ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2007 р.                                                           Справа № 9/505-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Ребристої С. В. при секретарі Шевченко М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державної  податкової  інспекції  у м.Херсоні

до Відкритого акціонерного товариства "Херсонський бавовняний комбінат", м.Херсон

про  стягнення 5084834 грн. 49 коп.

За участю

представників сторін:

від позивача –Носенко Л.І., представник дов. №224/9/10-026 від 15.01.2007р.; Шевченко К.В. головний державний податковий інспектор дов.№1/9/10-026 від 09.01.2007р.

від відповідача – Прокопенко Я.Ю. начальник юридичного відділу дов. №21-03/746 від 25.09.2007р.

Суть спору: Позивач –ДПІ у м.Херсоні   звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача –ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат”  5084834 грн. 50 коп. боргу за векселями, згідно Реєстру  непогашених векселів в кількості 101 шт.

Позов заявлено за процесуальними нормами Кодексу адміністративного судочинства України.  Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тими обставинами, що на виконання п.37 Постанови КМУ України від 15.03. 2006р. №315 “Про затвердження Порядку продажу прав вимоги погашення простроченої понад три роки заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії,  бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі”, прийнятою на виконання статті 25 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” ДПІ у м.Херсоні отримала векселі від  управління Державного казначейства у м.Херсоні актом  приймання-передачі векселів ВАТ  “Херсонський бавовняний комбінат” від 04.01.2007р.  в кількості 101 штуки  та реєстр пред’явлених векселів на загальну суму 1006897,92 долари США.

Позивач пояснив, що  терміновою телеграмою ДПА у Херсонській області  від 30.12.2006р. №7962/7/24-108  ДПІ у м.Херсоні зобов’язано  організувати безумовне виконання термінової телеграми ДПА України від 29.12.2006р. №24941/7/24-0417 “Про виконання постанови Кабінету міністрів України від 15.03.2006р. №315”, а саме –організувати пред’явлення прострочених векселів від імені Мінфіну у тижневий термін після надходження від Державного казначейства України в установленому законодавством порядку боржнику-векселедавцю (ВАТ “ХБК”) для оплати та з вимогою погашення у тижневий термін заборгованості за цим векселем. ДПІ у м.Херсоні стверджує, що всі вжиті нею заходи щодо погашення відповідачем боргу за векселями позитивних наслідків не  дали, відповідач залишив без реагування   та відповіді  всі звернення податкового органу з даного питання.

Звернення до суду з даною позовною заявою позивач обгрунтовує  посиланнями на положення Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок”, Конвенцію, якою введено Уніфікований закон про переказні векселі і прості векселі від 07.06.30р., до якої приєдналась Україна. Також позивач посилається на  положення постанови КМУ №315 від  15.03.2006р.

Відповідач позовні вимоги  ДПІ у м.Херсоні не визнає посилаючись на ті обставини, що  податковий орган не має права на звернення до суду з даним позовом, оскільки заявлений до стягнення борг не є податковим боргом, так як  заборгованість за кредитами   під гарантію Уряду не включається до переліку платежів, визначених Законом України “Про систему оподаткування”, при цьому, представник  відповідача у судовому засіданні  в усній формі надав пояснення в якому  наявність  заборгованості за векселями не заперечує.

Також відповідач вважає, що позивачем при зверненні до суду порушено  і норми процесуального права, на думку відповідача, даний спір за своєю правовою природою не є адміністративним, оскільки  Кодексом адміністративного судочинства  України не віднесено до компетенції адміністративних судів спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів і що функція ДПІ у м.Херсоні щодо звернення із позовом до ВАТ “ХБК” про стягнення заборгованості за векселями не пов’язана безпосередньо із здійсненням владних повноважень, а виникає із цивільно-правових відносин.

Позивач проти доводів відповідача заперечує.

У судовому засіданні 16.10.2007р. оголошувались перерви  до 06.11.2007р; 07.11.2007р. та 12.11.2007р. з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши  представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом позову є стягнення з відповідача –ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат”  5084834 грн. 50 коп. боргу Міністерству фінансів України за векселями, згідно Реєстру  непогашених векселів в кількості 101 шт.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.  Кодекс адміністративного судочинства України  визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Положеннями ст. 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб”єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, даний спір має публічно-правовий характер і на нього поширюється дія КАС України. Враховуючи суб”єктний склад учасників  спірних  правовідносин та положення п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, відповідно до якого, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі  господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України.

ДПІ у м.Херсоні  - позивач, згідно з положеннями Закону України “Про державну податкову службу в Україні” має статус юридичної особи і є органом  державної виконавчої влади, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Положеннями ст. 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 24.12.1993р. №3813-ХІІ (із змінами та доповненнями) визначено функції державних податкових інспекцій  в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об’єднаних державних податкових інспекцій.

Пунктами п.5 та 11 ст. 10 зазначеного Закону  визначено, що  податкові органи ведуть облік векселів, що  видаються суб’єктами підприємницької діяльності при здійсненні операцій з давальницькою сировиною у зовнішньоекономічних відносинах; здійснюють контроль за погашенням векселів; видають суб’єктам підприємницької діяльності дозволи на відстрочення оплати (погашення) векселів із зазначених операцій.

Подають до судів позови до підприємств, установ,  організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і  державними цільовими фондами за рахунок  їх майна.

Матеріали справи свідчать, що згідно з договором  про продаж  сільськогосподарських товарів від 25.07.1997р. укладеним між Міністерством промисловості України (від імені Уряду України) та Товарно-кредитною корпорацією США, остання зобов’язалась фінансувати продаж сільськогосподарських товарів покупцям, уповноваженим Україною, на суму 10000000,00 доларів США.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.1997р. №464-р ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” визначено  позичальником кредиту за програмою Міністерства сільського господарства США РL-480 (ліміт 1997 року) для закупівлі бавовни.

Відповідно до довідки про суму  заборгованості ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” за відповідачем  обліковується заборгованість з повернення позик, наданих для фінансування проектів розвитку за рахунок коштів, залучених державою в розмірі  828306, 64 долари США, що становить 4182948,54 грн. та плата за надання гарантій та позик отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії в сумі  178591,28 долари США, що становить 901885,96 грн.

Згідно листа управління Національного банку України в Херсонській області від 23.08.2007р. №13-13/1/428-1953 офіційний курс української гривні до долара США станом на 23.08.2007р. становив: вартість 100 доларів США- 505 грн.; вартість 1 долара США –5,05 грн..

Таким чином, загальна сума боргу відповідача за векселями складає  5 084 834,50 грн.

На час вирішення спору у суді відповідачем борг не сплачено, наявність даного боргу відповідачем не заперечується.

Положеннями  ч.1 ст. 16 Бюджетного кодексу України  закріплено, що право на здійснення внутрішніх та зовнішніх запозичень у межах і на умовах, передбачених законом про Державний бюджет України, належить державі в особі Міністра фінансів України за дорученням Кабінету Міністрів України.

Зі змісту ст. 17 Бюджетного кодексу України слідує, що  Кабінет Міністрів України в особі Міністра фінансів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим в особі  Міністра фінансів Автономної Республіки Крим та міські ради в особі керівників їх виконавчих органів можуть надавати гарантії  щодо виконання боргових зобов’язань суб’єктам виключно у межах повноважень, встановлених відповідно законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет.

Гарантії надаються лише на умовах платності, строковості, майнового забезпечення та зустрічних гарантій, отриманих від інших суб’єктів.

Платежі, пов’язані з виконанням гарантійних зобов’язань, належать до платежів по боргу.

У разі невиконання юридичними особами своїх зобов’язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов’язань, та стягнення заборгованості перед  Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із Державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Відповідно до  Постанови КМУ від 15.03.2006р. №315 “Про затвердження Порядку продажу прав вимоги погашення простроченої понад три роки заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі”, прийнятою на виконання ст. 25 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” позивач- ДПІ у м.Херсоні, як орган стягнення, отримала  прості векселі від управління  Державного казначейства у місті Херсоні згідно акту  приймання-передачі від  04.01.2007р. в кількості 101 шт. та реєстр пред’явлених векселів  на загальну суму 1006897,92 долари США.

На виконання  завдання ДПА у Херсонській області  наданого позивачу терміновою телеграмою від 30.12.2006р. №7962/7/24-108 ДПІ у м.Херсоні  листом від 10.01.2007р. №83/10/24-124 пред’явила відповідачу- ВАТ “ХБК”, як боржнику-векселедавцю, від імені Міністерства фінансів  України отримані від Державного казначейства України нотаріально завірені копії простих векселів для оплати в кількості 101 штуки та реєстр пред’явлених до оплати простих векселів в сумі 5084834,50 на 4 аркушах в одному примірнику з відміткою про отримання канцелярії ВАТ “ХБК” від 11.01.2007р. та  підписом голови правління підприємства-векселедавця.

Положеннями ст. 3 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок” визначено, що цінні папери-це документи  встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчують грошові або інші майнові права, визначають взаємовідносини особи, яка їх розмістила (видала), і власника, та передбачають виконання зобов'’зань, згідно з умовами їх розміщення, а  також можливість передачі прав, що випливають із цих документів, іншим особам.

Згідно ст.14 Закону України “Про цінні папери та фондовий ринок”, вексель- цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов’язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Векселі можуть бути прості або переказні.

Вексельний обіг в Україні  регламентується  Законом України “Про приєднання України до Женевської  конвенції 1930 року, якою введено Уніфікований  закон про  переказні векселі  і прості векселі” від 06.07.1999р. №826-ХІУ, Конвенцією, якою введено Уніфікований  закон про  переказні векселі  і прості векселі та Уніфікованим  законом про  переказні векселі  і прості векселі.

Відповідно до п.37 Постанови  КМУ від 15.03.2006р. №315 “Про затвердження Порядку продажу прав вимоги погашення простроченої понад три роки заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі” у разі коли права вимоги за заборгованістю оформленою векселями, не продані  протягом шести місяців від дати оформлення векселів,  Міністерство фінансів забезпечує в місячний строк, але не пізніше дня закінчення строку дії протягом бюджетного періоду його повноважень на здійснення продажу прав вимоги, передачу векселів  Державному  казначейству, яке протягом десяти днів передає їх через територіальні органи з використанням фельд’єгерського зв’язку до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації боржника-векселедавця як платника податків для пред’явлення їх від імені Мінфіну у тижневий строк після надходження векселя в установленому законодавством порядку боржнику-векселедавцю для оплати або у разі потреби для вчинення потесту.

Матеріали справи свідчать, що ДПІ у м.Херсоні вживався ряд заходів щодо погашення векселів, але дані заходи погашення  простих векселів за пред’явленням, видані ВАТ “ХБК” не призвели до сплати заборгованості за ними до Державного бюджету.

Відповідач-векселедавець  станом  і на час вирішення спору в суді не сплатив суму боргу  за векселями.

Заходи, які вживалися позивачем щодо погашення векселів відповідають положенням Конвенції, якою введено Уніфікований  закон про  переказні векселі  і прості векселі та Уніфікованому закону про  переказні векселі  і прості векселі.

Так, відповідно до положень ст. 24 Уніфікованого закону  векселедержатель не зобов’язаний передавати трасату вексель, пред’явлений для акцепту, тому позивачем цілком правомірно було направлено на адресу відповідача   нотаріально завірені копії простих векселів для оплати в кількості 101 шт. та реєстр пред’явлених до оплати  простих векселів, які відповідач залишив без відповіді та реагування.

Відповідно до ст. 2  Закону України “Про державну податкову службу в Україні” завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до  бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов”язкових платежів), а  також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Згідно положень ст. 69 та  ч.1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному  судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на  підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, письмових  доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки ним жодним чином  не доведено факт  відсутності заборгованості  перед Державним бюджетом  за заявленим предметом позову.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог і визнав їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі,   в сумі   4182948,54 грн. основного боргу та  плати за надання гарантій          в сумі 901885,96 грн., а  всього- 5084834,5 грн.

У судовому засіданні  проголошено  вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників  сторін про час і місце виготовлення постанови суду в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 94, 98, 160-163, 167,  п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з відкритого акціонерного товариства “Херсонський бавовняний комбінат”, 73008, м.Херсон, площа 50-річчя утворення СРСР, філія АБ “Південний” в м.Херсоні, МФО 352640, код 00306710, р/р 0401:

-          заборгованість перед Державним бюджетом, яка виникла внаслідок невиконання  зобов’язань за іноземними кредитами, залученими державою та під державні гарантії, за кодом  бюджетної класифікації 00261200 “Повернення позик, наданих для фінансування проектів розвитку за рахунок коштів, залучених державою” (символ звітності банку 402) в сумі 4182948,54 грн. в національній валюті: одержувач  Державне  казначейство України,  банк одержувача ОПЕРУ ДКУ, МФО 820172  номер рахунку: 2028 призначення платежу ”Оплата простих векселів на ім’я Мінфіну в рахунок погашення заборгованості”;

-          заборгованість по  платі  за надання гарантій Кабінету Міністрів України за кодом бюджетної класифікації 24110100 “плата за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії” (символ звітності 124) в сумі 901885,96 грн. одержувач: Державне казначейство України, банк одержувача: ОПЕРУ ДКУ, МФО 820172 номер рахунку: 2028 призначення  платежу “Оплата  простих векселів на ім’я Мінфіну в рахунок плати за надання гарантій та позик”.

3.Постанову надіслати сторонам по справі.

Постанова набирає  законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду  першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після апеляційного розгляду справи.

Заява про  апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України –з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про  апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                   С.В. Ребриста

Постанову складено у повному обсязі  19.11.2007р.