ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2007 р.                                                 Справа №  11/118/07

м. Миколаїв

За позовом: Акціонерне товариство відкритого типу  “Гілея”

(55204, Миколаївська обл., м.Первомайськ, Бульвар Миру, 4)

до  відповідача: Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства  “Миколаївське”

(57061, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с.Новокатеринівка, вул.Комарова, 26)

Суддя Василяка К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від позивача:

від відповідача: Коваленко І.К. –голова правління, Веретельник  В.В. –дов. №9/Юр від 01.06.2007р.

СУТЬ СПОРУ: стягнення 162100,55 грн. по договору №78/св від 13.02.2006р., з яких 124161,4 грн. боргу, 22368,28 грн. відсотків за користування товарним кредитом та  4510,34 грн. пені

Відповідач у відзиві та додатку до відзиву проти позовних вимог заперечує, просить у позові відмовити, посилаючись на наступне:

-          позивачем невірно розраховані відсотки за користування товарним кредитом, зокрема, поставка кукурудзи на суму 4000,0 грн. не може бути віднесена до поставлених по договору ТМЦ, оскільки за умовами п.2.11 договору до ним може бути віднесено лише  ті ТМЦ, які необхідні для вирощування цукрових буряків;

-          згідно п.2.12 від сплати відсотків по товарному кредиту звільнена поставка насіння цукрового буряку на суму 27720,0 грн.;

-          ставка процентів за користування товарним кредитом по засобам захисту рослин складає не 24%, а 3% річних;

-          з метою погашення заборгованості відповідачем передано позивачу придбаний за кошти останнього культиватор на суму 26630,0 грн.;

-          товарно-матеріальні цінності, зокрема гербіциди були поставлені позивачем із запізненням, що призвело до зниження врожайності;

-          весь вирощений буряк відповідачем було передано позивачу;

-          вина відповідача у невиконання зобов’язань по договору відсутня через несприятливі кліматичні умови влітку 2006 року;

Позивач проти відзиву заперечує, вказуючи на те, що найменування, кількість та ціна ТМЦ, що відпускаються відповідачу, згідно п.2.11 договору, вказується у накладних на їх відпуск. У накладній №330 від 05.05.2006р. на відпуск насіння кукурудзи, в якості підстави вказано договір №78/св, тому позивачем вказана поставка зарахована саме по цьому договору, однак проценти за користування товарним кредитом  на продане насіння кукурудзи позивачем не нараховувались.

Заперечується позивачем також перерахування відповідачу 26630,0 грн. на придбання культиватора, оскільки в графі призначення платежу у платіжних дорученнях №562 від 12.04.2006р., №864 від 19.06.2006р.,  №1077 від 22.06.2006р. зазначено: “передплата за цукровий буряк”. Факт отримання культиватора позивачем не заперечується, у зв’язку з чим 19.03.2007р. (після звернення позивача до суду) сторонами було укладено угоду №21/св про зарахування однорідних грошових вимог, згідно якої розмір заборгованості відповідача зменшився на суму 26630,0 грн.

30.05.2007р. від позивача надійшла заява про уточнення та збільшення позовних вимог, які в остаточному вигляді становлять: 11060,53 грн. передплати, 124161,4 грн. вартості ТМЦ, 6833,99 грн. відсотків за користування товарним кредитом та  4510,34 грн. пені на підставі п.4.4 договору, 4901174,11 грн. пені  на підставі п.4.4 договору.

За клопотанням відповідача 12.07.2007р. провадження у справі було зупинено до розгляду справи №3/553/07 за позовом СЗАТ “Миколаївське” до АТВТ “Гілея” про визнання недійсним договору №78/св від 13.02.2006р.

29.09.2007р. провадження у справі було поновлено, у зв’язку з набранням законної сили рішенням суду від 13.08.2007р. по справі №3/553/07.

У судовому засіданні 18.09.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України було оголошено перерву.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи,  суд –

в с т а н о в и в:

13.02.2006р. між сторонами було укладено договір №78/св на вирощування та постачання цукрових буряків, за умовами якого сторони зобов’язались на основі співробітництва, спільної трудової участі та організації, шляхом використання власного майна, устаткування, фінансових, людських ресурсів, матеріалів, сировини тощо, діяти для досягнення спільної мети, а саме: забезпечення стабільно високого продуктивного виробництва цукрових буряків та досягнення максимально можливих прибутків. Крім того, відповідач (виробник) зобов’язався передати позивачу  цукровий буряк, а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість на умовах передбачених договором.

Згідно п.2.10 Договору, завод має право провести попередню оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виробника.

