ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.10.07                                                                                           Справа  № 17/178-3275

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ПП „Зоря”, с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області № 101 від 20.11.06

на рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.06

у справі № 17/178-3275

за позовом: ТзОВ „Бучач-цукор”, м.Бучач Тернопільської області

до відповідача: ПП „Зоря”, с.Скоморохи Бучацького району Тернопільської області

про          стягнення 45 671, 38 грн. заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Прокіпчук М.Д. - представник (дов. № 3 від 22.01.07).

Права та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України, роз'яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275 (суддя Н.Андрусик) позов ТзОВ „Бучач-цукор” до ПП „Зоря” задоволено частково: стягнено з відповідача на користь позивача 25 242, 80 грн. основного боргу, 2 524, 28 грн. штрафу, 630, 72 грн. інфляційних нарахувань, 5 258, 91 грн. –25 % річних, та 423, 53 грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду Тернопільської області, відповідач –ПП „Зоря” - подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив строку позовної давності, про застосування якого відповідач просив суд першої інстанції, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного скаржник просить рішення господарського суду Тернопільської  області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275 скасувати і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову на суму 33 252, 42 грн. відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від  01.12.06 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.01.07.

Розгляд справи відкладався на 06.03.07 та 20.03.07 з підстав, викладених в ухвалах Львівського апеляційного господарського суду від 23.01.07 та від 06.03.07.

Позивач –ТзОВ «Бучач-цукор»- проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених в заяві № 6/13 від 22.01.07, рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275 вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

В судовому засіданні 06.03.07 представником відповідача  заявлено усне клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, яке колегією суддів задоволено, розгляд справи відкладено на 20.03.07 для надання сторонам можливості подати суду перелік питань, які мають бути роз’яснені судовим експертом, а також запропонувати організацію, якій доручити проведення експертизи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 20.03.07 призначено судову бухгалтерську експертизу взаєморозрахунків та заборгованості за отримання товарно-матеріальних цінностей на підставі договорів купівлі-продажу (насіння цукрового буряка, дизпаливо, аміачну селітру), укладених між ТзОВ „Бучач-цукор” та ПП „Зоря”. Проведення експертизи доручено Тернопільському відділенню Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Мінюсту України. Апеляційне провадження зупинено до закінчення проведення судової бухгалтерської експертизи.

У зв’язку з надходженням на адресу Львівського апеляційного господарського суду Висновку № 1222 судово-бухгалтерської експертизи від 05.07.07, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.08.07 провадження у справі поновлено, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.09.07.

В судових засіданнях представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

В судовому засіданні 26.09.07 оголошено перерву до 17.10.07.

В судове засідання 17.10.07 представник позивача не з’явився, причин неявки до відома суду не довів, а відтак, апеляційна скарга розглядається за його відсутності.

Розглянувши апеляційну скаргу, заяву позивача з запереченнями проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275  слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом Тернопільської області, у відповідності до укладеного між сторонами у справі договору № 336 від 02.04.02 та додатку до нього, продавець (позивач) зобов’язався передати у власність, а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити товар - насіння цукрового буряка сорту «Уладівський-35»в кількості 300 посівних одиниць на суму 24 000, 00 грн., включаючи ПДВ.

Встановлений судом на підставі належних документальних доказів (накладна № 59 від 19.04.02, довіреність серії ЯДУ № 610760 від 18.04.02) також факт передання позивачем та прийняття відповідачем вказаного у накладній товару на загальну суму 24 000, 00 грн.

Вірний аналіз в оскаржуваному рішенні дано п. 4.1 договору, яким встановлено обов’язок покупеця оплатити товар до 10.09.02, що станом на день звернення до суду ним не зроблено, заборгованість за товар, одержаний за накладною № 59 від 19.04.02, становить 6 283, 17 грн. Крім того, позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача неотриманого прибутку, а саме штрафу, нарахованого відповідно до п.п. 6.1-6.3. договору № 336, у розмірі 10% від вартості неоплаченого товару, що складає 628, 31 грн.

