ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.
№ 20-9/208

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Дерепи В.І.

суддів :
Грека Б.М. –(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім РКЗ”

на рішення
Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.07.2007

у справі
№ 20-9/208

господарського суду
міста Севастополя

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Севастопольський рибоконсервний завод”

до

третя особа
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім РКЗ”,
Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Лінарт”
Корпорація “Холдінгова компанія “Платінум Груп”

про
визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім РКЗ”

за участю представників від:

позивача
не з'явилися, були належно повідомлені

відповідачів
не з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство “Севастопольський рибоконсервний завод” звернулося до суду з позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Торгівельний Дом РКЗ”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Линарт”  про  визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ “Торговий дім РКЗ”.

Ухвалою від 16.04.07 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ТОВ “Корпорація “Холдінг компанія “Платінум Груп”.

Ухвалою господарського суду м. Севастополя від 04.06.07 (суддя

Рибіна С.А.), залишеною без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.07.07 (колегія суддів у складі:  головуючого-судді Лисенка В.А., Антонової І.В., Ткаченка М.І.), вжито заходів по забезпеченню позову: заборонено ТОВ “Фірма Лінарт” відчужувати отриману ним за оскаржуваним рішенням долю в розмірі

11,75 % в статутному капіталі ТОВ “Торговий дім РКЗ”.

Не погоджуючись з судовими актами у справі, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати. Касаційна скарга мотивована тим, що судами невірно застосовані приписи ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України.

Перевіривши юридичну оцінку судами обставин справи, заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги стосуються визнання  недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ “Торговий дім РКЗ” від 30.08.06. Зазначене рішення стосується перерозподілу між учасниками товариства долі ВАТ “Севастопольський рибоконсервний завод” (14 %)  в статутному фонді ТОВ “Торговий дім РКЗ”.

Позивач заявив клопотання про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом  заборони ТОВ “Фірма Лінарт” відчужувати належну йому долю в статутному капіталі ТОВ “ТД РКЗ” та заборони державному реєстратору Сквирської міської державної адміністрації Київської області вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців відносно змін до установчих документів, статуту ТОВ “Торговий дім РКЗ”, та відомості про реорганізацію або ліквідацію товариства.

Місцевий господарський суд задовольнив клопотання позивача частково, в частині заборони ТОВ “Фірма Лінарт” відчужувати належну йому долю в статутному капіталі ТОВ “ТД РКЗ”. З такою правовою позицією погодився також суд апеляційної інстанції. Судові акти мотивовані тим, що невжиття зазначених заходів може  утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд  за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову здійснюється в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів лише  утруднить чи зробить неможливим виконання рішень господарського суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.06 за

№ 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання  чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

При встановленні зазначеної відповідальності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки  позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв’язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути пов’язаними з предметом позову, співрозмірними заявленим вимогам, необхідними та достатніми для забезпечення виконання судового рішення чи недопущення збитків. Предметом даного спору є визнання недійсними протоколів  загальних зборів засновників та установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “РКЗ”. Задовольнивши вимоги про вжиття  запобіжних заходів, суд першої та апеляційної інстанції виходили з тих підстав, що вжиті заходи забезпечення позову відповідають поданим позивачем доказам, а неприйняття даних заходів може утруднити виконання судового рішення в майбутньому.

Колегія суддів відмічає, що при прийнятті заходів забезпечення позову, слід враховувати не лише інтереси позивача, але й негативні наслідки для відповідача та інших осіб. Заходи забезпечення позову повинні бути розумними та не паралізувати діяльність відповідача. Заходи забезпечення позову можуть застосовуватись лише щодо предмету позову, співрозмірні заявленій вимозі та достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Між тим, в клопотанні про забезпечення позову не наведено доводів, що обґрунтовують необхідність вжиття запобіжних заходів, а також не наводяться мотиви, що неприйняття даного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено обставин, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового акту чи причинити значної шкоди позивачу, колегія суддів вважає, що заходів забезпечення позову слід скасувати, оскільки підстав для задоволення заявленого клопотання позивача у суду не було.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 1115, 1117, п. 3 ч. 1 ст. 1119,

ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім РКЗ” задовольнити, скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 18.07.07 та ухвалу господарського суду м. Севастополя від 04.06.07 у справі №20-9/208. Справу направити до господарського суду м. Севастополя для подальшого розгляду.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко