, цей порядок передбачає
подання покупцем відповідної заяви з переліком відомостей, які повинна містити
така заява, а саме, назву об'єкта малої приватизації, його місцезнаходження;
запропоновані умови купівлі та експлуатації об'єкта, відомості про особу,
домашню адресу, громадянство; номери рахунків у банківських установах, з яких
здійснюватимуться розрахунки за придбаний об'єкт приватизації.

Орган приватизації розглядає подану
заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації включає
підприємство до переліку. Результати розгляду заяви покупця, у тому числі в
разі відмови у випадках передбачених законом, доводяться до заявника у
письмовій формі.

Статтею 11 Закону встановлено, що
викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації: не проданих на аукціоні,
за конкурсом; включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом
викупу; зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди,
укладеним до набрання чинності Закону України “Про оренду державного майна”.

Також в обґрунтування позову
прокурор посилається на порушення вимоги ст. 10 Закону України “Про
приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”, якими
встановлено, що відповідний орган приватизації публікує в інформаційному
бюлетені та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначеним органом
приватизації, перелік об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, який
містить назву об'єкта приватизації та його місцезнаходження. Зазначений перелік
публікується не пізніше як за 15 днів з дня прийняття рішення про затвердження
переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Положеннями ст. 20 Закону
встановлені підстави та порядок припинення та визнання недійсними угод,
укладених на аукціоні, конкурсі. Зокрема, аукціон, конкурс може бути припинено
і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з його
учасників або органу приватизації у випадках, коли: не виконано вимоги щодо
змісту інформації, передбаченої статтею 15 цього Закону, та терміну її
опублікування; об'єкт включено до відповідного переліку об'єктів, що підлягають
приватизації, з порушенням чинного законодавства; покупець не визнається як
такий згідно з законодавством про приватизацію; істотно порушувались інші
правила оголошення та проведення аукціону. Конкурсу, передбачені цим Законом.

Зазначені порушення можуть бути
підставою для визнання угод недійсними та подаються будь-ким з учасників
аукціону, конкурсу або органом приватизації у місячний строк з дати проведення
аукціону, завершення конкурсу.

Виходячи із змісту норм Закону
України “Про приватизацію державних підприємств (малу приватизацію)”, зазначені
порушення, які висуває прокурор при проведенні приватизації, є підставою для
визнання недійсним договору купівлі-продажу, що укладений шляхом проведення
аукціону, конкурсу. Але, законом не встановлені та не визначені зазначені
підстави для припинення та визнання недійсними угод укладених шляхом викупу.
Тобто, по закону не опублікування інформації про викуп об'єкту приватизації не
може буди наслідки визнання угоди недійсної.

Щодо не включення об'єкту, що підлягає приватизації до переліку, то суд
дійшов висновку, що вимоги ст.ст. 7, 11 Закону про приватизацію не порушені з
огляду на наступне.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу
України, правом власності є право особи на майно, яке воно здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм майном. Власник розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України декларує
непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 327 ЦК України, управління
майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна
громада та утворені нею органи місцевого самоврядування, яким у даному випадку
є Красногорівська міська рада.

Згідно норм ст. 26 Закону України
“Про місцеве самоврядування в Україні” міська рада, як суб'єкт прав комунальної
власності, має право володіння, користування і розпорядження майном комунальної
власності.

У зв'язку з цим, способом
волевиявлення міської ради, яка здійснює право власності від імені відповідної
територіальної громади щодо відчуження майна є прийняття рішення сесією, яка
відповідно має виключні повноваження відносно визначення умов приватизації та
прийняття необхідних для її проведення рішень.

Як вбачається із рішення
Красногорівської міської ради від 03.03.06р. № ІУ/24-32, власником спірного
майна був визначений об'єкт, що підлягає приватизації, вирішено віднесення його
до способу приватизації - шляхом викупу, вартість та умови продажу, а також,
покупця, з яким укладається такий договір.

