ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2007                                                                                   Справа № 16/63-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Білецької Л.М. (доповідача)

Суддів: Науменко І.М., Голяшкіна О.В.

При секретарі: Прокопець Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача –Романюха Олександра Геннадіївна, довіреність №1442  від 01.06.06,  юрисконсульт;

від відповідача –Кандрашин Костянтин Валентинович., довіреність №б/н  від 06.12.06,  представник;

Агафонов Дмитро Вікторович., довіреність №б/н  від 03.10.06,  представник;

Тищик Олександр Іванович, довіреність №б/н  від 10.11.06,  представник;

від третьої особи –Шевченко Віталій Євгенович, довіреність №103  від 19.01.07,  представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  11.04.2007р. у справі №16/63-07

за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (49100, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50)

до Акціонерного комерційного банку  “Прем`єрбанк” (49000, м. Дніпропетровськ, вул.. Мечнікова, 18)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: науково-виробнича дослідна агрофірма “Наукова” (49131, смт. Таромське, вул. Наукова, 8)

про тлумачення правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2007 р. (суддя Загинайко Т.В.) розтлумачено зміст предмета банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS таким чином, що предметом банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS є плата Гарантом - Закритим акціонерним товариством комерційний банк “ПриватБанк” Бенефіціару  - Акціонерному комерційному банку  “Прем`єрбанк” грошових коштів у сумі 2156493 грн. 00 коп. У разі невиконання Принципалом - науково-виробничою дослідною агрофірмою “Наукова” у строк до 27.10.2006 р. гарантованої Гарантом передачі у власність Бенефіціара майна  загальною заставною вартістю   4696300 грн. 00 коп., яке є предметом договору застави від 25.03.2002 р. № 1, укладеного між Бенефіціаром і Принципалом. Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Не погодившись з рішення господарського суду, Закрите акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк” звернулося до Апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність рішення банківської гарантії та порушенням судом норм матеріального права, просить рішення від 11.04.2007р. скасувати повністю і прийняти нове, яким банківську гарантію від 17.10.2006р. № GAR-024-DNHS розтлумачити наступним чином: предметом банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS є гарантування Гарантом - Закритим акціонерним товариством комерційний банк “ПриватБанк” Бенефіціару  - Акціонерному комерційному банку  “Прем`єрбанк” виконання Принципалом - науково-виробничою дослідною агрофірмою “Наукова” обов’язку по передачі у власність Бенефіціара майна, що є предметом договору застави між Бенефіціаром і Принципалом № 1 від 25.03.2002 р. загальною заставною вартістю   4696300 грн. 00 коп., у відповідності до зобов’язань Принципала перед Бенефіціаром за кредитним договором № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировою угодою у справі про банкрутство Принципала №Б29/59/04.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що рішенням суду першої інстанції замість тлумачення предмету банківської гарантії фактично замінено її зміст. На думку позивача виконання обов’язку  у Гаранта за банківською гарантією має виникати тільки за умови невиконання Принципалом зобов’язань по кредитному договору № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировій угоді у справі  № Б29/59/04 по передачі заставного майна у власність Бенефіціара. При цьому позивач зазначає, що суд першої інстанції знехтував обов’язкову банківської гарантії –наявність право чину за яким виникає у Принципала зобов’язання перед Бенефіціаром, та прийшов до висновку, що обов’язок по сплаті гарантійної суми виникає у Гаранта з 27.10.2006 р. не залежно від наявності зобов’язань Принципала.

Відповідач, Акціонерний комерційний банк  “Прем`єрбанк”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Третя особа - науково-виробнича дослідна агрофірма “Наукова” вимоги апеляційної скарги позивача підтримує, просить рішення 11.04.2007 р. скасувати повністю і прийняти нове, яким банківську гарантію від 17.10.2006р. № GAR-024-DNHS розтлумачити у відповідності до розуміння її відповідачем.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, 17.10.2006 р. Закритим акціонерним товариством комерційний банк “ПриватБанк” була видана Акціонерному комерційному банку  “Прем`єрбанк” банківська гарантія № GAR-024-DNHS.

