ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007 р.
№ 22/388-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

за участю представників сторін
позивача -

відповідача -

розглянувши  матеріали касаційної скарги

не з'явився

пр .Несмеян Г.В. дов. № 15/02 від 26.02.2007

відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2006р.

за позовом
державного підприємства "Одеська залізниця"

до
відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат"

про
стягнення 18 664,52 грн.

Розпорядженням Заступника голови Вищого господарського суду України від 17.10.2007р. №02-12.2/321 змінено склад колегії: у зв'язку з поверненням з відпустки суддів Ходаківської І.П, Савенко Г.В. призначено колегію у складі: головуючий суддя Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2006 року державне підприємство "Одеська залізниця" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення з відповідача 18 664,52грн., які складають 16490,00грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у міжнародній накладній № 45204949 та додаткових платежів у сумі 2 174,52грн., пов'язаних з перевіркою маси вантажу та затримкою вагону.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2006р. (суддя Пуппо Л.Д.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь державного підприємства "Одеська залізниця" 2174,52грн. основної суми додаткових витрат, пов'язаних зі зважуванням, відвантаженням надлишку вантажу у вагоні та затримкою вагону, 11,88грн. державного мита і 13,75грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У стягненні 5-кратного штрафу за неправильно зазначену масу вантажу відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що вимоги підтверджені доданими до справи матеріалами, а саме складеними на станціях Долинська і Тимково комерційним актом і актами загальної форми, а розрахунок зроблений у відповідності з Тарифним керівництвом № 1.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Відкрите акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що зазначене рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, що 14.04.2006р. за зазначеною міжнародною накладною зі станції Грековата Придніпровської залізниці в піввагоні №60668605 на адресу одержувача на станцію Ганицька при Кошицях ( Словакія) відповідач відвантажив концентрат залізорудний, зазначивши його масу 70 000 кг.

Згідно із  параграфом 1 статті 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення ( далі –абревіатура СМГС) одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції  відправлення правильно заповнену  та підписану накладну. Накладна повинна бути заповнена  у строгій відповідності  з Поясненнями по заповненню накладної СМГС ( додаток 12.5). а при перевезенні вантажів у країни, залізниці яких не є учасниками Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення і не застосовують положення СМГС, - у відповідності з Додатком 12.6 до СМГС.

Параграф 2 статті 12 СМГС надає право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником в накладній. Перевірка вмісту вантажу на шляху прямування може бути здійснена лише за умови, якщо вона передбачена митними та іншими правилами, а також з метою забезпечення безпеки руху потягів та збереження вантажу на шляху прямування.

Якщо внаслідок перевірки вантажу, здійсненої на шляху прямування або на станції призначення, встановлено, що відомості, зазначені у накладній відправником, не відповідають дійсності, то станція, яка проводила перевірку, повинна про це скласти комерційний акт у відповідності із статтею 18 та зробити відмітку про акт у накладній у графі "Комерційний акт".

В цьому випадку сума витрат, пов'язаних з перевіркою, вписується в накладну та стягується з відправника, якщо перевірка здійснювалась залізницею відправлення, або з отримувача, якщо перевірка здійснювалась залізницею призначення. При цьому стаття 3 СМГС під  словами "залізниця" розуміє всі залізниці однієї країни.

Підпункт 2  параграфу 1 статті 18 СМГС встановлює, що залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо під час перевезення або видачі вантажу вона перевірила стан вантажу, його масу або кількість місць, а також наявність накладної і при цьому встановила, зокрема, невідповідність між відомостями, вказаними в накладній, і вантажем в натурі про найменування, масу, кількість місць вантажу, знаках(марках) та номерах місць вантажу, найменуванні отримувача та станції призначення.

Стаття 36 СМГС  визначає, що за відсутності у цій Угоді, в застосованих тарифах та Службовій інструкції до Угоди необхідних положень застосовуються положення, що викладені у внутрішніх законах та правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею  цієї Угоди.

Пунктом 129 Статуту залізниць України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р №457 (далі –Статут залізниць України) встановлено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення (в тому числі) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах

Судом першої інстанції встановлено, що комерційний акт №А020102*/36 складений на станції Долинська 15.04.2006р. на підставі актів загальної форми, з якого вбачається, що в результаті переважування вагону виявлена маса вантажу на 234000 кг більша, ніж зазначено в накладній. Навантаження в вагоні пагорбкоподібне, 4 пагорбка.

Акт складений у відповідності зі статтею 18 СМГС, а акти загальної форми складені у відповідності з пунктом 129 Статуту залізниць України та Правилами складання актів.

Згідно із параграфом 1 статті 12 СМГС вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей та заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.

Пункт 3 параграфу 3 статті 12 СМГС встановлює, що штраф стягується при неправильним, неповним та неточним зазначенні в накладній відомостей та заяв, внаслідок чого, зокрема,  при навантаженні вантажу вантажовідправником  допущено перевантаження вагона понад його максимальну вантажопідйомність.

Штраф по пункту 3 даного параграфу стягується у відповідності із статтею 15 у п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було встановлено надлишок цього вантажу.

У відповідності з положеннями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Статуту залізниць України, а також Правилами перевезень вантажів позивачем нараховані зазначені вище суми витрат, пов'язаних з перевіркою маси вантажу.

Вимоги підтверджені доданими до справи матеріалами - складеними на станціях Долинська і Тимково комерційним актом і актами загальної форми, розрахунок зроблений у відповідності з Тарифним керівництвом № 1, застосування якого дозволяється статтею 36 СМГС.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо введення мораторію на задоволення вимог кредиторів є безпідставними, оскільки враховуючи зміст абз.24 ст.1 необхідно зазначити, що мораторій на задоволення вимог кредиторів не стосується стягнення поточних боргів, а в даному випадку це є поточний борг, тому що виник після порушення провадження у справі про банкрутство.

Окрім того, безпідставним є також посилання скаржника на п.4. ст.12 зазначеного Закону, що протягом дії мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), оскільки судом першої інстанції не було стягнуто штраф, а стягнуто додаткові витрати, пов'язані із зважуванням та вивантаженням надлишку вантажу.

Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Застосування судом першої інстанції при вирішенні спору по суті норм Статуту залізниць України, а не Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, не вплинуло на правильність прийнятого рішення по суті, оскільки норми СМГС та Статуту залізниць України, які регулюють спірні взаємовідносини, в цій частині кореспондуються між собою.

За таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції досліджені всі наявні у справі матеріали, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановленого судом рішення з наведених у касаційній скарзі мотивів.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2006р. залишити без змін.

Головуючий                                                              І. Ходаківська

Судді                                                                                  Т. Данилова

Г. Савенко