СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

20.11.07
Справа№ 29/111 (1/1005-28/285)

За позовом:

Військового прокурора Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ,

до відповідача 1:

Відкритого акціонерного
товариства „Львівський домобудівний комбінат №2”, м. Львів,

до відповідача 2:

Західного управління капітального
будівництва Міністерства оборони України, м. Львів,

третя особа 1:

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Кедр”, м. Львів,

третя особа 2:

Фізична особа -підприємець
ОСОБА_1, м. Львів,

про:

визнання договору підряду на
реконструкцію будівлі дитячого садка на АДРЕСА_1 у м. Львові під житловий
будинок недійсним.

Суддя М. Синчук

За участю представників:

прокурора:

Котелевець М. В. -помічник
військового прокурора Львівського гарнізону,

позивача:

не з'явився,

відповідача 1:

Завада В. В. -голова правління,

відповідача 2:

Заремба В. В. -дов. №01-07 від
02.01.2007 р.,

третьої особи 1:

Зазуляк М. А. -директор,

третьої особи 2:

ОСОБА_1.,  ОСОБА_2. -дов. від 23.01.2007 р.

На розгляд господарського суду
Львівської області подано позов Військового прокурора Львівського гарнізону в
інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відкритого
акціонерного товариства „Львівський домобудівний комбінат №2”, Західного
управління капітального будівництва Міністерства оборони України, за участю
третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет
спору -  товариства з обмеженою
відповідальністю „Кедр”, фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, про визнання
договору підряду на реконструкцію будівлі дитячого садка на АДРЕСА_1 у м.
Львові під житловий будинок недійсним.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 08.11.2006 р. №1/1005-28/285 провадження у справі
припинено, оскільки для повного, всебічного та об'єктивного вирішення справи
виникає необхідність залучення до участі у справі громадян -фізичних осіб.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.03.2007 р.
ухвалу місцевого суду скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду
Львівської області. Постановою Вищого господарського суду України від
20.06.2007 р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від
13.03.2007 р. №1/1005-28/285  залишено
без змін, справу передано на новий розгляд місцевому господарському суду.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 18.07.2007 р. справу прийнято до провадження суддею
Синчуком М. М., присвоєно №29/111 (1/1005-28/285), судове засідання призначено
на 22.08.2007 р. Однак, у зв'язку з поданням касаційної скарги до Верховного
суду України справу надіслано для розгляду зазначеної скарги. Ухвалою
Верховного суду України від 16.08.2007 р. відмовлено в порушенні касаційного
провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від
20.06.2007 р. у справі №1/1005-28/285. Ухвалою Господарського суду Львівської
області від 08.10.2007 р. справу призначено до розгляду на 22.10.2007 р.
Розгляд справи відкладено на 05.11.2007 р. В судовому засіданні оголошено
перерву до 12.11.2007 р., 16.11.2007 р.

У позові військовий прокурор
стверджує, що вказаний договір не відповідає дійсності у зв'язку з порушенням
сторони під час його укладення  вимог ст.
207 ГК України від 16.01.2003 р., ст. 19, 20, 77, 96, 116, 125, 141, 143 ЗК
України,  оскільки генпідрядник у
встановлені строки будинок в експлуатацію не здав, проектно-кошторисна
документація не погоджувалась, інспекція Держархбудконтролю не видавала дозволу
на виконання будівельних робіт, земельна ділянка, на якій розташовано об'єкт
реконструкції, використовується всупереч її цільовому призначенню, договір не
містить умов щодо вартості земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт
реконструкції, її меж та умов передачі, реконструкція будівлі садочку
здійснюється без сплати земельного податку впродовж 2003 -2006 років та без
впорядкування і отримання відповідної дозвільної документації.

Заявою № 4534 від 23.10.2006 р.
військовий прокурор уточнив позовні вимоги, просить визнати договір підряду №
85 від 16.05.2003 р. недійсним з моменту укладення на підставі ст. 48, 225, 228
ЦК УРСР від 18.07.1963 р., ст. 19, 20, 77, 96, 116, 125, 141, 143 ЗК України.

Заявою № 4535 від 23.10.2006 р.
військовий прокурор додатково обґрунтував позовні вимоги, зазначивши в
доповнення до доводів позовної заяви, що договір підряду № 85 від 16.05.2003 р.
на момент його укладення суперечив вимогам ст. 318 ГК України, ст. 35, 38
Закону України „Про охорону земель” та Положення про інвестування будівництва
та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України,
затвердженого  Указом Президента України
від 01.07.1993 р. 240/93.

