ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

15 червня 2007 р.                                                                                     Справа  № 16/108

за позовом          товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку „Коопінвестбанк”, м. Ужгород

до відповідача          Управління Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області, м. Перечин

про            визнання протиправним та скасування рішення №1 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій від 03.01.07

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Гуцол М.В. – старший юрист (дов. від 14.03.07)

від відповідача –Фабіан Н.А. – начальник юридичного відділу (дов. від 15.05.07 №520)         (у судовому засіданні 31.05.07 - Кедюлич Н.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт                 (дов. від 15.05.07 №519)

СУТЬ СПОРУ: про визнання протиправним та скасування рішення №1 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій від 03.01.07

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що у відповідності до ч.2 ст.20 „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками. Крім того, у відповідності до п.3.9 глави 3 Інструкції Національного банку України „Про безготівкові розрахунки в Україні” банк не перевіряє правильність нарахування (обчислення) платежів утриманих із заробітної плати/доходу і нарахованих н фонд оплати праці податків до бюджету та зборів /страхових внесків до державних цільових фондів. Відповідальність за правильність нарахування (обчислення) цих платежів несе платник. Також, зазначає, що акт перевірки, з боку банку,  підписано неправомочними особами, тобто в.о. начальника Перечинського відділення банку та провідним спеціалістом-економістом цього відділення.

Відповідач заперечує позов наступним. У відповідності до ч.12 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено, що установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) котів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для оплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум.

31.05.07 під час попереднього судового засідання за письмовою заявою сторін розпочато судовий розгляд справи.

У судових засіданнях 31.05.07, 14.05.06,  за згодою сторін, відповідно до ч.2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15.06.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 27.06.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

На підставі акту від 27.12.06 №1-Б управлінням Пенсійного фонду в Перечинському районі було винесено рішення 03.01.07 №1, у відповідності до якого на товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк „Коопінвестбанк” (далі - ТзОВ КБ „Коопінвестбанк”) було накладено штраф у розмірі 19725,29 грн.

У акті перевірки встановлено, що ТзОВ КБ „Коопінвестбанк” порушено ч.12. ст.20 Закону України Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 №1058 у вигляді прийняття платіжних доручень клієнта банка (Перечинський ВУЖКГ) на відповідні сплату внесків та перерахувань сум до Пенсійного фонду в розмірі, що менше на 19 725,29 грн. ніж передбачено законодавством України. Тобто підприємством при отримані готівки на виплату заробітної плати подавались платіжні доручення на перерахування до Пенсійного фонду страхових внесків за ставкою 32%; 32,01%; 32,3%; 31,8% з явно заниженими сумам відрахувань.

Дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частина 2 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” встановлює, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно із абз.2 ч.2 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, установи банків  приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього  Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу  Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі  несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Пункт 1.18. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Національного банку України від 21.01.2004  № 22 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за № 377/8976 ) (далі - Інструкція №22), передбачає, що  платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

У пункті 2.4 Інструкції №22 зазначається, що банки перевіряють відповідність  заповнення  реквізитів розрахункових документів клієнтів вимогам додатка 8 до цієї Інструкції. Аналіз цих положень показує, що такий реквізит розрахункового документа, як „сума”, перевіряється на предмет її зовнішнього вираження (позначення). Вимоги щодо перевірки суми розрахункового документа на предмет правильності чи повноти його заповнення, у зв’язку із призначенням платежу цього документа, у Інструкції №22 відсутні.

У відповідності до п.1.19. Інструкції №22, банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, зборів/страхових  внесків (обов'язкових платежів).

Крім того, як вбачається із змісту п.п.2.14, 2.15 Інструкції №22, серед підстав повернення банком платіжного доручення поданого клієнтом, відсутня така підстава, як неправильно вказана (розрахована) сума платіжного документа щодо такого платежу як страхові внески.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що банк перевіряє наявність платіжних документів для перерахування сум страхових внесків під час видачі сум заробітної плати, однак на нього не покладається обов’язок перевіряти повноту сплати клієнтом цих платежів, тобто здійснювати їх додатковий перерахунок.

За таких обставин вимога позивача щодо визнання протиправним та скасувати рішення №1 про застосування фінансових санкцій, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.71, ст. 86, ч. 3 ст. 121, ч.2 ст. 150,                    ст. ст. 158-163,  ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №1 про застосування фінансових санкцій за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на банківські рахунки органів Пенсійного фонду сум страхових внесків, фінансових санкцій від 03.01.07, яким на товариство з обмеженою відповідальністю комерційний банк „Коопінвестбанк” накладено штраф у розмірі 19725,29 грн.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                                     О.В. Васьковський