ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 02-2/14-365
УХВАЛА

Суддя Руденко О.В., розглянувши позовні матеріали Тернопільського державного медичного університету ім.І.Я.Горбачевського, м. Тернопіль до Приватного підприємства "АнТон", м. Тернопіль, до Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, та до Інспекції держархбудконтролю управління містобудівного та архітектурного комплексу Тернопільської міської ради, м. Тернопіль про визнання недійсними рішення Тернопільської міської ради №4/8/103 від 18.09.2003р. про надання земельної ділянки площею 100,00 кв.м. в оренду ПП "АнТон" під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Руська; договір оренди землі від 14.05.2006р. та дозвіл держархбудконтролю на виконання будівельних робіт від 14.02.2007р. №31/07, встановив.

Згідно п.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що  виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а  також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Отже, позовну вимогу про визнання недійсним договору оренди землі від 14.05.2006р. слід розглядати в порядку Господарського судочинства.

Крім цього, як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивачем поряд з іншими заявлено вимоги про визнання недійсними рішення Тернопільської міської ради №4/8/103 від 18.09.2003р. про надання земельної ділянки площею 100,00 кв.м. в оренду ПП "АнТон" під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Руська та дозвіл держархбудконтролю на виконання будівельних робіт від 14.02.2007р. №31/07.

Відповідно до змісту пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального Кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з положень пунктів 1,7,9 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання недійсними рішення Тернопільської міської ради №4/8/103 від 18.09.2003р. про надання земельної ділянки площею 100,00 кв.м. в оренду ПП "АнТон" під реконструкцію зупинки громадського транспорту з об'єктами торгівельно-побутового призначення за адресою вул. Руська та дозвіл держархбудконтролю на виконання будівельних робіт від 14.02.2007р. №31/07 слід розглядати в порядку адміністративного судочинства, при цьому позовна заява має бути подана в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Проте, позивач звернувся із позовом в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою і підсудні одному адміністративному суду. Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.1 ст.62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви.

2. У відповідності з п.2 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993р. №7-93, державне мито у сумі 85 грн., перераховане платіжним дорученням №1582 від 12 червня 2007 року, підлягає поверненню.

Суддя                                                                                О.В. Руденко