ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13.06.2007
Справа №2-8/4151-2007А

Суддя Господарського суду АР Крим Чумаченко С.А. за участю секретаря судового засідання Яриловой О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом – Прокуратура м. Сімферополя в інтересах держави в особі Головного Управління Юстиції Міністерства Юстиції України в АРК, м. Сімферополь

До відповідача – Концерна «ДСН», м. Сімферополь

Про анулювання свідоцтва про державну реєстрацію Постійно діючого Кримського Третейського суду при Концерні «ДСН».

Головуючий суддя Чумаченко С.А.

Секретар Ярилова О.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Котарьова Г.М., пред-к за дов. №03-43/1425 від 04.05.2007 року.

Від відповідача – Гриньов С.В., пред-к за дов. №02/137 від 16.05.2007 року.

Від прокурора – Бернацька Є.В., посвідчення.

Сутність спору: позивач, Прокуратура м. Сімферополя в інтересах держави в особі Головного Управління Юстиції Міністерства Юстиції України в АРК звернулась до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідача Концерна «ДСН», просить анулювати свідоцтво про державну реєстрацію Постійно діючого Кримського Третейського суду при концерні «ДСН» від 18.02.2005 року за №1.

Представник позивача представив уточнення позовних вимог згідно до яких просить анулювати реєстраційне свідоцтво №1 від 18.02.2005 року про реєстрацію Постійно діючого Кримського третейського суду при Концерні «ДСН».

Представник відповідача представив заперечення по справі відповідно до яких просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Прокурор представив пояснення по справі згідно до яких просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження по справі згідно якого посилається на те, що вказана справа не може бути розглянута в порядку адміністративного судочинства, у зв’язку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутні публічно – правові відносини.

Суд відхиляє дані аргументи відповідача та зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 17 Кодексу Адміністративного Судочинства України компетенція адміністративний судів поширюється на спори за зверненнями суб’єкта владних повноважень у випадках передбачених законом. Згідно з ч. 4 ст. 50 Кодексу Адміністративного Судочинства України юридичні особи, які не є суб’єктами владних повноважень можуть бути відповідачами за адміністративними позовами суб’єкта владних повноважень в випадках, передбачених законом (п-п5). Згідно до інформаційного листа №3.2.-2005 від 26.12.2005 року Верховного Суду України, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома суб’єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб’єкта, а ці суб’єкти відповідно зобов’язані виконувати вимоги такого владного суб’єкта. Також ч. 2 ст. 4 Кодексу Адміністративного Судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно – правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового рішення.

Отже Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим є територіальним органом центрального органу виконавчої влади та здійснює управлінські функції, покладені на нього Законом України «Про третейські суди» стосовно державної реєстрації постійно діючих третейських судів.

Таким чином дана справа є справою адміністративної юрисдикції, отже суд відмовляє в задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.

Справа слуханням відкладалась, в судовому засідання оголошувалась перерва в порядку ст. 150 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

В судовому засіданні були допитані свідки, в порядку ст. 141 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Таким чином Головне управління юстиції є суб’єктом владних повноважень.

ВСТАНОВИВ:

16.12.2004 року Виконавчим комітетом Сімферопольської міської Ради Автономної Республіки Крим зареєстровано юридичну особу Концерн «ДСН», про що видане свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №432390. Номер запису про включення відомостей про юридичну особу 0001594.

Згідно п.1.1. Статуту Концерну «ДСН», що затверджений протоколом зборів засновників №1 від 29.11.2004 року, Концерн «ДСН» є об’єднанням підприємств зайнятих на ринку консалтингу та юридичних послуг.

Відповідно до п.1.2. статуту, засновниками Концерну є підприємство «ТАСС», приватне підприємство «Консалтингова компанія «ДСН».

Відповідно до п.2.2. даного статуту, для здійснення мети Концерн має право займатися зокрема діяльністю третейський судів.

18.02.2005 року Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіки Крим зареєстровано Постійно діючий Кримський третейський суд при Концерні «ДСН», засновником якого є Концерн «ДСН», про що видано Свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду №1.

03.02.2005 року затверджений регламент постійно діючого Кримського Третейського Суду при концерні «ДСН».

03.02.2005 року, у відповідності зі ст. 8 Закону України «Про третейскі суди», за рішенням Голови Концерну «ДСН» Доценко С.М.,, засновником Постійно діючого Кримського Третейського суду при концерні «ДСН», був затверджений список третейських суддів, що відповідно до вимог ст. 8,9 зазначеного Закону поданий у Головне управління юстиції на державну реєстрацію третейського суду.