У судових засіданнях відповідач 1
подав відзив б/н від 31.10.2007 р., яким позов не визнає повністю. Крім того,
представив довідку №242 від 14.11.2007 р. про те, що реконструкція будівлі на
АДРЕСА_1 у м. Львові завершена на 99%. Збудовано 46-квартирний житловий
будинок, в якому на 41 квартиру укладено за погодженням із замовником договори
пайової участі з фізичними особами, 5 квартир площею 349 м2 для
військового відомства, відповідно до укладеного договору.

Відповідач 2 подав відзив на
позовну заяву № 870ю від 23.10.2006 р. та уточнення до відзиву № 937ю від
08.11.2006 р., якими проти позову заперечив повністю. В судовому засіданні
12.11.2007 р. відповідачем 2 подано клопотання про залучення до участі у справі
як відповідача 3 Управління (квартирно-експлуатаційне) Західного оперативного
командування, оскільки саме цей суб'єкт господарювання укладав спірний договір.
Прокурор, позивач та відповідач 1 проти вказаного клопотання заперечили,
оскільки вважають, що відповідач 2 є правонаступником Управління
(квартирно-експлуатаційне) Західного оперативного командування за спірним
договором. Крім того, звертають увагу, що рішення суду по цій справі жодним
чином не вплине на права та охоронювані законом інтереси цієї особи. Треті
особи своєї думки щодо поданого клопотання не висловили, залишили його розгляд
на розсуд суду. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотання про
залучення до участі у справі ще одного відповідача, оскільки заявником не
доведено, яким чином рішення по справі може вплинути на права та обов'язки цієї
особи.

В судовому засіданні 19.11.2007 р.
представники прокурора та третіх осіб висловили сумніви у повноваженнях
представника відповідача 1 (відкритого акціонерного товариства „Львівський
домобудівний комбінат №2”) - адвоката ОСОБА_3. У зв'язку з цим в судовому
засіданні було оголошено перерву для надання можливості відповідачу 1 надати
суду належні докази представництва інтересів підприємства, а також повноважень
голови правління. Після перерви суду та іншим сторонам були представлені
довіреності, довідки про включення підприємства до Єдиного державного реєстру,
протоколи загальних зборів акціонерів, які підтвердили повноваження керівництва
та представництва відповідача 1.

Прокурор подав заперечення на
відзив №4648 від 12.11.2007 р. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 20.11.2007 р.
за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст
рішення виготовлено та підписано 20.11.2007 р.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

16.05.2003 р. між Управлінням
Західного оперативного командування Міністерства оборони України (Замовник),
надалі -УЗОК МО України, та відкритим акціонерним товариством „Львівський
домобудівний комбінат №2” (Генеральний підрядник), надалі  - ВАТ „ЛДБК №2” укладено договір №85 підряду
на реконструкцію будівлі дитячого садка на АДРЕСА_1 у м. Львові під житловий
будинок, надалі -договір.

Згідно з предметом договору (п.
1.1) замовник доручає, а генпідрядник бере на себе зобов'язання профінансувати
отримання вихідних даних, правовстановлюючих документів, технічних умов, рішень
державних органів влади, довідок, розроблення та експертизу
проектно-кошторисної документації і своїми силами та засобами, із забезпеченням
належної якості, за власні кошти, у терміни згідно п. 5.1. цього договору,
здійснити реконструкцію будівлі дитячого садка на АДРЕСА_1 у м. Львові під
27-квартирний будинок загальною житловою площею 1'587 м2, надалі -
об'єкт, шифр 16/01, згідно Відомості змін №2 до титульного списку замовника
Міністерства оборони України -управління Західного оперативного командування на
капітальне будівництво у 2003 році, затвердженої начальником розквартирування
військ і капітального будівництва Збройних Сил - начальником Головного
управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства
оборони України 12.05.2003 р.

Відповідно до п. 2.1 договору
передача об'єкту замовником під реконструкцію здійснюється після підписання
даного договору.