Згідно преамбули банківської гарантії № GAR-024-DNHS позивач гарантував перед відповідачем передачу третьою особою у власність відповідача майна  загальною заставною вартістю   4696300 грн. 00 коп., яке є предметом договору застави між третьою особою та відповідачем від 25.03.2002 р. № 1на виконання зобов’язань Принципала за кредитним договором від 25.03.2002 р. № 16 та/або мировій угоді у справі  № Б29/59/04 Господарського суду Дніпропетровської області про банкрутство третьої особи  (боржника), яка полягає у зобов’язанні Боржника з погашення кредиторських вимог Продавця передати у його власність на протязі трьох днів з дати затвердження мирової угоди товар, що є предметом договору та знаходиться у продавця в заставі на забезпечення виконання кредитного договору від 25.03.2002 р. № 16.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, гарантія є одним зі способів забезпечення виконання зобов’язань.  Згідно ст. 560  ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (Гарант) гарантує перед кредитором (Бенефіціаром) виконання боржником (Принципалом) свого обов’язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов’язань боржником.

Отже, вбачається, що обов’язковою умовою предмету банківської гарантії є існування у Принципала перед Бенефіціаром зобов’язання, виконання якого у порядку передбаченому основним зобов’язанням забезпечується гарантією.

Суд не погоджується з позицією Відповідача, оскільки  відповідно до ст. 562 ЦК України, зобов’язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов’язання, отже вимоги позивача викладені в апеляційній скарзі є безпідставними. Зміст ст. 562 ЦК України про належність виконання зобов’язання гаранта від припинення або недійсності основного зобов’язання, не спростовує вимог ст.ст. 546, 560  ЦК України, в яких зазначено, що гарантія є способом забезпечення виконання зобов’язань, у відповідності до якої гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов’язань боржником.

Суд першої інстанції прийшовши до висновку, що у Гаранта виникає обов’язок по сплаті гарантійної суми у разі невиконання Принципалом обов’язку по передачі Бенефіціару заставного майна, без посилання, що зазначена передача майна має відбуватися відповідно до зобов’язань Принципала, передбачених кредитним договором та/або мировою угодою, припустився порушень  ст.ст. 546, 560  ЦК України.

Видана Позивачем Гарантія № GAR-024-DNHS є засобом забезпечення виконання Третьою особою зобов’язання перед Відповідачем, через що обов’язок по сплаті Позивачем Відповідачу гарантійної суми виникає за умови, по-перше, наявності у кредитному договорі та/або мировій угоді обов’язку третьої сторони з передачі майна у власність Відповідача, а, по-друге, невиконанні цього обов’язку третьою особою згідно умов кредитного договору та/або мирової угоди.

Слова “та” / ”або” є сполучниками. Перший з них  означає одночасне настання двох подій - і невиконання зобов’язання за кредитною угодою, і затвердження мирової угоди, а другий означає настання тільки однієї з подій –або першої, або другої. Значок / означає рівнозначність цих понять, а тому приймати до уваги настання тільки однієї з зазначених обставин, як це зроблено судом першої інстанції, є неправильним. В силу ст. 560  ЦК України гарантія охоплює виконання основного зобов’язання, а тому тлумачити правочин і пов’язувати його виконання тільки настанням  однієї з подій є неправильним і суперечить змісту правовідносин.

У цих правовідносинах кредитні зобов’язання є основним зобов’язанням. Так, відповідно, до ст. 560 ЦК України, застава є видом забезпечення цього основного зобов’язання, а банківська гарантія, є додатковим видом забезпечення основного зобов’язання у разі його невиконання та/або у випадку мирової угоди.

Тобто між сторонами склалися правовідносини подвійного забезпечення основного зобов’язання. Діючим законодавством не передбачено забезпечення заходів забезпечення.

