донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

21.11.2007 р.                                                                          справа №43/237пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Мирошниченка  С.В.

суддів
Колядко  Т.М. , Скакуна  О.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Суворов О.А.-за довір.,

від відповідача:
Гончаров С.В.-за довір.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Антареспласт" м.Докучаєвськ Донецька область

на рішення господарського суду

Донецької області

від
07.09.2007 року

по справі
№43/237пд (Забарющий М.І.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТ-БП" м.Донецьк

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Антареспласт" м.Докучаєвськ Донецька область

про
розірвання договору підряду №11/12-1 від 11.12.2005р. та стягнення збитків в сумі 70036,80грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Антареспласт" м.Докучаєвськ Донецька область подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2007р. по справі №43/237пд.

Цим рішенням господарський суд Донецької області (суддя Забарющий М.І.) стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Антареспласт" м.Докучаєвськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ВАНТ-БП" м.Донецьк -70036,80грн., 700,37грн. витрат на держмито та 59грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті вимог позивачу у позові відмовив. Стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Антареспласт" м.Докучаєвськ у доход державного бюджету 300грн. штрафу.

Відповідач наполягає на скасуванні рішення в зв"язку з тим, що воно суперечить вимогам закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив:

11.12.2005р. сторони уклали договор №11/12-1 на виконання будівельних робіт по реконструкції приміщень. За своєю юридичною суттю це є договор будівельного підряду, тому спірні відносини регулюються ст.ст.875-886 ЦК України та ст.ст.317-324 ГК України.

Позивач наполягає на тому, що він виконав роботи для відповідача на загальну суму 580036грн.80коп. (акт №1 від 14.03.2006р. на суму 166660грн.80коп.; акт №2 від 25.04.2006р. на суму207562грн.80коп.; акт №3 від 31.05.2006р. на суму 205813грн.20коп. Два останніх акта не підписані замовником), разом з тим, відповідач перерахував платіжними документами від 15.03.2006р.; 28.02.2006р.; 04.05.2006р.; 20.04.2006р. загалом 510000грн. За таких обставин позивач вважає, що відповідач повинен доплатити різницю між вартістю виконаних робіт та сплаченою сумою.

Сторони 14.03.2006р. підписали акт №1 приймання передачі виконаних робіт на суму 166660грн.80коп. Відповідно до п.2.5. договору сума повинна бути перерахована протягом трьох календарних днів, але від якого дня слід відраховувати цей строк не встановлено. Господарський суд дійшов вірного висновку, що строк виконання зобов"язання-перерахування коштів договором не встановлено.

Надані акти №№ 2,3 не підписані з боку відповідача уповноваженими особами. Частина 1 ст.882 ЦК України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором, або етапу робіт, зобов"язаний негайно розпочати їх прийняття. Частина 4 статті 882 ЦК України встановлює, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним сторонами. У разі відмови однієї сторони від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В даному випадку позивач не довів суду, що він виконав вимоги закону-повідомив замовника-відповідача про готовність до передання виконаних робіт. Що є порушенням вимог закону з боку позивача. На вимогу апеляційного суду позивач надав копію листа від 12.12.2006р. разом з яким на адресу відповідача, начебто, надсилалися для підписання акти №2 за квітень 2006р. та №3 за травень 2006р., та копії поштової квитанції. Представник відповідача заперечив отримання цих актів. Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Надані докази дійсно свідчать про надсилання відповідачу поштового відправлення позивачем. Але ці докази не можуть свідчити про надсилання саме актів, оскільки опис поштового вкладення відсутній. Крім того в листі від 12.12.2006р. не вказані додатки до листа.

Відповідно до п.2.2. "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" первинні документи повинні бути складені в момент проведення господарської операції, або якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. В даному випадку позивач не довів факту складання актів №№ 2,3 відповідно до вимог зазначеного Положення.

Не дотримавшись вимог ст.882 ЦК України щодо процедури прийняття робіт, позивач порушив права відповідача, як замовника.

Крім того, в порушення вимог ч.4 ст. 882 ЦК України, в актах №№ 2,3 відсутня відмітка про відмову відповідача від його підписання.

