ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2007р.                                                                                             Справа № 16/80

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Максімус", вул. Пирогова 10В,Київ 30,01030

до Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Адомс", вул.Радянська, 44, 1; ю.а. вул.Ярмарочна, 13,Кременчук,Полтавська область,39600

про стягнення грошових коштів

Суддя  Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача:  Чорна Л.В., дор. від 15.03.07р.

від відповідача: не з"явився

Суть спору:  Розглядається позовна заява про стягнення 137250,82 грн. заборгованості, в тому числі 104648,74 грн. -сума  боргу за поставлений товар, 18383,82 грн.- сума боргу за послуги бетононасосу, 11471,16 грн. інфляційні витрати та 2747,10 грн. річних.

Відповідач не скористався наданими йому правами (ст. 22 ГПК України) для захисту своїх інтересів, а саме: його представник вдруге  в судове засідання не з’явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, відзив на позов не надав.

Статтею 69 ГПК України передбачено, що  господарський спір має бути вирішено у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Строк вирішення даного спору  закінчився. В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо,  і господарський суд  двічі  повідомляв    належним чином  відповідача  про час, дату  і місце проведення судового засідання, згідно з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Вищого господарського суду України (від 10.12.2002р. №75), а неявка  відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що

у квітні 2006 року між сторонами по справі була усна  домовленість, відповідно до якої Позивач  взяв на себе обов'язок здійснювати  поставку бетонних сумішей окремими партіями Відповідачу відповідно до усних замовлень останнього та надавати послуги по подачі бетононасосом бетонних сумішей на відстань.

За період з 17.04.2006 р. по 24.05.2006 р. Позивачем були здійснені окремі поставки бетонної суміші марки В25П4 у кількості 322,00 м3 на загальну суму 114 648,74 грн. (з ПДВ). Факт отримання Відповідачем товарно-матеріальних цінностей у Позивача підтверджується видатковою накладною № 133 від 24.05.2006 року на суму 114 648,74 грн., довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей ф. М-2 серії НАО № 116384 від 14.05.2006 р. на отримання бетону марки В25 П4 у кількості 322,00 м3., податковою накладною  № 13 від 24.05.2006 р. на суму 114 648,74 грн. (копії  документів в - в  матеріалах справи).

Відповідач за отриманий бетон  розрахувався частково  на суму  10 000,00 грн., про що  свідчить  банківська виписка  від 12.09.2006 р. (копія  -  в матеріалах справи).Таким чином, станом на 09.02.2007 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за   поставлений бетон становить 104 648,74 грн.

Крім того, за той же самий період Позивачем були надані Відповідачу послуги бетононасосу на загальну суму 73 820,04 грн., про що свідчить  наряд на подачу бетону від 18.05.2006 р., відповідно до якого було відпрацьовано 17 годин, наряд на подачу бетону від 20.05.2006 р., відповідно до якого було відпрацьовано 19 годин, наряд на подачу бетону від 23.05.2006 р., відповідно до якого було відпрацьовано 21 годину.

Вищевказані наряди не були підписані Відповідачем, однак були завізовані керівником робіт на  об'єкті. Розрахунок вартості роботи бетононасосу був здійснений Позивачем відповідно до затверджених  у  прайс-листі Позивача розцінок.

Надані Відповідачу послуги бетононасосу  частково оплачено Відповідачем  на суму  55 436,22 грн.Станом на 09.02.2007 р., борг відповідача   за послуги бетононасосу становить 18383,82 грн., згідно виставлених  рахунків-фактур Позивача: № 227 від 18.05.2006 р. на суму 8 633,89 грн.,  № 228 від 20.05.2006 р.на суму 9 461,27 грн., № 238 від 24.05.2006 року на суму 10288,66 грн., що був частково оплачений Відповідачем в розмірі 10 000,00 грн., про що свідчить банківська виписка від 30.05.2006 року, надана Сиївською регіональною філією ВАТ КБ «Хрещатик»  та заборгованість по якому станом на 09.02.2007 року становить 288,66 гривень. Копіі банківської виписки та рахунку-фактури додаються.

14.09.2006 р. Позивачем  на адресу: 39605 м. Кременчук вул. Радянська, 44 к. 1, вказану Відповідачем, був направлений лист за вих. № 237 від 13.09.2006 року з вимогою погасити заборгованість та акт звірки взаєморозрахунків, доказом чого є квитанція разом з описом вкладення у цінний лист. Вищевказаний лист не був отриманий Відповідачем у зв'язку із закінченням терміну зберігання та був повернутий Позивачеві 20.10.2006 р. згідно штемпеля відділення зв'язку.

Отже, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за поставлений товар та надані послуги становить 123 032,56 грн., з яких 104 648,74 грн. - за поставлений товар, 18383,82 грн. - за послуги бетононасосу.Таким чином,  позовні вимоги в частині стягнення  104 648,74 грн. заборгованості  за поставлений товар та 18 383,82 грн. заборгованості   за послуги бетононасосу обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони  мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається  вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.Згідно ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини,  які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному   посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до  ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

Згідно  ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України Позивачем була прийнята пропозиція укласти договір на здійснення поставки шляхом вчинення дії, а саме: здійснені поставки бетонних сумішей відповідно до усних замовлень Відповідача.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар і його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі  вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити  зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.          Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору. Не допускаються  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом.  Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Позивач на підставі ст. 625 ЦК України  просить стягнути з Відповідача  за період з 20.05.2006р. по 09.02.2007р.  3% річних  в розмірі 2747,10 грн.  та 11471,16 грн.  інфляційних витрат.Суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог, виходячи з наступного.

Так як строк (термін) здійснення Відповідачем оплати за надані Позивачем послуги та за отриманий товар  не був встановлений сторонами, зобов'язання Відповідача щодо здійснення оплати  повинно здійснюватись  в порядку, визначеному ч. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня  пред"явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом досліджено, що вимога про оплату вартості поставленого товару  та наданих послуг пред"явлена  Позивачем  за № 119 від 28.03.2007р., отримана Відповідачем 12.04.2007р., про що свідчить повідомлення - розписка про вручення відправлення спецзв"язку ( в матеріалах справи).Отже, обов"язок у відповідача  щодо сплати заборгованості, інфляційних та річних виник після семиденного строку  від  дня пред"явлення вимоги, тобто - лише у квітні 2007р. Позивачем же нараховані інфляційні витрати та річні  за період з 20.05.2006р. по 09.02.2007р., що протирічить вимогам чинного законодавства.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку  задовольнити  позовні вимоги частково.Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги частково.

2. Стягнути з Закритого акціонерного товариства "Торговий дім "Адомс" (юридична адреса: м. Кременчук, вул. Ярмаркова, 13; фактична адреса: м. Кременчук, вул. Перемоги, 25, р/р 260002153 у відділенні № 1 ПФ ВАТ АБ "Укргазбанк" у м. Кременчуці, МФО 331520, ) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Максімус" (юридична адреса: м. Київ, вул. Пирогова, 10 В; фактична адреса: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 6 Б, корпус 2, секція 3, р/р 0772  в КРФ ВАТ КБ "Хрещатик", МФО 300830, ) - 104 648,74 грн. заборгованості  за поставлений товар,  18 383,82 грн. заборгованості   за послуги бетононасосу, 1230,32 грн. державного мита,  105,77 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.  В іншій частині позовних вимог - відмовити

Суддя                                                Тимощенко О.М.

Згідно з оригіналом.

Помічник судді      Нечипоренко А.П.