16.03.2006 року Концерн «ДСН» направив на адресу Головного Управління Міністерства юстиції України в АР Крим листа за №102 з зазначенням того, що в процесі роботи Постійно діючого Кримського третейського суду при Концерні «ДСН» виникла потреба у зміні списку судів даного суду. У зв’язку з чим  Концерн «ДСН» уточнив список суддів Постійно діючого Кримського третейського суду від 15.03.2005 року.

Проте вимоги прокурора мотивовані тим, що відповідачем при реєстрації Постійно діючого Третейського суду при Концерні «ДСН» в Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в АР Крим був представлений список судів затвердженим Головою Концерна «ДСН» від 03.02.2005 року, який вміщував в себе недостовірні дані.

Так, згідно переліку суддів постійно діючого Кримського третейського суду при концерні «ДСН» від 03.02.3005 року під №3 в переліку числиться Казак Максим Григорович, 1977 року народження, що має 10 років загального трудового стажу, 5 років сажу по спеціальності та працює слідчим СГ УБЕП старшим лейтенантом міліції.

Однак згідно довідки Сімферопольського міського Управління ГУ МВС України в АР Крим №1/4794 від 18.05.2007 року, старший лейтенант міліції Казак Максим Григорович 1977 р.н. слідчим СГ УБЕП не працював. Посади слідчого СГ ОБЕП в Сімферопольському районі управління ГУ МВД України в АР Крим у вказаний період та в даний час не існувало та не передбачено штатною розстановкою. Також відповідно до даної довідки встановлено, що старший лейтенант міліції Казак Максим Григорович, 04.02.1979 р.н., в період з 2004 року до липня 2005 року працював на посаді старшого оперуповноваженого відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Сімферопольського міського управління ГУ МВД України в АР Крим, з липня 2005 року до липня 2006 року працював на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Центрального районного відділу Сімферопольського міського управління ГУ МВД України в АР Крим.

Відповідно до пояснень Казака М.Г., письмових заяв про призначення судді Постійно діючого Третейського Суду при Концерні «ДСН» не писав, усних згод, голові Концерну «ДСН» Доценко С.Н. по даному питанню не давав. Про те, що він включений у список суддів дізнався приблизно в 2006 році, від робітника Сімферопольського УБЕП – оперуповноваженого Гостіщева І.В..

Таким чином в списки суддів Головою Концерна «ДСН» Доценко С.Н. були внесені дані, які не відповідають дійсності, а саме дані про Казака Максима Григоровича.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що іншого фізичної особи Казака Максима Григоровича у складі Постійно діючого Кримського третейського суду при концерні «ДСН» не було, тобто вказаний саме Казак М.Г, що допитаний в суді в якості свідка та дані вказані в переліку суддів відповідають дійсності.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про третейські суди», державна реєстрація   постійно   діючого   третейського  суду здійснюється Міністерством юстиції України,  Головним  управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласними,  Київським,  Севастопольським   міськими   управліннями юстиції  протягом  п'ятнадцяти днів з дня подання його засновником заяви.  До заяви додаються рішення про утворення постійно  діючого третейського суду, затверджені Положення і регламент цього суду та список третейських суддів, копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та її статуту, довідка органу державної статистики про включення цієї юридичної особи до державного реєстру.

Відповідно до ч.9 ст. 9 Закону України «Про третейські суди», у разі невиконання засновником постійно діючого  третейського суду  вимог  частини  восьмої  цієї  статті або виявлення протягом трьох років з дня реєстрації постійно  діючого  третейського  суду недостовірних   відомостей   у   поданих  на  державну  реєстрацію документах орган,  який зареєстрував такий суд, повинен звернутися до  компетентного  суду  із  заявою  про анулювання реєстраційного свідоцтва.   Рішення    компетентного    суду    про    анулювання реєстраційного  свідоцтва постійно діючого третейського суду тягне за собою припинення його діяльності.

Отже суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вважає, що відповідачем надані недостовірні дані щодо судді Третейського Суду Казака Максима Григоровича. Твердження відповідача, що дана обставина є лише технічною помилкою суд оцінює критично, оскілки в наслідку «помилки», як стверджує відповідач, виправлення реєстрації нового переліку без Казака Максима Григоровича від 24.04.2006 року не являється виправленням помилки, а є підтвердженням факту недостовірності надання даних щодо Казака Максима Григоровича самим відповідачем.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-з  використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване

це рішення(дія);

- з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так за загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Відповідно до ст. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

В судовому засіданні 13.06.2007 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 02.07.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163,  ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Анулювати реєстраційне свідоцтво №1 від 18.02.2005 року про реєстрацію Постійно діючого Кримського третейського суду при Концерні «ДСН».

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.