Вірно застосовувалися судом першої інстанції при розгляді спору норми як ЦК УРСР так і ЦК України щодо правовідносин, які виникали між сторонами в періоди дії вказаних нормативно-правових актів.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду погоджується із застосуванням місцевим господарським судом при вирішенні спору ст. 161 ЦК УРСР щодо обов’язку належного виконання зобов'язань, ст. 151 ЦК УРСР, якою встановлено поняття зобов'язання, ст. 162 ЦК УРСР щодо  недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язань за договором. Однак, на підставі вірно застосованих місцевим господарським судом норм ст. 76 ЦК УРСР, ст.ст. 257, 267, ст. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, беручи до уваги клопотання відповідача № 74 від 02.11.06, а також відсутність вимог позивача про відновлення пропущеного строку позовної давності, господарський суд вірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за отриманий згідно договору купівлі-продажу № 336 від 02.04.02, в розмірі 6 283,17 грн., оскільки по вказаних вимогах закінчився трирічний строк позовної давності, перебіг якого, згідно п. 4.1 договору № 336 почався з дати, встановленої для кінцевого розрахунку за отриманий товар, а саме 10.09.02. На підставі висновку про сплив строку позовної давності по головній вимозі, господарський суд Тернопільської області, на підставі положень ст. 84 ЦК УРСР та ст. 266 ЦК України, дійшов вірного висновку про сплив позовної давності і по вимозі щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 628, 31 грн., нарахованого у розмірі 10% від вартості товару.

Встановлений судом першої інстанції при розгляді спору між сторонами також факт укладення між ними  договору № 30-05/2005 купівлі-продажу ТМЦ від 28.03.05, за яким продавець (позивач) зобов’язався передати до 20.12.05, а покупець (відповідач) - прийняти та оплатити на умовах договору товар в асортименті, кількості та за ціною, визначених в Специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

На підставі аналізу представлених в матеріалах справи документальних доказів (№ 8п від 01.04.05, № 78п від 03.09.05, № 60п від 22.08.05, № 3м від 16.06.05 та №

46м від 14.06.05, довіреності серії ЯЖЖ №

521655 від 01.04.05, серії ЯЖЖ № 521683 від 03.09.05, серії ЯЖЖ № 521688 від 22.08.05, серії ЯЖЖ № 521673 від

16.06.05, серії ЯЖЖ № 521671 від 13.06.05) встановлений місцевим господарським судом факт передачі позивачем та прийняття відповідачем вказаного у накладних товару (дизельне паливо, масло, аміачну селітру) на загальну суму 25 242, 80 грн. Доказів оплати отриманого за договором товару в строк, погоджений сторонами у п. 5.1 договору (до 05.09.05) відповідач, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, суду не подав.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним застосування судом при розгляді спору ч. 2 п. 1 ст. 175, ст. 193 ГК України, ст.ст. 526, 665 ЦК України.

Колегія суддів на підставі аналізу матеріалів справи та положень ч. 1 ст. 79 ГПК України дійшла висновку про правомірність відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом Тернопільської області справи № 3/319-3956 за позовом ПП «Зоря»до ТзОВ „Бучач-цукор” про стягнення з останнього 103 497, 86 грн. завданих збитків внаслідок отримання неякісного гербіциду, оскільки, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, спір у справі № 3/319-3956 не відповідає вимогам щодо його пов’язаності з даним спором.

Слід зазначити, що суд першої інстанції при розгляді спору дав вірну оцінку довідці № 1 про стан розрахунків з позивачем протягом 2002-2005 років та долученим до неї накладній № 11 від 29.10.05 на відпуск позивачу цукрових буряків на суму 9 946, 53 грн., рахунку № 11 від 09.11.05, виставленого позивачу за автопослуги по

перевезенню цукрових буряків на суму 1 035, 00 грн., накладній № 03 від 16.01.06 на

відпуск позивачу швелерів на суму 7 136, 00 грн.,

накладній № 2 від 25.01.06 на відпуск позивачу запасних частин на суму 6 719, 04 грн., на підставі яких дійшов висновку про те, що відповідні послуги та товари надавалися позивачу не на виконання умов договору купівлі-продажу від 28.03.05, а «в рахунок розрахунків»,

про що прямо зазначено в поданих накладних та рахунках. Посиланням відповідача на те, що послуги та товари, які передавалися у 2005 році, спрямовувалися на виконання умов договору від 28.03.05, належним чином оцінені судом першої інстанції як такі, що спростовані матеріалами справи та поданими сторонами доказами.

Таким чином, господарський суд Тернопільської області дійшов вірного обґрунтованого висновку про документальну підтвердженість позовних вимог щодо стягнення з відповідача  25 242,80 грн. заборгованості.

Належну оцінку надано місцевим господарським судом договорам зберігання № 107д від 03.04.02, № 122м від 08.04.02, № 1г від 14.05.02, згідно яких позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання дизельне пальне в кількості 8 880 л на суму 13 427, 00 грн., бензин в кількості 1 150 л на суму 1 451 грн., дизельне масло в кількості 400 л на суму 951, 96 грн.,

мінеральні добрива, засоби захисту рослин, що належать «Заводу», всього на загальну суму 86 178, 10 грн. Наведене підтверджується долученими   копіями   договорів,   актами   приймання-передачі   товару,    накладними   та довіреностями на їх отримання. За надані послуги «Завод» (позивач у справі) зобов'язувався здійснювати оплату з розрахунку 0,5 грн. за зберігання однієї тонни Товару в місяць (п. 3.2. договорів зберігання). Вартість таких послуг врахована позивачем при зверненні з позовними вимогами до суду.

Колегія суддів дійшла висновку про правомірність застосування судом першої інстанції при розгляді вимог позивача щодо стягнення штрафу в розмірі 25% від вартості отриманого товару ст. ч. 2 ст. 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, ст. 233 ГК України, на підставі яких зменшив розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача до 10% від вартості неоплаченого товару, що становить 2524,28 грн.

Не спростовано скаржником правомірності задоволення судом першої інстанції передбачених сторонами у п.п. 6.3, 6.4 договору № 30-05/2005 25% річних від суми заборгованості від дня, коли товар мав бути оплачений до дня його фактичної оплати, у розмірі 5 258, 91 грн., нарахованих за період з 01.10.05 по 01.08.06.

На підставі ст. 625 ЦК України підставно задоволено місцевим судом також позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 630,72 грн. інфляційних збитків.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних від суми заборгованості, що складає 631, 07 грн., то колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду  про те, що вони, беручи до уваги положення п. 6.4 договору, задоволенню не підлягають, так само як і позовні вимоги в частині 278, 01 грн. інфляційних збитків як невірно нарахованих.

Щодо Висновку № 1222 судово-бухгалтерської експертизи від 05.07.07, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 5 ст. 42, ст. 43 ГПК України, а також беручи до уваги вирішення у ньому експертом питань правового характеру, останній не визнається колегією суддів таким, що відповідає вимогам, встановленим ст. 34 ГПК України, щодо його належності та допустимості як доказу.

Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними,  документально не обгрунтованими, такими, що не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, а відтак скаржник не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275 слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105, 112-114 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

2.          Рішення господарського суду Тернопільської області від 13.11.06 у справі № 17/178-3275 залишити без змін.

3.          Стягнути з позивача на користь відповідача 50% витрат за проведення судової бухгалтерської експертизи в сумі 435, 80 грн.

4.          Господарському суду Тернопільської області видати наказ.

5.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

6.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Тернопільської  області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя                                         О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник