ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.
№ 11/1/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого, судді
Дерепи  В.І.

суддів :
Рибака В.В.

Стратієнко  Л.В.

за  участю  повноважних  представників :

позивача
Перемежко О.А.,

відповідачів

розглянувши  у    відкритому засіданні    касаційну  скаргу
Товариства  з обмеженою відповідальністю СВК "Нафтобаза-Врадіївка"

на  постанову
від 3 липня 2007 року  Одеського

апеляційного господарського суду

у справі   за    позовом
Товариства  з обмеженою відповідальністю СВК "Нафтобаза-Врадіївка"

до
Державної виконавчої служби  у Врадіївсь-кому  районі  Миколаївської області

Товариства з обмеженою відповідальністю
"Енерджи  Ойл"

третя  особа
без  самостійних  вимог на предмет спору на стороні позивача ВАТ "Врадіївська нафтобаза"

про
визнання права власності  та виключення  майна з опису,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2006 року ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом  до Державної виконавчої служби у Врадіївському районі Миколаївської області, ТОВ "Енерджи Ойл" про визнання права власності на майно і звільнення майна з під арешту, посилаючись на те, що при  описанні  та арешті майна боржника ВАТ "Врадіївська нафтобаза"  було описане майно, яке належить йому на праві власності.

Ухвалою  господарського  суду Миколаївської області від 12 січня 2006 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці позивача  залучено  ВАТ "Врадіївська нафтобаза".

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 4 квітня 2006 року ( суддя Василяка К.Л.) позов  задоволено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 3 липня 2007 року рішення місцевого господарського суду  скасовано та прийнято нове  рішення, яким в позові відмовлено.

Постановлено, також, скасувати  ухвалу господарського суду  Миколаївської області від 16 березня 2006 року та задоволено клопотання ТОВ "Енерджи Ойл" про вжиття заходів до  забезпечення позову шляхом  заборони ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка" вчиняти будь-які дії, в тому числі по відчуженню спірного майна.

Заборонено державному реєстратору у Врадіївській районній державній адміністрації Миколаївської області  здійснювати державну реєстрацію  змін та доповнень до установчих документів позивача, що стосується  спірного майна.

У касаційній скарзі ТОВ СВК "Нафтобаза-Вродіївка" просить постанову  апеляційної інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від відповідачів та третьої особи до суду не надходив.

Заслухавши  пояснення  представників  сторін,  перевіривши  матеріали  справи  та  на  підставі  встановлених  в  ній  фактичних  обставин, проаналізувавши  правильність  застосування  апеляційним  господарським  судом  при  прийнятті  оскаржуваної  постанови  норм  матеріального  і  процесуального  права,   суд  вважає,  що  касаційна  скарга  підлягає  задоволенню   з таких підстав.

Як вбачається  з матеріалів справи, постановою ВДВС Врадіївського районного управління юстиції від 08.04.2005 року було  накладено арешт на все майно, що належить ВАТ "Врадіївська нафтобаза" у межах суми звернення стягнення 18712,93 грн. відповідно до наказу № 9/176, виданого 9.03.205 року господарським судом  Миколаївської області. Згідно пункту 2 зазначеної постанови заборонено здійснювати  відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику  лише в межах суми боргу.

Окрім того, на виконання рішення господарського суду від 01.09.2005 року по справі №8/195/05 13 вересня  2005 року було видано наказ про стягнення з ВАТ "Врадіїівська нафтобаза" на користь ТОВ "Енерджи Ойл" 279094,95 грн. боргу.

Постановою ДВС 12.10.2005 року виконавчі провадження по виконанню  рішень суду по справах № 8/195 та № 9/176 були об’єднані в зведене провадження.

12.12.2005 року ДВС було складено акт опису й арешту майна, розташованого за адресою: Миколаївська область, смт Врадіївка, вул. Ломоносова, 38, серії АА № 588154  та додаток до нього серії АА № 171602, за яким описане майно було передано на відповідальне зберігання.

З матеріалів справи, також видно, що на підставі протоколу засідання правління ВАТ "Врадіївська нафтобаза" № 6 від 11.07.2005 року, протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Врадіївська нафтобаза" №9 від 23.08.2005 року, Статуту ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка", який затверджений 23.08.2005 року загальними зборами  засновників ( протокол № 1) було створено та зареєстровано ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка". При цьому, одним із засновників створеного  товариства є ВАТ "Врадіївська нафтобаза".

