СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

01 жовтня 2007 року
м. Севастополь        Справа № 2-24/4742-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Черткової І.В.,

суддів                                                                      Голика В.С.,

Маслової З.Д.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Колосова Г.Г.) від 31.07.2007 у справі № 2-24/4742-2007А

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Арістон Тур" (вул. Свердлова, 48а-23, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98603)

до Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим (вул. Васильєва, 16, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98600)

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 31.07.2007 у справі № 2-24/4742-2007А позов товариства з обмеженою відповідальністю "Арістон Тур"  задоволено частково.

Скасовано рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 06.03.2007 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 1 699 975 грн. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим № /0 від 06.03.2007, № /0 від 06.03.2007 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 3 000 грн, № /0 від 06.03.2007. У решті позову відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 1, 70 грн судового збору.

Постанова мотивована тим, що позовні вимоги в частині задоволення позову є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Не погодившись з постановою суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить  скасувати зазначену постанову в частині задоволення позовних вимог, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з’ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного розгляду справи.

У судовому засіданні 19.09.2007 відповідач підтримав свої вимоги.

Позивач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, які мотивовані тим, що позивачу з порушенням чинного законодавства донараховані податки та застосовані фінансові санкції.

Позивач у судове засідання не з’явився. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України позивач належним чином повідомлений про час і місце засідання суду, проте він не реалізував своє процесуальне право на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача.

Розпорядженням в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 19.09.2007 суддів Фенько Т.П., Волкова К.В. замінено на суддів Голика В.С., Маслову З.Д.

Переглянувши постанову суду відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим провела перевірку позивача з питань дотримання податкового та іншого законодавства, про що 27.02.2007 складено акт № 633/23-1/33224121/23 (т. 1, а. с. 23).

На підставі зазначеного акту Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим 06.03.2007 прийняла та надіслала на адресу позивача рішення про застосування фінансових санкцій № /0, податкові повідомлення-рішення № /0, № /0, № /0 (т. 1, а. с. 59-62).

Рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 до позивача застосовано фінансові санкції у загальній сумі 1 758 270, 06 грн (т. 1, а. с. 59).

Відповідач оскаржує рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 в частині задоволення позовних вимог у сумі 1 699 975 грн.

Фінансові санкції у сумі 1 699 975 грн застосовані за порушення пункту 1 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” на підставі пункту 1 статті 17 зазначеного Закону за здійснення розрахунків без використання реєстратора розрахункових операцій.

Підставою для застосування фінансових санкцій у зазначеній сумі стали наступні обставини. Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг” реєстратор розрахункових операцій не застосовується при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва та наданні послуг підприємствами, установами, організаціями у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств з оформленням прибуткових та видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій. Відповідач у процесі перевірки не встановив фактів неналежного оформлення розрахункових документів, передбачених пунктом 1 статті 9 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг”, але вважає, що позивач не мав права не використовувати реєстратор розрахункових операцій. Цю позицію відповідач обґрунтовує посиланням на те, що позивач здійснював реалізацію не продукції власного виробництва, а продукції інших туроператорів. Ця позиція відповідача не ґрунтується на законі з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про туризм” туристичний продукт –попередньо   розроблений   комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги.  Позивач дійсно включав до складу туристичних послуг, які він надає, ті послуги, які він сам замовляв у інших туроператорів. Але відповідач в акті перевірки не встановив фактів реалізації позивачем туристичного продукту, створеного виключно іншими туроператорами. Якщо ж позивач створював свій туристичний продукт за рахунок двох або більше послуг, які він отримував від інших туроператорів, то при таких умовах слід зробити висновок про те, що він реалізовував власний туристичний продукт, а тому не зобов’язаний був використовувати реєстратор розрахункових операцій.

Крім того, слід враховувати, що актом перевірки (т. 1, а. с. 54) встановлено, що позивач здійснював оплату послуг, які йому надавали інші суб’єкти підприємницької діяльності  і за рахунок яких позивачем створювався туристичний продукт. При цьому актом перевірки не було встановлено жодного факту, коли позивач придбавав туристичні путівки. Актом перевірки підтверджується, що позивач придбавав різні види послуг, за рахунок яких створювався туристичний продукт.

За викладених умов рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 підлягає скасуванню в частині застосування фінансових санкцій у сумі 1 699 975 грн.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 (т. 1, а. с. 60) позивачу за порушення підпунктів 7.2.6, 7.4.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”  донараховано податок на додану вартість у сумі 9 471 грн та застосовані фінансові санкції у сумі 4 736 грн на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Підставою для донарахування податку та застосування фінансових санкцій у зазначених сумах стало використання позивачем права на податковий кредит за відсутності податкових накладних. Так в акті перевірки зазначено (т. 1, а. с. 43), що відсутні податкові накладні за розрахунками з філією акціонерного товариства „Кримтур” за № 5351, 5355 від 02.12.2005 на суму 3 830, у тому числі податок на додану вартість 638 грн, податкова накладна від товариства з обмеженою відповідальністю „Москва” за № 10192 від 04.12.2005 на суму 4 624 грн, у тому числі податок на додану вартість 771 грн. У матеріалах справи зазначені податкові накладні відсутні. Але відповідно до абзаців 5 та 6 підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті7 Закону України „Про податок на додану вартість” підставою для нарахування податкового кредиту  без  отримання податкових накладних є готельні рахунки, що містять загальну  суму  платежу, суму податку та податковий номер продавця, та касові чеки, які  містять суму поставлених товарів (послуг), загальну суму  нарахованого  податку. Рахунками-фактурою № 9829, № СФ-943, рахунками № 574, № 578 та касовими чеками № 10192, № 05351, № 05355 підтверджується сплата позивачем 3 830 грн за розрахунками з філією акціонерного товариства „Кримтур” та 4 624 грн за розрахунками з товариством з обмеженою відповідальністю „Москва”, а тому підтверджується й сплата податку на додану вартість у сумах 638 грн та 771 грн відповідно (т. 1, а. с. 100, 100 на звороті, 101, 102, 102 на звороті). Використання за призначенням зазначених коштів підтверджується також звітами № 25 від 02.12.2005, № 27 від 03.12.2005 (т.1, а. с. 100, 101).

Крім того, підставою для донарахування податку на додану вартість та застосування фінансових санкцій стала також відсутність податкових накладних за отримані послуги від ФПЧО УС центру „Спартак” на суму податку на додану вартість 900 грн, від товариства з обмеженою відповідальністю „Сан-Мішель” на суму податку на додану вартість 4 050 грн і від товариства з обмеженою відповідальністю „Діал” на суму податку на додану вартість 3 112 грн. Але позивач при розгляді справи судом першої інстанції  надав оригінали податкових накладних № 880 від 20.12.2006 на суму податку на додану вартість 900 грн (від ФПЧО УС центру „Спартак”), № 5320 від 14.12.2006 на суму податку на додану вартість 4 030 грн (від товариства з обмеженою відповідальністю „Сан-Мішель”), № 2469 від 30.06.2006 на суму податку на додану вартість 3 112 грн (від товариства з обмеженою відповідальністю „Діал”) (т. 1, а. с. 143, 145, 144). Ці податкові накладні досліджувались судом першої інстанції, а до справи були долучені їх копії, засвідчені позивачем.

За таких умов судова колегія дійшла висновку про те, що позивач надав належні докази наявності зазначених вище податкових накладних.

Таким чином, донарахування податку на додану вартість у сумі 9 471 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 4 736 грн є неправомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 про донарахування податку на додану вартість у сумі 9 471 грн та застосування фінансових санкцій у сумі 4 736 грн підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 920,68 грн та застосовано фінансові санкції у сумі 1 841,36 грн на підставі підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

За порушення позивачем підпункту 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 141, 21 грн та застосовано фінансові санкції у сумі 282,42 грн. Підставою для донарахування податку та застосування фінансових санкцій стало неутримання позивачем податку з доходів його працівників, отриманих за рахунок позивача на відрядження у місто Київ, що не пов’язані з господарською діяльністю позивача. В акті перевірки (т. 1, а. с. 49) зазначено, що немає наказів позивача на відрядження фізичних осіб, про які свідчать авансові звіти Міхно В.В. № 14 від 04.04.2005 на суму 179, 61 грн, Алаєвої Н.А. № 15 від 04.04.2005 на суму 81,61 грн, Міхно В.В. № 26 від 30.08.2006 на суму 825, 00 грн.  Факт наявності таких відряджень позивач заперечує та зазначає (т. 2, а. с. 6) на те, що в період, за який здійснювалась перевірка, працівники позивача були у відрядженні до міста Київ двічі. Твердження позивача підтверджуються звітами № 11 від 31.03.2005, № 12 від 31.03.2005, посвідченнями на відрядження № 1, № 2 з відмітками про прибуття та вибуття, наказами № 1-к від 28.03.2005, № 2-к від 28.03.2005 (т. 1, а. с. 64-67). Доказів того, що звіти, які вказані в акті перевірки, були перевірені відповідачем і що вони взагалі мали місце, відповідачем не надано. А тому судова колегія дійшла висновку про те, що податок з доходів фізичних осіб у сумі 141, 21 грн та фінансові санкції у сумі 282,42 грн застосовані до позивача неправомірно.

За порушення підпункту 6.3.2 пункту 6.3 статті 6 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” позивачу донараховано податок з доходів фізичних осіб у сумі 779, 47 грн та застосовано фінансові санкції у сумі 1558,94 грн. Підставою для донарахування податку та застосування фінансових санкцій стало застосування податкової соціальної пільги до нарахованих доходів у вигляді заробітної плати без заяви працівників позивача. В акті перевірки не зазначено, до заробітної плати яких саме працівників була застосована  податкова соціальна пільга. Позивачем надано заяви від працівників Міхно В.В., Алаєвої Н.А. про застосування соціальної пільги від 01.01.2005. Відповідачем доказів на спростування зазначених відомостей не надано. Таким чином, податок з доходів фізичних осіб у сумі 779, 47 грн та фінансові санкції у сумі 1558,94 грн застосовані до позивача неправомірно

Отже, податкове повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 (т. 1, а. с. 62) позивачу донараховано податок на прибуток у сумі 725 грн та застосовані фінансові санкції у сумі 3 363 грн на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0  в частині застосування фінансових санкцій у сумі 3 000 грн.

Підставою для застосування фінансових санкцій у зазначеній сумі стало заниження позивачем у першому кварталі 2005 року валових доходів по отриманій передплаті від ФФУ міста Київ по платіжному дорученню № 29 від 29.03.2005 на суму 30 000 грн. Але в другому кварталі позивачем вказана сума самостійно включена до складу валового доходу. За результатами перевірки податкове зобов’язання позивачу з цієї підстави донараховано не було (т. 2, а. с. 6), але фінансові санкції застосовані на підставі підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”.

Але  підпункт 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 зазначеного Закону застосовується у випадках, "коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання". У даному випадку відповідач донарахування податку на прибуток  не здійснював, а тому і підстав для застосування підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” не було.

Отже, фінансові санкції у сумі 3 000 грн застосовані неправомірно.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 № /0 підлягає скасуванню в частині застосування фінансових санкцій у сумі 3 000 грн.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Ялта Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 31.07.2007 у справі № 2-24/4742-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає   законної  сили  з  моменту  проголошення          і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В. Черткова

Судді                                                                      В.С. Голик

З.Д. Маслова