ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.09.2007
Справа №2-23/10390-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.

секретаря судового засідання Єменджієвої А.М. розглянувши за участю представників

від позивача – Джиджора Н.М. – головний спеціаліст – юрисконсульт, дов.№1/05-05 від 02.01.2007р.

від відповідача – Тарасов А.О. – головний спеціаліст з питань правової роботи, дов.№150 від 30.03.2007р.

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі АР Крим, (96300, АР Крим, смт. Первомайське, пров. Садовий, 4),

до відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в смт. Роздольне АР Крим, (96200, АР Крим, смт. Роздольне, вул. Леніна,14),

про спонукання до виконання певних дій,

в с т а н о в и в :

Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі АР Крим звернулось до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в смт. Роздольне АР Крим про зобов’язання прийняти до відшкодування суму не відшкодованих затрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01.03.2007р. по 30.04.2007р. у розмірі 9545,80грн. шляхом прийняття актів щомісячної звірки затрат по особистим справам потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із  втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Позовні вимоги ґрунтуються на статті 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні», а також статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійному захворюванні», відповідно до яких відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, що заподіяна працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у випадку його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, що перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні й пенсій у зв'язку із втратою годувальника, що вмер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійному захворюванні. Фонд виплачує страхові виплати й надає соціальні послуги певної категорії осіб при наявності необхідного переліку документів. Якщо потерпілим документи не передані у Фонд, він продовжує одержувати належні йому суми пенсій з Пенсійного фонду України, а між фондами надалі провадяться відповідні розрахунки. Відшкодування виплат по вищезгаданих пенсіях, призначеним раніше відділами соціального захисту населення й відділами пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України й виплаченими Пенсійним фондом України після 01.04.01р. відноситься  до страхових виплат.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що основним юридичним фактом виникнення зобов’язань Фонду по здійсненню страхових виплат є наявність у Фонді документів, що підтверджують право застрахованого на страхові виплати. Крім того, відповідач зауважує, що пенсії по інвалідності, призначені по актам СНД відшкодуванню не підлягають.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані сторонами докази, суд вважає що, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є спонукання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України прийняти до відшкодування суму невідшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії, у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 9545,80грн. за період з 01.03.2007р. по 30.04.2007р.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень обов’язок доказування правомірності таких рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69,70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доведеність відповідачем достатніх  доказів.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 70 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підпунктами «г» і  «д» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на  виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набрав чинності з 1 квітня 2001року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов’язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 року, Фонд здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), потерпілим на виробництві до 01.04.2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або, коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При  цьому  кошти,  виплачені  потерпілому страхувальником,  зараховуються  Фондом  у  рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  від нещасного  випадку на виробництві та професійного захворювання,  а між страховиками з інших видів страхування і Фондом  в  подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001року №121/201, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2, Пенсійний фонд України та його органи у тому числі управління в районах та містах, хоча входять до єдиної системи, але є окремими юридичними особами, які неможливо ототожнювати та вважати однією особою. Постановою №5-4/4 від 04.03.2003р. Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України затверджено Порядок відшкодування Фондом соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (зареєстровано в Міністерстві юстиції 16.05.2003р. за №376/7697).

Зазначеним порядком встановлений механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат. Відповідно до Порядку, управління Пенсійного фонду в районах і містах області та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування у цих районах та містах у встановлений Положенням термін проводять звірку на предмет визначення сум витрат та подають акт звірки головному обласному управлінню Пенсійного фонду та обласному управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Головне управління обласного Пенсійного фонду та обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у встановлений Положенням термін узгоджують суми, що підлягають відшкодуванню та подають свою довідку відповідно до Пенсійного фонду та фонду соціального страхування.

Згідно  з пунктом 7 зазначеного Положення Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі довідки про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсіонери Миннингулов Г.Я., Якубов Р.А., Ібраімов К, Мустафаєв З.Д. одержали травму на виробництві за межами України.

Згідно статті 9 Конституції України діючі міжнародні договори, згоду на обов’язковість яких  надано Верховною Радою України, є частиною  національного законодавства України.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне  страхування від нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України» передбачено, що у випадку якщо міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші норми, ніж передбачені законодавством про страхування від нещасного випадку, то застосовуються норми міжнародного права.

Міжнародними договорами між Україною та державами-учасницями СНД в галузі соціального та пенсійного забезпечення передбачено, що пенсії по інвалідності або в разі втрати годувальника внаслідок трудового каліцтва призначаються і виплачуються тією державою, законодавство  якої було застосовано до працівника в момент отримання каліцтва.

Отже,  у позивача відсутні правові підстави  для відшкодування пенсії, які призначені особам, які отримали каліцтво у державах колишнього Радянського Союзу.

Згідно з частиною 4 статті  13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та  Законами України.

За таких обставин справи, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі АР Крим задоволенню  не підлягають.

Вступну та резолютивну частину постанови проголошено в судовому засіданні 20 вересня  2007року.

У повному обсязі постанову складено 25  вересня 2007 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.