ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.07 р.                                                                               Справа № 11/223

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Мірошниченко І.В. – за довіреністю

від відповідача 1: Цвітун М.М. – за довіреністю

від відповідача 2: Назаренко О.В. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк

до відповідача 1: Донецької залізниці м.Донецьк

до відповідача 2: Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка

про: стягнення 587,74грн.

У судовому засіданні, згідно ст.77 ГПК України,

28.08.07р. оголошена перерва до 19.09.07р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача-1,  Донецької залізниці м.Донецьк, до відповідача-2, Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка, про стягнення вартості нестачі коксу доменного у розмірі 587,74грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору № 2320-ДС від 22.12.2003р., копію додаткової угоди № 122 від 29.12.2006р., копії залізничної накладної                      № 49188119, копію комерційного акту № БК 255374/3 від 18.01.2007р., копію сертифікату якості № 335 від 17.01.2007р., копію первісного акту приймання продукції за кількістю № 6 від 18.01.2007р., копію посвідчення представника суспільності № 32 від 19.01.2007р., копію акту приймання продукції за кількістю № 6 від 19.01.2007р., копію акту про вагу тари № 6 від 19.01.2007р., копію платіжного доручення № 2671 від 30.01.2007р., копію претензії № 17/77исх від 31.05.2007р., копію відповіді за № 5018/24 від 26.06.07р.,ст.ст.105, 110, 113, 114, 129, 130 Статуту залізниць України та інше.

Відповідач-1 надав у судовому засіданні відзив за № 2022/813 від 01.08.07р. та заперечує проти позовних вимог, посилаючись на вимоги ст.ст.24, 111 Статуту залізниць України.

Відповідач-2 надав через канцелярію суду відзив за № 5863/24 від 24.07.07р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що між Відкритим акціонерним товариством “Ясинівський коксохімічний завод” (Продавець) та Закритим акціонерним товариством “Донецьксталь” – металургійний завод” (Покупець) було укладено договір за № 2320дс від 22.12.2003р. (надалі – Договір), згідно розділу 1 якого Продавець зобов’язується передати, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити на умовах даного договору коксохімічну продукцію, що іменується в подальшому Товар, номенклатура, кількість, ціни, якісні показники, строки та умови поставки якого узгоджуються сторонами в додаткових угодах, які є невід’ємною частиною даного договору.

Якість Товару повинна відповідати стандартам, технічним умовам та іншій документації, яка встановлює вимоги до якості даного виду Товару, та підтверджується сертифікатом якості виготівника (розділ 2 Договору).

Оплата за кожну партію Товару, що поставляється, здійснюється Покупцем у гривнях шляхом прямого перерахування грошових коштів на рахунок Продавця у строки, обумовлені у додаткових угодах до даного договору (розділ 3 Договору).

Згідно п.4.2 Договору приймання Товару здійснюються відповідно до вимог “Інструкції про порядок приймання продукції ПТН та товарів народного споживання за кількістю” № П-6, “Інструкції про порядок приймання продукції ПТН та товарів народного споживання за якістю” № П-7.

Відповідно до п.5.1. Договору сторони несуть відповідальність за завдані друг другу збитків у відповідності з діючим законодавством України.

Договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 31 грудня 2004р., а за фінансовими зобов’язаннями – до повного їх виконання (п.7.1. Договору).

На момент розгляду справи до матеріалів справи не надано ані змін, ані доповнень щодо виконання умов договору, крім тих, що надано до позову.

Згідно вимог ст.ст.5, 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до вищезазначеного Договору Відповідачем-2 на адресу Позивача було відвантажено кокс доменний у напіввагонах                     №№ 65759003, 67910208, 65724536, 65493751, 67576116, що підтверджується залізничною накладною № 49188119.

Зазначений вантаж прибув на станцію Донецьк 18.01.2007р.

На підставі акту загальної форми ст.Донецьк за № 7 від 18.01.2007р. на 200-тонних тензометричних вагонних вагах (держповірка 01.08.2006р.) вантажоодержувач на ст.Сортирувальна здійснена переважування на піввагонів №№ 65759003, 67910208 з вантажем кокс доменний, який прибув у складі групи з 5-ти вагонів по залізничній накладній № 49188119.

За документом у вагоні № 67910208 значиться кокс доменний, розмір шматків +25мм та вище, вантаж вологий, навалом, нетто – 39200кг, тара з провішування – 21500кг, вага визначена на 150-тонних вагах відправника. Після переважування на вагах вантажоодержувача: брутто – 59600кг, нетто – 38100кг, тара за документом – 21500кг.

У вагоні № 65759003 значиться кокс доменний, розмір шматків +25мм та вище, вантаж вологий, навалом, нетто – 37700кг, тара з провішування – 21950кг, вага визначена на 150-тонних вагах відправника. Після переважування на вагах вантажоодержувача: брутто – 58350кг, нетто – 36400кг, тара за документом – 21950кг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України факт нестачі був підтверджений комерційним актом № БК 255374/3 від 18.01.2007р., із змісту якого вбачається, що “вагоны загружены до полной вместимости, со скосами разной величины к торцевым дверям, что создает видимость неравномерной погрузки, высота шапки над уровнем бортов 200мм, не разровнена. Маркировка отсутствует. Все люка закрыты на исправные запорные устройства. Дыр и щелей в полу и стенах не было, течи груза вагоны не имели...”.

Під час прийомки продукції за кількістю комісією вантажоодержувача за участю представника громадкості у вагонах №№ 65759003, 67910208 також було підтверджено нестачу коксу доменного, що було оформлено актом прийомки продукції за кількістю № 6 від 19.01.2007р. та атом про вагу тари.

Дана вага менш проти зазначеної у супровідних документах на 2150кг.

Нестача коксу доменного в судому вигляді складає 0,581кг.

Ціна коксу доменного відповідно до додаткової угоди № 122 від 29.12.2006р. складає 1011,60грн. за 1 тонну з урахуванням ПДВ.

Таким чином, вартість нестачі складає 587,74грн.

Рахунок № 180 від 23.08.2006р., що був виставлений на адресу Позивача, на оплату коксу доменного, відвантаженого 17.01.2007р. за договором № 2320-ДС від 22.12.2003р., був оплачений платіжним дорученням № 2671 від 30.01.2007р.

З огляду на норми чинного законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довіреній йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

У випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт (ст.129 Статуту залізниць України).

Отже, саме комерційний акт є підставою для застосування матеріальної відповідальності до перевізника.

Однак, у даному випадку навантаження вантажу у спірні вагони здійснювалось вантажовідправником (Відповідачем-2) у відповідності з вимогами Правил перевезення вантажів, параграфами 1-6 Розділу 2 Технічних умов навантаження та кріплення вантажів (надалі ТУ) до повної місткості з пониженням к торцям під кутом природного скосу, про що Відповідач-2 зазначає у відзиві на позовну заяву. На зворотній стороні зазначеної накладної в Розділі 3 вантажовідправник зазначив, що „вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 1-6 Розділу 2 Технічних умов правильно”.

Параграфом 3  Розділу 2 ТУ передбачено, що незалежно від роду вантажу, що містить дрібні фракції, поверхня його після навантаження на відкритий рухомий склад має бути розрівняна, а при необхідності й ущільнена.

Згідно параграфу 19 Розділу 1 Технічних умов навантаження та кріплення вантажів, контроль за дотриманням вантажовідправниками Технічних умов навантаження та кріплення  вантажів на відкритому рухомому складі здійснюють робітники залізниці шляхом огляду навантажених вагонів. Додержання вимог умов навантаження підтверджені ст.Кринична Донецької залізниці, що явилося підставою для прийняття вантажу до перевезення.

Однак, при видачі вантажу вантажоотримувачу (Позивачу), в спірних вагонах була виявлена нестача вантажу у кількості 0,581кг на загальну суму 587,74грн., що підтверджується комерційним актом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю щодо стягнення з Відповідача-1, Донецької залізниці м.Донецьк, вартості нестачі коксу доменного у розмірі 587,74грн.

Таким чином, відповідач-2 не довів, у розумінні ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, що нестача вантажу виникла не з його вини.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування,      не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, сума вартості нестачі коксу доменного складає 587,74грн.

Тому, вимоги позивача відносно відповідача-2, Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка, підлягають задоволенню.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, Законом України “Про залізничний транспорт”, Статутом залізниць України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49,  77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги щодо відповідача-2, Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка – задовольнити.

Щодо стягнення розміру позовних вимог з відповідача-1, Донецької залізниці м.Донецьк – відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Ясинівський коксохімічний завод” м.Макіївка (адреса: вул.50-річча СРСР, м.Макіївка, Донецька область, 86110, ЗКПО 00191035)    на користь Закритого акціонерного товариства “Донецьксталь” – металургійний завод” м.Донецьк (вул.І.Ткаченка, 122, м.Донецьк, 83062, ЗКПО 30939178) вартість нестачі коксу доменного у розмірі 587,74грн.; витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.

Надруковано 4 примірники:

позивачу 1

відповідачам 2

у справу № 11/223

вик. Єрохіна В.В