Згідно з п. 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.2,
4.8 договору загальна вартість реконструкції об'єкта становить 2'248'779 грн.,
у тому числі внесок замовника -будівля об'єкта, вартість витрат генпідрядника
на реконструкцію об'єкта, - складає 1'754'258 грн.; розрахунки між сторонами
договору здійснюються передачею замовником у власність генпідрядника квартир
об'єкта, після закінчення його реконструкції та затвердження акту державної
комісії, за виключенням 349 м2 загальної житлової площі, по вартості
1 м2 загальної житлової площі в розмірі 1'417 грн., яка залишається
у власності замовника; замовник після затвердження акту державної комісії про
прийняття до експлуатації закінченого
реконструкцією об'єкта в місячний термін надає генпідряднику документи,
в межах своєї компетенції, які передбачені чинним законодавством України і які
необхідні для оформлення Генпідрядником права власності на його частку житла.

У п. 4.4 договору передбачено, що
генпідрядник за погодженням із змовником має право залучити до інвестування
об'єкта інших інвесторів з наступною передачею їм квадратних метрів житла у
власність із своєї долі по їх фактичному внеску.

Відповідно до п. 4.6 договору
замовник при фінансуванні генпідрядника отримує необхідні погодження і вихідні
дані для отримання дозвільних документів (дозвіл на реконструкцію, тощо),
необхідних для початку і супроводу реконструкції об'єкта, проводить нормативні
дослідження і заміри.

20.01.2004 р. УЗОК МО України
(замовник за договором) уклав із Західним управлінням капітального будівництва
Міністерства оборони (надалі -ЗУКБ МО України) договір б/н про передачу функцій
замовника за договором №85 від 16.05.2003 р., згідно з яким УЗОК МО України
передало ЗУКБ МО України функції замовника за договором №85 підряду на
реконструкцію будівлі дитячого садка на АДРЕСА_1 у м. Львові під житловий
будинок.

28.01.2004 р. ЗУКБ МО України
(замовник) та ВАТ „ЛДБК №2” (генпідрядник) уклали додаткову угоду №1/5, згідно
з якою ЗУКБ МО України прийняло на себе функції попереднього замовника за
договором №85 від 16.05.2003 р., збільшено кількість квартир, що повинні бути
збудованими генпідрядником з 27 до 37.

29.01.2004 р. ЗУКБ МО України
(замовник) та ВАТ „ЛДБК №2” (генпідрядник) уклали додаткову угоду №2, згідно з
яким ВАТ „ЛДБК №2” прийняло на себе функції замовника стосовно дій, необхідних
для проектування, будівництва та введення в дію об'єкта реконструкції,
збільшено кількість квартир, що повинні бути збудованими генпідрядником з 37 до
46.

Згідно зі ст. 41, 48 ЦК УРСР від
18.07.1963 р., що був чинним на момент укладення  оспорюваного договору підряду №85 від
16.05.2003 р., угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані  на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам
закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Зі змісту зазначених норм ЦК УРСР
судом вбачається, що договір може бути визнано недійсним лише з підстав,
передбачених законом, відповідність чи невідповідність договору вимогам
законодавства має оцінюватися стосовно законодавства, яке діяло на момент
укладення спірного договору, невиконання чи неналежне виконання договору не
тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання договору недійсним, якщо
інше прямо не пеердбчено законом (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»N 3 від 28.04.1978
р. з наступними змінами і доповненнями, п. 1, 10 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними»N 02-5/111 від 12.03.1999 р. з
наступними змінами і доповненнями).

У зв'язку з викладеним, суд вважає
безпідставними доводи військового прокурора, що оспорюваний договір підряду №85
від 16.05.2003 р. суперечив на момент його укладення нормам ст. 318 ГК України
від 16.01.2003 р., ст. 35, 38 Закону України „Про охорону земель” від
19.06.2003 р. та підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 207 ГК України,
оскільки ГК України від 16.01.2003 р. набрав чинності 01.01.2004 р. (п. 1
розділу ІХ „Прикінцеві положення” ГК України від 16.01.2003 р.), а Закон
України „Про охорону земель” від 19.06.2003 р. набрав чинності 29.07.2003 р.
(п. 1 розділу ІХ „Прикінцеві положення” Закону України „Про охорону земель”,
Голос України, 29.07.2003 р. № 139).

З аналогічних мотивів суд відхиляє
доводи військового прокурора щодо не відповідності оспорюваного договору
підряду № 85 від 16.05.2003 р. вимогам Положення про інвестування будівництва
та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженого
Указом Президента України від 01.07.1993 р. 240/9З, надалі -Положення, оскільки
його дія поширюється лише на правовідносини, що виникають з приводу укладення
та виконання угод (контрактів), спрямованих виключно на вирішення житлової
проблеми військовослужбовців Збройних Сил України (п. 1, 2 Положення), у той
час, як оспорюваний  договір не містить
умов про інвестування будівництва житла для військовослужбовців та  передбачає залучення генпідрядником (ВАТ
«ЛДБК №2») до інвестування об'єкта реконструкції інших інвесторів з наступною
передачею їм житла у власність (п. 4.4. договору).