На виконання вказаних умов договору, позивач, в якості передплати за цукровий буряк  перерахував відповідачу 53960,85 грн. по платіжних  дорученнях №562 від 12.04.2006р., №864 від 19.06.2006р.,  №1077 від 22.06.2006р.

Відповідно до п.2.11 Договору для досягнення мети договору, позивач вправі здійснити поставку товарно-матеріальних цінностей необхідних виробнику для вирощування цукрових буряків (насіння, масивно-мастильні матеріалів, засобів захисту рослин, мінеральних добрив та інше). Найменування, кількість, ціна зазначених  товарно-матеріальних цінностей визначається сторонами додатково, та вказується в накладних на їх відпуск. Поставка товарно-матеріальних цінностей виробнику здійснюється на умовах товарного кредиту.

Згідно п.2.12 Договору, за користування товарним кредитом виробник сплачує заводу 24% річних від вартості отриманих, але не оплачених товарно-матеріальних цінностей. Проценти нараховуються і підлягають сплаті з наступного дня після фактичної передачі товарно-матеріальних цінностей і до повної їх оплати або проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою однієї із сторін. За постачання виробнику засобів захисту рослин останній сплачує 3% річних від їх вартості. Насіння видається по безвідсотковому кредиту.

Позивачем були здійснені відповідачу наступні поставки:

-          насіння буряків на суму 27720,0 грн. ( по накладній №26 від 30.03.2006р.);

-          дизпаливо на загальну суму 16560,0 грн. (по накладній  №27 від 30.03.2006р.);

-          добрива на загальну суму 40156,8,0 грн. (по накладних №№25,96 від 14.04.2006р., №331 від 05.05.2006р.);

-          гербіциди на загальну суму 39684,6 грн. (по накладних №97 від 14.04.2006р. та №394 від 05.06.2006р.);

-          насіння кукурудзи на суму 4000,0 грн. (по накладній №330 від 05.05.2006р.).

Всього вартість поставлених відповідачу товарно-матеріальних цінностей склала 128121,4 грн. Факт поставки товару не заперечується відповідачем.

По накладній №141 від 01.06.2006р. відповідач повернув позивачу частину насіння буряку на суму 3960,0 грн., тобто вартість поставлених відповідачу ТМЦ склала 124161,4 грн.

Згідно пп.2.4, 3.1 Договору відповідач зобов’язався передати у власність позивача 3000 тон цукрового буряку в заліковій вазі, за ціною 195,0 грн. (при базисній цукристості 16%), в строк до 01.11.2006р., на умовах франко-бурякове поле виробника.

Відповідач свої зобов’язання по договору виконав не в повному обсязі, на виконання умов договору ним було поставлено позивачу 222,738 тонн цукрового буряку, що підтверджується накладною №439 від 29.11.2006р.

Відповідно до п.3.2 Договору, у разі відхилення рівня цукристості товару від базисного, визначена сторонами ціна корегується у відповідності до коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 02.06.2000р.

Враховуючи наявність відхилення рівня цукристості переданого відповідачем буряку від базисного, сторонами було визначено його вартість у сумі 42900,32 грн.

Відповідно до п.3.4 Договору, виробник зобов’язався оплатити товарно-матеріальні цінності, отримані на умовах товарного кредиту, а також  проценти за користування товарним кредитом не пізніше 20.11.2006р. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача або шляхом зарахування зустрічних вимог за заявою однієї з сторін.

Після поставки відповідачем цукрового буряку, не забезпечена поставкою товару сума передплати склала 11060,53 грн. (53960,85 грн. - 42900,32 грн.), а заборгованість перед позивачем за поставлені на умовах товарного кредиту товарно-матеріальні цінності - 124161,4 грн.

01.02.2007р. позивач направив на адресу відповідача заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій зазначив, що з врахування взаємних поставок товару та перерахування грошових коштів, станом на 21.01.2007р. заборгованість відповідача становила 162100,55 грн., з яких 11060,53 грн. передплати, 124161,4 грн. вартість отриманих ТМЦ та 22368,28 грн. відсотків за користування товарним кредитом (за період з 31.03.2006р. по 25.01.2007р.).

19.03.2007р. (після звернення позивача до суду) сторонами було укладено угоду №21/св про зарахування однорідних грошових вимог, згідно якої розмір заборгованості відповідача зменшився на суму 26630,0 грн. (вартість культиватора) та склав 130960,21 грн.

Крім того, у заяві від 30.05.2007р. позивач збільшив розмір стягуваних відсотків за користування товарним кредитом, нарахувавши їх за період з 26.01.2007р. по 25.05.2007р., що склало ще 11095,71 грн. відсотків.

