ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20/332

16.10.07

За позовом          Приватного підприємства «МІР»

До                    Приватного підприємства «УКРСНАБПРОГРЕС»

Про                         стягнення 82751,95грн.

Суддя В.В. Палій

Секретар Н.С. Молочна

Представники:

Від позивача       Гуревич Л.В.- голов. бухгалтер, (дов. від 02.04.2007р.)

Від відповідача   Пелещук В.І.- предст. (дов. від 17.09.2007р.)

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості в сумі 82751,95грн. (75308,61грн.-основого боргу, 5752,34грн. - пеня, 1691,00грн.-втраченої вигоди), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов’язання за договором №49 від 25.10.2006р.

Відповідач у судове засідання 13.09.2007р. не з’явився, відзиву на позов не надав.

У судовому засіданні 13.09.2007р. позивач надав суду накладні, за якими позивачем був придбаний  щебінь у постачальника ТОВ ТПП «Маверік»(накладні надані суду у якості доказу втраченої вигоди у розмірі 1691,00грн.)

У зв’язку з неявкою у судове засідання представників відповідача та необхідністю витребувати неподані суду документи, розгляд справи 13.09.2007р. відкладено.

27.09.2007р.  судом одержано клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що представник відповідача 27.09.2007р. приймає участь у іншому судовому засіданні.

Крім того, у клопотанні зазначається, що відповідач позов не визнає, оскільки договір №49 між сторонами діє, знаходиться в силі до 31.12.207р. та від зобов’язань по договору відповідач не відмовляється.

У судовому засіданні 27.09.2007р. клопотання відповідача судом задоволено.

У зв’язку з наведеним та у зв’язку з тим, що представник позивача не з’явився у судове засідання 27.09.2007р., розгляд справи 27.09.2007р. відкладено.

У судовому засіданні 16.10.2007р. представник позивача надав суду уточнений розрахунок суми пені, а саме, просить суд стягнути з відповідача 9680,77грн. пені за 276 днів. Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати, у тому числі, витрати на оплату довідки про включення до ЄДРПОУ відповідача у розмірі 39,29грн.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Ознайомившись з матеріалами справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.10.2006р. між позивачем та відповідачем укладено договір №49, відповідно до умов якого продавець (відповідач) зобов’язався поставити покупцю (позивач) щебінь гранітний, а покупець зобов’язався прийняти товар та оплатити його вартість в строк та на умовах цього договору.

Відповідно до п. 4.1.1 договору визначено, що покупець здійснює оплату за товар в гривнях в наступному порядку:

100% загальної вартості замовленої партії товару покупець сплачує у вигляді попередньої оплати.

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 724 386,45грн. попередньої оплати за товар, що підтверджується банківськими виписками.

Згідно з п. 3.2 договору поставка товару здійснюється протягом 5 робочих днів з дати виконання покупцем п. 4.1.1 договору.

Відповідач поставив товар на суму 64 9077,84грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться у справі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, вимога позивача про зобов’язання відповідача повернути 75308,61грн. різниці між оплаченою та поставленою продукцією вважається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Фат не здійснення відповідачем поставки продукції на зазначену суму підтверджується актом звірки взаємних розрахунків сторін станом на 30.03.2007р.

Стосовно застосування штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язання, а саме пені у розмірі 9680,77грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.( п. 1 ст. 612 ЦК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 4 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Ознайомившись з розрахунком пені позивача, нарахування якої передбачено п. 6.3 договору, суд задовольняє зазначену вимогу відповідно до уточненого розрахунку суду у сумі 6317,67грн. за 182 дні ( розрахунок здійснено із вартості непоставленого товару у розмірі 75308,61грн., з 02.01.2007р. по 31.05.2007р. = 5261,29грн.; з 01.06.2007р. по 02.07.2007р. = 1056,38грн.)

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1691,00грн. втраченої вигоди. Зазначене обґрунтовано тим, що станом на 22.12.2006р. ціна щебеня марки 5*20 складала 87 грн. за тону, станом на 26.04.2007р. ціна щебеня складає 89 грн. за тону. Різниця в ціні складає 2 грн. за тону, тобто в грудні 2006р. було придбати за суму заборгованості 865 т., а в квітні 2007р. -846т. Різниця складає 19 т. 19 х 89 = 1691 сума втраченої вигоди.

Проте, суд відмовляє позивачу у задоволенні вказаної вимоги, оскільки позивач не надав суду доказів існування офіційно встановлених цін на щебінь, які б давали можливість дійти до висновку про офіційне збільшення ціни на зазначений вид товару. В умовах існування ринкових відносин, позивач міг придбати щебінь у інших контрагентів як за ціною вище, так і за ціною нижче, ніж бути встановлено у договірних відносин між позивачем та відповідачем.

Посилання відповідача на те, що  договір №49 між сторонами діє, знаходиться в силі до 31.12.207р. та від зобов’язань по договору відповідач не відмовляється, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог, судом до уваги не приймаються, оскільки строк виконання зобов’язання з поставки товару за договором №49 визначається не моментом закінчення строку дії договору, а встановлений протягом 5 робочих днів з дати виконання покупцем зобов’язання по оплаті товару. Відповідно зобов’язання підлягає виконанню у визначений договором строк.

Витрати по оплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст.49 ГПК України  покладаються  на  відповідача, пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 39,29грн. витрат позивача на оплату вартості довідки про включення до ЄДРПОУ відповідача.

До заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог не було додано доказів сплати державного мита за збільшені позовні вимоги, проте, суд розглянув подану позивачем заяву, відповідно несплачене позивачем державне мито підлягає стягненню в доход Державного бюджету України з відповідача - пропорційно розміру задоволених збільшених позовних вимог, з позивача –в частині відмови у задоволенні збільшених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими у частині та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.  Позовні задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «УКРСНАБПРОГРЕС»(м. Київ, вул. Вільгельма Піка, 2/50, кв. 35; м. Київ, вул. Котельникова, 11, кв. 58,  ) на користь Приватного підприємства «МІР»(м. Чернігів, вул. Щорса, 59, ), 75308,61грн.-основного боргу, 6317,67грн.-пені, 39,29грн.-інших витрат, пов’язаних з розглядом справи, 810,61грн.-державного мита, 115,59грн.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Стягнути з Приватного підприємства «УКРСНАБПРОГРЕС»(м. Київ, вул. Вільгельма Піка, 2/50, кв. 35; м. Київ, вул. Котельникова, 11, кв. 58, ) в доход Державного бюджету України 5,65грн. - державного мита.

4. Стягнути з Приватного підприємства «МІР»(м. Чернігів, вул. Щорса, 59, ) в доход Державного бюджету України 33,63грн. - державного мита.

5.  Після набрання рішенням законної сили видати накази.

6.  В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                                                  В.В. Палій