СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.10.07                                                                                 Справа № 2/500н-ад.

Суддя  Седляр О.О.,   розглянувши матеріали за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Плодорозсадник «Луганський»,м. Луганськ

до  Державної податкової інспекції у Артемівському районі м. Луганська

про скасування податкового повідомлення-рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Малюк В.Є., дов. від 17.09.07 б/н, ( після закінчення перерви не прибув),

від відповідача –Свиридов М.В., дов. від 05.03.07 № 2939/9/10,

Відповідно до вимог ст. 150 КАС України у засіданні суду було оголошено перерву з 05.10.07 до 11.10.07,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про визнання частково недійсним податкового-повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Артемівському районі м. Луганська від 21.04.07 № /3 в сумі 2589 грн. 60 коп.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 17.09.07 позовні вимоги відхилив, посилаючись та необґрунтованість вимог позивача, а саме: відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок»(зі змінами що діяли до 01.01.04) встановлено, що сплата податку провадиться щомісячно до 20 числа наступного місяця у розмірі третини суми податку, визначеної на кожний квартал від річної суми податку. Пунктом 19.6 статті 19 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним Законом з питань оподаткування, передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечать нормам цього Закону. Відповідно до п.п. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання , зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10-ти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 пункту 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації. Податкові декларації відповідно до цього подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює  - календарному місяцю ( утому числі при сплаті місячних авансових внесків), протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного  (податкового) місяця; - календарному кварталу або календарному півріччю ( у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).Крім того, відповідно до п.п.6.1.3 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом ДПА України від 17.03.01 № 110 зі змінами та доповненнями передбачено, що під базовим періодом для фіксованого сільськогосподарського податку береться календарний місяць».

Позивач у запереченнях на відзив відповідача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

28.08.06 позивачем було проведено перевірку ВАТ «Плодорозсадник «Луганський»щодо дотримання вимог податкового законодавства з питання своєчасності сплати фіксованого сільськогосподарського податку за період з 30.01.03 по 28.08.06, про що було складено акт № 84/1510/00414999.

За результатами перевірки було встановлено, що позивачем було порушено граничні строки сплати узгоджених сум податкових зобов’язань по фіксованому сільськогосподарському податку.

На підставі   даного  акту  ДПІ в Артемівському районі м. Луганська прийнято   податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 21.04.07 № /3 яким відповідно до п. п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»до  позивача  застосовано штрафну санкцію у розмірі 50 відсотків яка дорівнює 3435 грн. 68 коп.

Позивач  вважає,  що  вказане  рішення слід визнати частково недійсним в сумі надлишкове нарахованих штрафних санкцій по позиціях  1-7 Розрахунку штрафних санкцій на суму 780 грн. 42 коп. та позиціях 8-18 Розрахунку на суму 1809 грн. 18 коп. , посилаючись на те, що на момент виникнення спірних правовідносин, базовий (податковий) період складав 1 рік та був змінений з 01.01.04 Законом України «Про внесення змін у деякі закони України по регулюванню діяльності в аграрному секторі економіки»від 19.06.03 № 974-ІУ  та Постановою КМУ від 20.11.03 № 1789 «Про внесення змін в Положення по порядку утримання та обліку фіксованого сільськогосподарського податку»на сплату податку щомісяця та помісячний його базовий статут.

Відповідач заперечує з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Пунктом 1.2 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.00  № 2181-ІІІ              (далі - Закон № 2181) встановлено, що податкове зобов’язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з п. 1.11 ст. 1 Закону № 2181 податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки та за формою, встановленими законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Статтею 5 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок»(зі змінами та доповненнями) від 19.12.98 № 320-ХІУ ( далі - Закон № 320) передбачено, що платники податку визначають суму фіксованого сільськогосподарського податку на поточний рік у порядку і розмірах, передбачених цим Законом, і подають розрахунок органу державної податкової служби за місцем знаходження платника податку до 1 лютого поточного року. Сплата податку проводиться щомісячно протягом  30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем базового звітного (податкового місяця), у розмірі третини суми податку, визначеної на кожний квартал від річної суми податку, у таких розмірах: у І кварталі –10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі –50 відсотків; у ІV кварталі - 30 відсотків.

Закон № 2181 - є спеціальним законом з питань оподаткування, та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Пунктом 19.6 ст. 19 Закону № 2181 встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти діють у частині, що не суперечить нормам цього Закону.

Згідно з підпунктом 4.1.4 а) п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181, встановлено, що  податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Посилання позивача на невизначеність законодавством базового (податкового) звітного періоду відповідно до вимог ст. 5 Закону № 320 у існуючій редакції на час виникнення спірних правовідносин, судом не приймається до уваги, оскільки нормами спеціального закону з питань оподаткування Законом № 2181, даний звітний період  визначений та що дорівнює календарному місяцю.

Прийняті у 2003 році законодавцем  Закон України «Про внесення змін у деякі закони України по регулюванню діяльності в аграрному секторі економіки»від 19.06.03 № 974-ІУ  та Постанова КМУ від 20.11.03 № 1789 «Про внесення змін в Положення по порядку утримання та обліку фіксованого сільськогосподарського податку»які набрали чинності з 01.01.04 лише привели дану норму у відповідність з нормами Закону № 2181.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону № 2181 встановлено, що податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст.5 Закону № 2181 передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 7.7 ст.7 Закону № 2181 передбачено, що податковий борг погашається  попередньо  погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом,  у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Таким чином, кошти, що надійшли на сплату зобов'язань з податку, збору (обов'язкового платежу), спрямовуються на погашення податкових зобов'язань з того самого платежу у порядку календарної черговості настання граничних термінів їх сплати. Така черговість погашення діє незалежно від волі платника податків та стосується як самостійно розрахованих платником податків податкових зобов'язань, так і податкових зобов'язань, розрахованих контролюючим органом.

Відповідно до п. 1.3 ст.  Закону № 2181 податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно з п.п 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181  у разі коли  платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

-  при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

-  при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів перевірки вбачається, що узгоджені податкові зобов’язання самостійно визначені позивачем у розрахунках фіксованого сільськогосподарського податку погашались як своєчасно так і з порушенням граничних термінів сплати, у зв’язку з чим суд                         вважає, прийняте  ДПІ у Артемівському районі м. Луганська податкове повідомлення-рішення 21.04.07 № /3 як таке, що прийняте у відповідності з діючим закнодавстом.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з віднесенням у цієї частині судового збору на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представника відповідача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п"ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 150, ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.  У задоволенні позовних вимог відмовити.

2.  Судові витрати покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 15.10.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                           О.О. Седляр