Таким чином, остаточний розмір позовних вимог по стягненню передплати, вартості отриманих ТМЦ та відсотків за користування товарним кредитом склав  11060,53 грн. передплати, 124161,4 грн. вартість отриманих ТМЦ та 6833,99 грн. відсотків за користування товарним кредитом (за період з 31.03.2006р. по 25.05.2007р. за мінусом 26630,0 грн. вартості культиватора).

Оскільки зарахування зустрічних однорідних вимог відбулося вже після порушення провадження у справі, то в частині стягнення 26630,0 грн. провадження у справі припинити у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування товарним  кредитом задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків процентів за користування товарним кредитом (а.с.45, 89), останнім зроблено нарахування процентів на перераховані відповідачу в якості передплати грошові кошти у сумі 53960,85 грн. (розмір процентів склав 13239,61 грн.).

Згідно з визначенням наданим у п.1.11.2. Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №334/94-ВР від 28.12.94р. (надалі Закон), товарний кредит –це товари,  які передаються резидентом або нерезидентом у  власність  юридичним  чи  фізичним  особам  на умовах  угоди,  що передбачає відстрочення кінцевого розрахунку на визначений строк та під процент.  Товарний кредит   передбачає  передання  права  власності  на товари (результати робіт,  послуг) покупцю  (замовнику)  у  момент підписання  договору  або  в  момент  фізичного  отримання товарів (робіт,  послуг) таким покупцем (замовником),  незалежно від  часу погашення заборгованості.

Надання у кредит грошових коштів, згідно п.1.11.1. Закону  визначено, як фінансовий кредит. Зазначена операція може здійснюватись банківськими установами, або небанківськими   фінансовими установами з дотриманням правил, визначених Національним банком України та Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку, сторони у договорі передбачили надання виконавцю саме товарного кредиту. Тому, суд вважає безпідставним нарахування позивачем процентів за користування грошовими коштами у сумі 13239,61грн.

Ти більше, що у платіжних дорученнях №562 від 12.04.2006р., №864 від 19.06.2006р.,  №1077 від 22.06.2006р. про перерахування 53960,85 грн., вказано призначення платежу: “Попередня оплата за цукровий буряк ...”.

Крім того, відсотки за поставлені по накладній №97 від 14.04.2006р. гербіциди на суму 21627,0 грн. розраховані позивачем по ставці 24% річних, а не 3% річних, як це передбачено п.2.12 договору. Судом зроблено перерахунок процентів в цій частині (за період з 31.03.2006р. по 25.05.2007р.), які визначено у сумі 629,26  грн., замість 5052,06 грн.

Таким чином, розмір відсотків за користування товарним кредитом, який підлягає стягненню становить 15801,59 грн. Однак, враховуючи, що сума відсотків повністю поглинається вартістю культиватора (26630,0 грн.), то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Решту суми - 10828,41 грн. (26630,0 грн. - 15801,59 грн.) суд вважає за можливе зарахувати в рахунок погашення заборгованості за поставлені ТМЦ. Відповідно заборгованість відповідача за отримані ТМЦ  зменшиться до 113332,99 грн., які підлягають стягненню.

В частині стягнення 11060,53 грн. передплати за цукровий буряк позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п.4.4 Договору, позивачем нарахована пеня за несплату вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей та процентів за користування товарним кредитом у сумі 4510,34 грн., за період з 21.11.2006р. по 21.01.2007р.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню частково, виходячи з тих підстав, що перераховані відповідачу 53960,85 грн., по-перше,  не можуть вважатись товарним кредитом, а по-друге, відсотки за поставлені по накладній №97 від 14.04.2006р. гербіциди на суму 21627,0 грн. мають розраховуватись по ставці 24% річних, а не 3% річних.

Розмір пені за несплату вартості отриманих товарно-матеріальних цінностей та процентів за користування товарним кредитом уточнено судом та визначено у сумі 3649,23 грн., які підлягають стягненню.

На підставі п.4.3 Договору, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 26.10.2006р. по 26.04.2007р. у сумі 4901174,11 грн., за порушення п.2.4 Договору, а саме: недопоставку  цукрового буряку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення ст.526 ЦК України, свої зобов’язання по договору виконав не належним чином, а саме: поставив позивачу лише 222,738 тонн цукрового буряку, замість 3000 тонн цукрових буряків, тобто недопоставка склала 2777,262 тонни на загальну суму 541566,09 грн. (2777,262 тонн х 195,0 грн.).