16.09.2005 року ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка" видано свідоцтво про державну реєстрацію серії А00 № 334630.

Згідно установчого договору та акту прийому –передачі від 23.08.2005 року спірне майно було передано ВАТ "Врадіївська нафтобаза" до статутного фонду ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка".

Приймаючи постанову про скасування рішення місцевого  господарського суду та  прийняття нового рішення у справі про відмову позивачу в позові,  апеляційний господарський суд  виходив з того, що починаючи з 8 квітня 2005 року ВАТ "Врадіївська нафтобаза" заборонено  здійснювати відчуження будь-якого майна. На момент вчинення передачі спірного майна ВАТ "Врадіївська нафтобаза" до статутного фонду ТОВ СВК "Нафтобаза-Врадіївка" , останнє перебувало під арештом та заборонено відчуження  відповідно до постанови ВДВС від 08.04.2005 року.

Тому, апеляційна інстанція дійшла висновку, що ВАТ "Врадіївська нафтобаза" не мала права  здійснювати будь-які дії щодо  відчуження такого майна і відповідно проводити загальні збори акціонерів та приймати  рішення про передачу до статутного фонду новоствореного підприємства арештованого та забороненого до відчуження майна.

Окрім того, апеляційна  інстанція вважала  необхідним вжити заходів до забезпечення позову при цьому, скасувавши ухвалу  місцевого господарського суду від 16  березня 2006 року, якою ТОВ "Енерджи Ойл"  було відмовлено у застосуванні таких заходів.

Проте, з вказаними висновками апеляційної інстанції  погодитися не можна, враховуючи наступне.

Приймаючи оскаржувану постанову, апеляційна інстанція не звернула уваги  та не дала  належної правової оцінки  тим обставинам, що як  зазначалося в тексті постанови раніше, відповідно до постанови ВДВС Врадіївського управління юстиції від 8.04.2005 року  арешт було накладено на все  майно, що належить ВАТ "Врадіївська нафтобаза" у межах суми стягнення 18712,93 грн., що відповідає вимогам статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 5.1.4 Інструкції  про проведення виконавчих дій. Відповідно до пункту 2 постанови ВДВС та зазначених вимог Закону і Інструкції заборона  здійснення відчуження майна проводиться лише в межах суми боргу, що апеляційною інстанцією не враховано.

Окрім того, при прийнятті постанови апеляційною інстанцією не враховано вимоги  статей 115, 179, 181 Цивільного кодексу України та статей 85, 140 Господарського кодексу України, відповідно до яких господарське товариство  є власником майна, переданого йому засновни-ками або учасниками як внески до статутного капіталу. Вкладом до статутного капіталу  господарського товариства можуть бути, серед іншого, гроші або інші речі до яких відноситься   рухоме і нерухоме майно.

При цьому, апеляційний господарський суд також при вирішенні даного спору і прийняття нового рішення у справі, не врахував вимоги статей 321, 328, 387 та 392 Цивільного кодексу України і статті 50 Закону України "Про власність".

Не можна погодитись  з висновками апеляційної інстанції в частині скасування ухвали місцевого господарського суду від 16.03.2006 року про відмову в застосування заходів забезпечення позову та прийняття рішення про застосування таких заходів, оскільки апеляційний господарський суд не навів в постанові  обґрунтованих мотивів  необхідності застосування таких заходів  відповідно до вимог закону та постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Поряд з цим, постанова апеляційної інстанції не відповідає вимогам п.7 і 8 ч.2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в ній не зазначено доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів, а також доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи  викладене, суд вважає, що постанова апеляційного господарського суду як прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права не може  залишатись без  змін і підлягає  скасуванню.

Проте, перевіряючи законність і обґрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення, суд вважає,  що останній повно та всебічно з’ясував і перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв правильне рішення, яке відповідає матеріалам  справи та вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, тому його  необхідно залишити без змін.

На підставі  наведеного,   керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 , 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Одеського  апеляційного господарського суду від 3 липня 2007 року скасувати, задовольнивши  касаційну  скаргу.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 4 квітня 2006 року залишити без  змін.

Головуючий, суддя                                                     Дерепа В.І.

С у д д  і                                                                         Рибак В.В.

Стратієнко  Л.В.