ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.10.07                                                                                           Справа  № 4/837-10/137

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                            Орищин Г.В.

суддів                                                                Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», м.Львів (далі –ВАТ) № 06-5681 від 09.08.2007 р.

на рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2007 року

у справі № 4/837-10/137

за позовом прокурора м.Львова в інтересах держави в особі ЛМКП

«Львівводоканал»,  м.Львів

до відповідача ВАТ «Львівгаз», м.Львів

про стягнення 4172,52 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника – Дашо А.Ю.

від позивача –Гуковський  П.В.,  Кінасевич В.Л.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст.22 ГПК України, представникам роз’яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.06.2007 р. у справі  № 4/837-10/137  (суддя Довга О.І.) задоволено позовні вимоги прокурора м.Львова в  інтересах держави в особі ЛМКП «Львівводоканал»/м.Львів/; стягнено з рахунку  ВАТ по  газопостачанню  та газифікації „Львівгаз” /м.Львів/ на користь позивача 3453,12грн. внаслідок перевищення норм якісних показників стічних вод; стягнено з рахунку ВАТ „Львівгаз” в доход міського бюджету м.Львова (Фонд охорони навколишнього природного середовища Шевченківського району м.Львова) нарахування в розмірі 719,40 грн. за скид понаднормативних забруднень; стягнено з рахунку ВАТ „Львівгаз” в доход державного бюджету 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Дане рішення оскаржується відповідачем у справі –ВАТ «Львівгаз», оскільки, на його думку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не взято до уваги, що відповідно до Договору та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації м.Львова, за порушення встановлених Правил, наслідком чого стало перевищення допустимих водних об’єктів, сторони несуть передбачену законодавством відповідальність. Тому, нарахована ЛМКП «Львівводоканал»сума за скид понаднормативних забруднень є адміністративно-господарською санкцією (штрафом). Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, чим саме порушено інтереси держави, оскільки зв’язку між інтересами самостійно господарюючого суб’єкта, яким є ЛМКП «Львівводоканал»в частині перевищення норм якісних показників стічних вод жодним чином не збігається з інтересами держави в особі ЛМКП «Львівводоканал», і т.і.

Позивач вимоги скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.56-58) та усними поясненнями представників в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією  встановлено наступне:

Відповідно до договору № 200376 від 12.02.2001р. (а.с.6,7; далі-Договір), укладеного з ЛМКП „Львівводоканал”, відповідач використовує для виробничих потреб воду з комунального водопроводу та здійснює скид стічних вод у систему каналізації м.Львова.

Відповідача внесено до переліку Підприємств, для яких встановлюється ліміт скиду забруднювальних речовин у міську каналізацію (№ 822 у Переліку). Згідно з Переліком, який затверджений управлінням міського інженерного господарства Львівської міської ради обов’язок щодо погодження Ліміту та одержання Дозволу на скид стічних вод відповідачу доведено (а.с.8).

Водоканалом 08.07.2004 року було проведено вибірковий контрольний відбір стічних вод відповідача (акт про відбір № 1318, а.с.9). Проби для проведення головного аналізу було передано в хімбаклабораторію ЛМКП „Львівводоканал”. Проби для проведення контрольного аналізу відповідачу передано; контрольний аналіз проводився, результати Водоканалу не подані.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія зазначає наступне:

Відповідно до пункту 2.4 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі –Державні Правила), затверджених наказом Держбуду України від 19.02.2002р. № 37, зареєстрованих Мінюстом України 26.04.2002р. за № 403/6691, введених в дію з 06.05.2002р., підприємства зобов»язані  виконувати в повному обсязі вимоги місцевих Правил  та договору на послуги водовідведення, дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства оплачувати рахунки за скид  понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників якості, здійснювати регулярний лабораторний контроль за якістю та за умовами скиду своїх стічних вод.

Згідно із п.2.1.5 та п.8.2. Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених  Рішенням виконкому Львівської міської ради №292 від 18.09.2002р. (далі - Місцевих Правил), водоканали мають право пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як Державних Правил, так і місцевих Правил приймання, а  підприємства зобов'язані оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконано вимог нормативно-правових актів та Договору, оскільки на підставі  досліджень відібраної  проби стічних вод (результат  вимірювань № 228  від 14.07.2004р., а.с.10) Водоканал, відповідно до своєї компетенції, зробив висновок, що Відповідач скидав використану воду з перевищенням допустимих (Ліміт № 396) концентрацій забруднювальних речовин (аміак, БСК5, фосфат), а відтак, відповідачем порушено вимоги ст.ст.10,40 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища”, Державних Правил, Місцевих Правил і умов договору, не здійснено технічних та інших заходів до запобігання  забрудненню стічних вод, що скидається у каналізацію м.Львова, чим завдано шкоду навколишньому природному середовищу.

У відповідності до вимог п.п.4.2.2.4, 8.4.3, 9 Місцевих правил та п.3.6 Договору, відповідач повинен сплатити додаткову плату Водоканалу за водовідведення, обчислену за підвищеним коефіцієнтом кратності.

Щодо тверджень скаржника  про те, що частка додаткової плати, яка перераховується в місцевий фонд охорони навколишнього природного середовища є адміністративно-господарським штрафом, то Львівський апеляційний господарський суд зазначає, що  дана сума в процентному відношенні (20%) встановлена п.4.2 «Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів», затвердженої Наказом №37 від 19.02. 2002р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики та п.4 Рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №292 від 18.09.2002р. і визначається як додаткова плата підприємств за скид  наднормативно забруднених стічних вод у міську каналізацію.

Із викладеного вище апеляційний суд не вбачає підстав для застосування ст.250 ГПК України  щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій.

Статтею 29 ГПК України визначено,  що прокурор бере  участь у розгляді справи, зокрема, за його позовами, які він подає в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.  Оскільки нормативними актами  контроль за дотриманням вимог щодо скиду стічних вод підприємств покладено на Водоканал, а інтереси держави полягають у запобіганні негативного впливу господарської та іншої діяльності суб’єктів господарювання на навколишнє середовище,  і дана позиція описана в оскаржуваному рішенні, то  твердження скаржника про безпідставність прийняття позову прокурора в інтересах ЛКП «Львівводоканал»є безпідставним.

З врахуванням викладеного, вимоги скаржника не підлягають до задоволення як безпідставні, а рішення суду є таким, що відповідає вимогам закону, прийнято у відповідності з фактичними обставинами справи, тому відсутні підстави для його скасування.

Отже, керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 12.06.2007 р. у справі  № 4/837-10/137 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ «Львівгаз»- без задоволення.

Дана постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

головуючий суддя                                                                             Орищин Г.В.

судді                                                                                                    Дубник О.П.

Якімець Г.Г.