Відповідно до ст. 213  ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту право чину. При тлумаченні змісту право чину беруться до уваги однакове для всього змісту право чину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з’ясувати зміст окремих частин право чину, їхній зміст встановлюється  порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, мета попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги вимоги ст.ст. 213, 546, 560 ЦК України та аналіз банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS, суд приходить до висновку, що наміром позивача та метою банківської гарантії було гарантування позивачем перед відповідачем виконання третьою особою зобов’язань за кредитним договором та / або мирової угоди у справі № Б29/59/04 Господарського суду Дніпропетровської області про банкрутство третьої особи (боржника) по передачі у власність Відповідача майна, яке є предметом договору застави між відповідачем та третьою особою від 25.03.2002 р., а також сплата позивачем, як гарантом, відповідачу грошових коштів у сумі 2156493 грн. у разі невиконання третьою особою зобов’язання по передачі заставного майна перелік якого зазначений у договорі застави від 25.03.2002 р. № 1 за кредитним договором та / або мировою угодою в справі про банкрутство № Б29/59/04.

На підставі вищезазначеного, рішення господарського суду, у зв’язку з невідповідністю викладених в ньому висновків обставинам справи, недоведеністю встановлених судом обставин справи, та порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про тлумачення банківського гарантії наступним чином: предметом банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS є гарантування Гарантом - Закритим акціонерним товариством комерційний банк “ПриватБанк” Бенефіціару  - Акціонерному комерційному банку  “Прем`єрбанк” виконання Принципалом - науково-виробничою дослідною агрофірмою “Наукова” обов’язку по передачі у власність Бенефіціара майна, що є предметом договору застави між Бенефіціаром і Принципалом № 1 від 25.03.2002 р. загальною заставною вартістю   4696300 грн. 00 коп., у відповідності до зобов’язань Принципала перед Бенефіціаром за кредитним договором № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировою угодою у справі про банкрутство Принципала №Б29/59/04 господарського суду Дніпропетровської області.

Сплата суми  2156493 грн. 00 коп., передбаченої у п.1 банківської гарантії –є мірою відповідальності Гаранта перед Бенефіціаром, у разі не передачі заставного майна на виконання зобов’язань  Принципалом за кредитним договором № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировою угодою у справі про банкрутство №Б29/59/04 в строк до 27.10.2006 р.

Судові витрати у справі підлягають покладенню на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 104, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2007 р. по справі  № 16/63-07 - скасувати.

Витлумачити предмет банківської гарантії наступним чином: що предметом банківської гарантії від 17.10.2006 р. № GAR-024-DNHS є гарантування Гарантом - Закритим акціонерним товариством комерційний банк “ПриватБанк” Бенефіціару  - Акціонерному комерційному банку  “Прем`єрбанк” виконання Принципалом - науково-виробничою дослідною агрофірмою “Наукова” обов’язку по передачі у власність Бенефіціара майна, що є предметом договору застави між Бенефіціаром і Принципалом  № 1 від 25.03.2002 р. загальною заставною вартістю   4696300 грн. 00 коп., у відповідності до зобов’язань Принципала перед Бенефіціароми за кредитним договором № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировою угодою у справі про банкрутство Принципала  у справі №Б29/59/04 Господарського суду Дніпропетровської області.

Сплата суми  2156493 грн. 00 коп., передбаченої у п.1 банківської гарантії –є мірою відповідальності Гаранта перед Бенефіціаром, у разі не передачі заставного майна на виконання зобов’язань  Принципалом за кредитним договором № 16 від 25.03.2002 р. та/або мировою угодою у справі про банкрутство №Б29/59/04 в строк до 27.10.2006 р.

Стягнути з Акціонерного комерційного банку  “Прем`єрбанк” на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” судові витрати в сумі  42 грн. 50 коп.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Головуючий                                                                        Л.М. Білецька

Судді                                                                                      І.М. Науменко

О.В. Голяшкін

З оригіналом згідно

Помічник судді                                     О.В.Водопоєнко