Судом встановлено, що вказане
рішення міської ради, порядок проведення викупу ніким не оспорювані та не
визнані недійсними.

Крім того, із пояснень наданих
представником позивача у судових засіданнях та із письмових пояснень від
18.06.07р., 15.10.07р., судом встановлено, що міською радою відповідний порядок
визначення способів приватизації (шляхом викупу, по конкурсу, аукціону), а
також, відповідний перелік майна, що підлягає приватизації, та порядок
включення майна до нього, міською радою не затверджувався, не розглядався та не
існує.

Також, судом встановлено, що від
інших осіб заяв про купівлю спірного нежитлового вбудованого приміщення не
надходило.

Таким чином, позивачем були дотримані
вимоги Закону щодо підготовки об'єкту до приватизації та продажу.

Що стосується не опублікування
інформації про перелік об'єктів, що підлягає приватизації, то такі самі по собі
припущені порушення органом приватизації при визначенні умов та порядку
приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційного
договору недійсним, повернення приватизаційного майна до комунальної власності,
що є порушенням права власності покупця, який діяв добросовісно, а саме,
прийняв майно та сплатив кошти по незалежній ринковій ціні.

Не беруться до уваги посилання
прокурора в обґрунтування позову на порушення Інструкції “Про порядок списання
матеріальних цінностей з балансу бюджетних установ” затвердженої наказом №
142/181 від 10.08.2001р.

Пунктом 1 зазначеної Інструкції
встановлено, що ця Інструкція розроблена з метою встановлення єдиних вимог до
порядку списання матеріальних цінностей з балансу установ та організацій,
основна діяльність яких здійснюється за рахунок коштів державного та/або
місцевих бюджетів (надалі - установи).

Відповідно до п. 22 Інструкції  встановлено, що продаж матеріальних
цінностей, які згідно з Інструкцією з обліку основних засобів та інших
необоротних активів бюджетних установ, затвердженою наказом Державного
казначейства України від 17.07.2000 N 64 та зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 31.07.2000 за 459/4680, віднесені до основних засобів (у тому
числі повністю зношених), здійснюється тільки на конкурентних засадах (через
біржі, аукціони та за конкурсом) відповідно до Положення про порядок продажу на
аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю,
затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.09.2000 N 1976 та
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2000 за N 692/4913, із
змінами та доповненнями.

Згідно до матеріалів справи спірне
майно не є державною власності, на момент укладання спірного договору зазначене
майно знаходилося в комунальні власності ані в державній, тому положення
зазначеної Інструкції не може бути застосовано до спірного приміщення.

Дослідивши зміст договору
купівлі-продажу приміщення № 2576, суд зазначає, що сторонами при укладанні
зазначеного договору додержані всі вимоги, які необхідні для дійсності
правочину, крім того сторонами фактично та в відповідності з умовами договору
виконані зобов'язання за договором.

Таким чином, суд вважає, що
прокурором не доведено та матеріалами справи не підтверджуються порушення
загальних та спеціальних вимог до зміст правочину, недодержання яких можуть
привести до його недійсності та застосування майнових наслідків його
недійсності.

На підставі зазначеного, суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні, за згодою
прокурора та представників сторін, оголошена вступна та резолютивна частини
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України,
Господарським кодексом України, ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 20 Закону
України “Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)”,
ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Мар'їнського міжрайонного прокурора м. Мар'їнка в інтересах держави в особі
Красногорівської міської ради до Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1про
визнання незаконним договору купівлі-продажу № 2576 (приватизацію) нежилого
приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; повернення Красногорівській
міській раді нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 -
кошти в розмірі 13848грн., отримані згідно договору купівлі-продажу № 2576 відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення може бути оскаржене через
господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів
з дня підписання рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання рішенням законної сили.

Рішення суду підписане 22.10.07р.

Суддя
Мартюхіна Н.О.