Суд також відхиляє доводи,
викладені у позовній заяві, щодо недійсності оспорюваного договору підряду №85
від 16.05.2003 р. з мотивів стверджуваного прокурором порушення встановлених договором
строків здачі будинку в експлуатацію, погодження проектно-кошторисної
документації, неодержання замовником дозволу інспекції   Держархбудконтролю на виконання будівельних
робіт, оскільки зазначене стосується повноти і належності виконання сторонами
договірних зобов'язань, що виникли на підставі зазначеного договору (п. 1.1.,
2.1., 2.2.,  4.6., 5.1. договору, ч. 1
ст. 29 Закону України „Про планування і забудову територій”, п. 1.1.. 1.2.
Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт,
затвердженого наказом Держбуду України від 05.12.2000 р. №273, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 25.12.2000 р. за №945/5166).

Військовим прокурором не було
обґрунтовано в судовому засіданні, яким законодавчим актом, чинним на час укладення
оспорюваного договору підряду, було передбачено необхідність включення до
договору підряду на реконструкцію будівлі умов щодо вартості земельної ділянки,
на якій розташовано об'єкт реконструкції, її меж та умов передачі, розподілу
обов'язку по сплаті земельного податку, а також настання юридичних наслідків у
вигляді недійсності зазначаного договору в випадку не включення зазначених умов
до договору. У зв'язку з викладеним, суд вважає викладені доводи прокурора
такими, що не грунтуються на законі.

У судовому засіданні встановлено,
що на час укладення оспорюваного договору підряду №85 від 16.05.2003 р.
земельна ділянка, на якій розташовано об'єкт реконструкції, належала  до земель оборони. Зміна цільового призначення
земельної ділянки не проводилась.

Поряд з цим, з матеріалів справи
вбачається, що предметом спірного договору підряду є виключно цивільно-правові
відносини з приводу підрядних робіт з реконструкції будівлі дитячого садка.
Право на користування земельною ділянкою не виступає предметом спірного
договору. Балансоутримувачем зазначеної будівлі є МО України в особі КЕВ м.
Львова. Спірний договір не передбачає зміну балансоутримувача будівлі.

Згідно з ч. 4 ст. 77 ЗК України
порядок використання земель оборони встановлюється законом. На момент укладення
спірного договору (16.05.2003 р.) відповідного закону прийнято не було.
Закон України „Про використання земель оборони” було прийнято 27.11.2003 р.,
він набрав чинності 26.12.2003 р. („Урядовий кур'єр”, 26.12.2003 р., № 245).

Судом встановлено, що власником
земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт реконструкції, була держава в
особі Міністерства оборони України. Право постійного користування цієї
земельною ділянкою належало замовнику за договором підряду № 85 від 16.05.2003
р. - Управлінню західного оперативного командування МО України (УЗОК МО
України), котрого не було позбавлено зазначеного права у зв'язку з укладення
спірного договору та проведенням реконструкції будівлі.

У ст. 188, 189 ЗК України
передбачено, що державний контроль за використанням та охороною  земель здійснюється уповноваженими органами
виконавчої влади по земельних ресурсах, а за
додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими
органами з питань екології та природних ресурсів, самоврядний контроль за
використанням та  охороною земель
здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Прокурором не було представлено
суду допустимих доказів, які б підтверджували встановлення компетентними
контролюючими органами державної влади і місцевого самоврядування використання
замовником (відповідач 2) чи генпідрядником (відповідач 1) земельної ділянки,
на якій розташовано об'єкт реконструкції, не за цільовим призначенням.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов
висновку про необґрунтованість доводів військового прокурора щодо використання
земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт реконструкції, не за цільовим
призначенням, що зумовлює настання правових наслідків у вигляді визнання
недійсним спірного договору підряду.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладені обставини,
суд дійшов до висновку, що у позові слід відмовити, судові витрати покладаються
на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49,
69, 82 -85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В
:

1.          У задоволенні позовних вимог
відмовити у повністю.

Суддя
Синчук М.М.