Господарський суд дійшов вірного висновку, що позивач не надав доказів вручення або відсилки відповідачу актів №№ 2,3, а також те, що акти не містять відмітки, що відповідач відмовився підписувати акти.

Господарський суд зробив висновок, що підстави визнання актів недійсними відсутні. Дійсно ч.4 ст.882 ЦК України встановлює, що акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обгрунтованими. Ця норма розповсюджується на той випадок, коли приймання було здійснено з дотриманням порядку встановленого ст.882 ЦК України і замовник мав можливість прийняти участь в прийманні робіт. В даному випадку встановлено, що позивач не довів суду виконання ним порядку приймання будівельних робіт та не довів факту надсилання актів відповідачу, в актах відсутні відмітки про відмову відповідача від їх підписання. Порушивши встановлену законом процедуру, позивач, тим самим, порушив право відповідача, як замовника. Останній, в зв"язку з неповідомленням його позивачем про готовність робіт до прийняття, був позбавлений можливості оцінки начебто виконаної роботи та, у встановленому порядку, висловити свої заперечення, зауваження та у разі необхідності-відмовитися від їх приймання та підписання акту (з вказанням про це в акті).

Висновок господарського суду про те, що акти не можуть бути визнані недійсними, відповідає закону. Стаття 882 ЦК України встановлює, що приймальний акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним, якщо мотиви другої сторони від підписання акта визнаються обгрунтованими. В даному випадку відповідач не мав можливості викласти свої мотиви відмови. Тобто у суда відсутні формальні підстави для визнання актів недійсними.

Відповідно до ч.4 ст.879 ЦК України оплата робіт здійснюється після прийняття замовником виконаних робіт, якщо інший порядок розрахунків не встановлений сторонами. В даному випадку сторони п.2.5. договору встановили, що оплата здійснюється після підписання уповноваженими представниками сторін акта приймання по формі КБ-2В і відповідно довідки вартості робіт форми КБ-3 шляхом перерахування грошових коштів підряднику протягом 3 календарних днів.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними доказами, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.879 ЦК України та ст.882 ЦК України, факт виконання робіт повинен бути доведений актом, складеним з дотриманням вимог закону. Тобто ця обставина не може бути доведена іншими доказами. Надані позивачем акти №№ 2,3, підписані тільки підрядником і з порушенням вимог закону та прав замовника, тому не можуть бути прийняти судом у якості належного доказу виконання робіт.

Господарський суд в рішенні не дав належної оцінки тому, що позивач не надав доказів підписання відповідачем довідки форми КБ-3 (вартості виконаних робіт), яка повинна бути складена на підставі приймальних актів. Така довідка, відповідно до п.2.5. договору, є необхідною умовою для оплати виконаних робіт.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду доказів, за наявності яких у відповідача може виникнути обов"язок провести оплату робіт, тому він не довів позовні вимоги.

Відповідач, в свою чергу, належним чином виконував умови договору. Роботи, виконані в березні 2006р. на суму 166660грн. 80коп. відповідач не оплатив. Всього він перерахував позивачу 510000грн. платіжним дорученнями: від 15.03.2006р.; 28.02.2006р.; 04.05.2006р.; 20.04.2006р.; 10.05.2006р. У цих платіжних документах вказано, що гроші перераховуються в рахунок виконання договору №11/12-1 без вказання на будь-які акти. У зв"язку з цим господарський суд вірно не розцінив ці платіжні документи, як докази виконання робіт за актами №№ 2,3; ці платежі є попередньою оплатою за роботи, які мають бути виконані за договором.

Господарський суд вірно встановив та оцінив надані докази, разом з тим, дійшов невірного висновку. Тому апеляційний господарський суд скасовує  рішення.

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1)Апеляційну скаргу задовольнити.

2)Рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2007р. по справі №43/237пд  скасувати.

3)В позові відмовити.

Головуючий          С.В.  Мирошниченко

Судді:          Т.М.  Колядко

О.А.  Скакун

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1 у  справу

1 ДАГС

1.госп.суду