Пункт 4.3 Договору передбачає, що у разі порушення умов, передбачених п.2.4 Договору, виробник незалежно від наявності вини (умислу або необережності), сплачує заводу пеню у розмірі 5% від вартості недопоставленого товару за кожний день прострочки.

Стаття 230 ГК України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання.

Суд вважає доведеним факт неналежного виконання відповідачем умов договору.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені на підставі п.4.3 договору підлягають задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача відносно поставки позивачем насіння цукрового буряка та гербіцидів із запізненням, що призвело до зниження врожайності, а також відсутність вини відповідача у невиконання зобов’язань через несприятливі кліматичні умови влітку 2006 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.617 ЦК України, особа яка порушила зобов’язання звільняється від відповідальності за порушення зобов’язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно п.5.2 договору, при настанні форс-мажорних обставин, сторона повинна не пізніше п’яти днів з моменту їхнього виникнення  сповістити про це письмово іншу сторону. За умовами договору єдиною підставою звільнення сторони від відповідальності за невиконання своїх зобов’язань є форс-мажорні обставини, які повинні бути підтверджені актом Регіональної торгово-промислової палати (п.5.3 Договору). Доказів наявності такого акту відповідачем не надано.

Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем не доведено відсутність його вини у порушенні умов договору.

Подане відповідачем клопотання про призначення агрономічної експертизи суд не вбачає за доцільне задовольнити, оскільки відповідач міг та повинен був передбачити негативні наслідки несвоєчасної сівби цукрового буряку і, відповідно, не був позбавлений можливості ініціювати внесення відповідних змін в договір.

Окрім цього, предметом розгляду у даній справі є порушення умов договору в частині несвоєчасної поставки товару, а не понесення збитків через несвоєчасну сівбу та невнесення добрив.

Крім того, за умовами п.2.11 договору поставка товарно-матеріальних цінностей, необхідних виробнику для вирощування цукрових буряків,  є правом, а не обов’язком позивач.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги, що невиконання умов договору з боку відповідача завдало збитків позивачу по справі, оскільки останній не здійснив переробку  продукції, яку мав поставити відповідач, а відповідно і не отримав плануємого доходу.

Крім того, позивач є переробником, а відповідач виробником сільськогосподарської продукції, економічні інтереси яких повинні бути враховані в повному обсязі, як учасників договору, так і учасників господарських відносин на ринку готової продукції, тобто з урахування залежності позивача від виконання сільгоспвиробником умов договору, оскільки невиконання умов договору останнім зводить нанівець економічну діяльність заводу, що в подальшому, неминуче зачіпає інтереси споживачів готової продукції.

Однак, враховуючи, що відповідач є сільгоспвиробником, основним видом діяльності якого є вирощування сільськогосподарської продукції, приймаючи до уваги державну направленість на підтримку вітчизняних сільгоспвиробників, суд, керуючись п.3 ст.83 ГПК України,  вважає за можливе зменшити розмір стягуваної з відповідача пені до 300000,0 грн.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки при подання заяви про збільшення позовних вимог позивачем не було сплачено державне мито, то 25500,0 грн. держмита за подання вимоги про стягнення 4901174,11 грн. пені підлягають стягненню до держбюджету.

Судові витрати стягувані на користь позивача підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44,49,п.11 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства  “Миколаївське”,

57061, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с.Новокатеринівка, вул.Комарова, 26 (р/р 2 в відділенні №5376 Веселинівського “Ощадбанку”, МФО 386014, 0) на користь Акціонерного товариства відкритого типу «Гілея», 55204, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Бульвар Миру, 4 (р/р 0233 в ТОВ “Укрпромбанк” м.Київ, МФО 321228, ) 11060,53 грн. передплати, 113332,99 грн. заборгованості за поставлені ТМЦ, 3649,23 грн. пені на підставі п.4.4 договору, 300000,0 грн. пені на підставі п.4.3 договору, 1546,72 грн. держмита та 112,6 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Стягнути з Сільськогосподарського закритого акціонерного товариства  “Миколаївське”,  57061, Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с.Новокатеринівка, вул.Комарова, 26 (р/р 2 в відділенні №5376 Веселинівського “Ощадбанку”, МФО 386014, 0) в доход Державного бюджету України в особі ВДК Центрального р-ну м.Миколаєва (р/р №0006 в УДК у Миколаївській області, КБК 22090200, МФО  826013, код ЄДРПОУ  - 23626096) 25500,0 грн. держмита.

4. В частині стягнення 26630,0 грн. провадження у справі припинити.

5. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка