ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.                                                                               Справа № 44/323

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії (представник Ушаков Г.М., довіреність 01-1/260-юр від 25.04.06 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „УкрМетиз” (представник Климов Д.В., довіреність 23-1/10-07 від 23.10.07 року) про стягнення суми боргу за надані послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 927,87 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Донецький державний науково-дослідний інститут чорної металургії (далі – Виконавець) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „УкрМетиз” (далі – Замовник) про стягнення суми боргу 3’053,87 грн. за надані у період з жовтня 2006 року до червня 2007 року включно послуги по забезпеченню обслуговування, експлуатації та ремонту будівлі, а також про стягнення пені 127’95 грн., трьох процентів річних 23,96 грн. та інфляційних 39,34 грн. Позовні вимоги Виконавця ґрунтуються на несвоєчасному та неповному виконанні Замовником умов договору про відшкодування витрат на утримання орендованого нерухомого майна та про надання комунальних послуг орендарю від 01.10.03 року (далі – Договір) щодо оплати наданих послуг.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та 26.10.07 року в порядку статті 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог до 927,87 грн., вимагаючи стягнути борг 678,23 грн. за період з жовтня 2006 року до вересня 2007 року, пеню 186,44 грн., три проценти річних 23,96 грн. та інфляційні 39,34 грн.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, вказуючи на те, що згідно наказу Міністерства промислової політики України від 15.08.07 року № 472 орендоване Замовником приміщення вже передане територіальному управлінню державної судової адміністрації в Донецькій області, через що Виконавець не є балансоутримувачем цієї нерухомості та не вправі вимагати стягнення коштів за Договором. Окрім того, відповідач вважає, що заявою про зменшення позовних вимог позивач змінив підстави та предмет позову, що не є припустимим, а стягнення трьох процентів річних не є можливим, оскільки зазначена санкція є неустойкою, втім позивач вже вимагає стягнення неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що провадження за позовними вимогами про стягнення частини боргу 148,35 грн. слід припинити, а в решті позов Виконавця слід задовольнити виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали, які підтверджують волю сторін на встановлення правовідносин, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є подібним до договору про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм статей 901-907 ЦК України та на суперечить приписам статті 4 ЦК УРСР.

Таким чином, в силу статті 4 ЦК УРСР, статті 901 ЦК України, а також розділів 1-2 Договору, Виконавець зобов’язався надавати Замовникові послуги щодо по забезпеченню обслуговування, експлуатації та ремонту приміщень площею 97,6 м2 на першому-другому поверхах будівлі 26 по бульвару Шевченка в місті Донецьку, а Замовник зобов’язався сплачувати зазначені послуги у визначеному Договором розмірі – 3,02 грн. за 1 м2.

Пунктом 2.2.3 Договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 20.09.04 року) зазначено, що оплата послуг провадиться щомісяця, до 20 числа місяця, наступного за звітним, на підставі рахунку на оплату, який Замовник має отримати у Виконавця щомісяця, до 5 числа наступного за звітним місяця.

За розрахунком позивача, за період з жовтня 2006 року до вересня 2007 року Виконавцеві надано послуги у розмірі 4’670,04 грн., що додатково підтверджується відповідними дванадцятьма рахунками-фактурами.

Право грошової вимоги на загальну суму боргу виникло у позивача згідно норм статті 530 ЦК України та пункту 2.2.3 Договору – 21.10.07 року, втім за кожен окремий місяць право грошової вимоги виникало 21 числа наступного за звітним місяця.

Суду надано докази часткової оплати боргу в сумі 3’991,81 грн., що випливає з розрахунків позивача та наданих суду платіжних документів. Заперечення відповідача, які стосуються зміни балансоутримувача приміщення в будівлі 26 по бульвару Шевченка згідно наказу Міністерства промислової політики України від 15.08.07 року № 472 – судом до уваги не беруться, оскільки Договір є чинним на момент прийняття рішення, презумпція його правомірності передбачена статтею 204 ЦК України, наказ Міністерства промислової політики України від 15.08.07 року № 472 не може впливати на договірні зобов’язання суб’єктів господарювання, нарешті жодних доказів реальної передачі за актом приймання-передачі приміщення в будівлі 26 по бульвару Шевченка згідно пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 15.08.07 року № 472 від Виконавця до територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області – суду не надано.

Таким чином, грошове зобов’язання Замовника перед Виконавцем на суму 678,23 грн. на момент подання заяви про зменшення позовних вимог – виконане не було, на порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Втім, 31.10.07 року (після подання заяви про зменшення позовних вимог) відповідач сплатив частину боргу в сумі 148,35 грн. за послуги в перші 15 днів серпня 2007 року, про що свідчить платіжне доручення № 649. З огляду на наведене, провадження у справі № 44/323 в частині стягнення боргу 148,35 грн. слід припинити через відсутність предмету спору в силу пункту 11 частини 1 статті 80 ГПК України.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання за умовами пункту 2.2.3 Договору тягне за собою обов’язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що повністю відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”. Судом арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені у розмірі 186,44 грн., нарахованої у період не більше 180 днів з моменту виникнення права вимоги за кожним з рахунків, а оскільки подібний спосіб нарахування відповідає нормам частини 6 статті 232 ГК України, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, який арифметично перевірено судом у відповідності до методики листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», індекс інфляції та три проценти річних з простроченої суми за період з моменту виникнення права грошової вимоги до 01.10.07 року становлять відповідно 39,34 грн. 23,96 грн.

Посилання відповідача на те, що три проценти річних не можуть бути стягнені з Замовника, оскільки не можна одночасно застосовувати дві різні неустойки – не є обґрунтованими. Зокрема, згідно ЦК України неустойка має дві форми: пеню та штраф. Отже, пеня, виступаючи однією з форм неустойки, не може мати іншої форми, зокрема, форми річних. Пеня та річні є самостійними способами захисту цивільних прав та забезпечення виконання цивільних зобов’язань.

Заперечення Виконавця, які ґрунтуються на протиправності одночасної зміни предмету та підстав позову – юридично неспроможні, оскільки заявою № 01-1/645-юр від 26.10.07 року позивач лише зменшив в порядку статті 22 ГПК України розмір позовних вимог, наразі предмет та підстави позову у справі № 44/323 (стягнення боргу та санкцій через невиконання Замовником Договору) – залишилися незмінними.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення Замовником умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів про надання послуг.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідача, оскільки саме з вини останнього виник спір.

На підставі ст.4 ЦК УРСР, ст.ст.204, 525-526, 549-550, 901-907 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, п.11 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії до товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „УкрМетиз” про стягнення суми боргу в сумі 148,35 грн. через відсутність предмету спору.

Задовольнити позов Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії до товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „УкрМетиз” про стягнення суми боргу за надані послуги з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 779,52 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-технічний центр „УкрМетиз” на користь Донецького державного науково-дослідного інституту чорної металургії заборгованість та санкції у розмірі 779,52 грн., відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 102 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області