міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
Київ, вул. Жилянська, 58-б
Постанова

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.02.07
Справа №  07/2659а

Київський міжобласний апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Шевченко  В. Ю. (доповідач по справі),

суддів:                                 Корсакової
Г.В. суддів:                                 Гаврилюк  О.М

.

секретар судового засідання    Швидак С.І.,

представники сторін:

від позивача:           ОСОБА_2. -
дов. № 141 від 09.01.07 р., представник;

від відповідача:           Рябокінь З.Р. -дов № 1458/10-017 від
23.01.07 р., представник

розглянув апеляційну скаргу підприємця
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Черкаської області від 19.06.2006р.

по справі № 07/2659а (суддя  Дорошенко М.В.)

за позовом          Підприємця
ОСОБА_1, м. Черкаси

до          Черкаської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Черкаси

про          визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення №/0 від 23.12.2005р.,

в с т а н о в
и в :

Підприємець ОСОБА_1 15.05.2006р.
звернувся до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до
Черкаської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення №/0 від 23.12.2005р. (а.с.7).

Позов мотивований тим, що первинні
документи, зокрема - податкові накладні, які видані Комерційно-господарським
товариством з обмеженою відповідальністю „Славутич” та наявні в матеріалах,
справи відповідають встановленим діючим законодавством вимогам і дають позивачу
право на включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Господарським судом Черкаської
області прийнята постанова від 19.06.2006р. по справі №07/2659а, якою у позові
відмовлено повністю (а.с.43-46). Постанова мотивована тим, що рішенням
господарського суду Черкаської області від 31.08.2005р. у справі №08/3681
визнано недійсним з 11.02.2002р. свідоцтво про реєстрацію КГТОВ „Славутич”
платником ПДВ. Із вказаного факту суд зробив висновок, що податкові накладні,
складені КГСТОВ „Славутич” підписані особою, яка не належить до кола осіб,
наділених таким правом у визначеному законом порядку. Отже, ці податкові
накладні не є належним підтвердженням сплачених позивачем сум ПДВ і не надають
права для включення їх до податкового кредиту.

Не погоджуючись із даною
постановою, підприємець ОСОБА_1звернувся до апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду
Черкаської області від 19.06.2006р.

Ухвалами Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 09.08.2006р., 10.08.2006р. та 18.08.2006р.
апеляційна скарга підприємця ОСОБА_1. була прийнята до розгляду та проведені
підготовчі дії.

Відповідач, відповідно до ст.191
КАС України, надіслав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить
постанову господарського суду Черкаської області від 19.06.2006р. у справі
№07/2659а залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні 05.02.2007р.
представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив
постанову місцевого суду від 19.06.2006р. у справі №07/2659а скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні
представник відповідача просив постанову господарського суду Черкаської області
від 19.06.2006р. у справі №07/2659а залишити без змін, а апеляційну скаргу
залишити без задоволення.

Розпорядженнями Голови Київського
міжобласного апеляційного господарського суду від 18.09.2006р. та 16.10.2006р.
та розпорядженням Заступника Голови Київського міжобласного апеляційного
господарського суду від 10.01.2007р. здійснювалась заміна у складі суддів.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників провадження, судова колегія апеляційного суду
виходить із наступних обставин.

Підприємець ОСОБА_1зареєстрований
як платник податку на додану вартість, є суб'єктом підприємницької діяльності.

Під час проведення
фінансово-господарської діяльності, в період з грудня 2002 року по лютий 2004
року, підприємець ОСОБА_1. отримував від КГ ТОВ „Славутич” запасні частини та
послуги по обслуговуванню кег-лінії на загальну суму 30640,00 грн., в тому
числі 5106,67 грн. ПДВ, згідно податкових накладних №192 від 18.12.2002р. на
суму 450,00 грн. (в т.ч. ПДВ -75,00 грн.), №24 від 20.03.2003р. на суму 2370,00
грн. (в т.ч. ПДВ -395,00 грн.), №130 від 10.04.2003р. на суму 1200,00 грн. (в
т.ч. ПДВ -200,00 грн.), №131 від 21.04.2003р. на суму 2340,00 грн.(в т.ч. ПДВ
-390,00 грн.), №119 від 06.10.2003р. на суму 21880,00 грн. (в т.ч. ПДВ -3646,67
грн.),  №279 від 27.02.2004р. на суму
2400,00 грн. (в т.ч. ПДВ -400,00 грн.).

Зазначені податкові накладні
відображені у книзі обліку придбання товарів (робіт, послуг), податок на додану
вартість в сумі 5106,67 грн. віднесено до податкового кредиту в податкових
деклараціях за грудень 2002р., березень 2003р., квітень 2003р., жовтень 2003р.,
лютий 2004р. На виконання ухвали апеляційного суду від 18.09.2006р., позивачем
надано докази фактичної сплати позивачем ПДВ при оплаті товару одержаного за
вищезазначеними податковими накладними.

В період з 09.12.2005р. по
16.12.2005р. відповідачем була проведена позапланова зустрічна документальна
перевірка позивача з питання дотримання ним податкового законодавства при
здійсненні розрахунків КГТОВ „Славутич”. За результатами цієї перевірки
складений акт №2370/17-211 від 16.12.2005р. (а.с.17-19).

В акті перевірки констатовано
порушення позивачем п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість” №168/97-ВР від 03.04.1997 року, в результаті чого позивачу нараховано
податок на додану вартість на суму 5106,67 грн.

На підставі акта перевірки
№2370/17-211 від 16.12.2005р., відповідач

склав та надіслав позивачу
податкове повідомлення-рішення:

№ від 23.12.2005р., яким
відповідач, відповідно до п.п.„б” п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (далі -Закон України №2181-ІІІ),
визначив позивачу податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі
7660,00 грн., у тому числі 5106,67 грн. основного платежу і 2553,33 грн.
штрафу, передбаченого п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 вказаного Закону (а.с.7).

Зазначене податкове повідомлення-рішення
було оскаржено позивачем до Черкаської ОДПІ, ДПА в Черкаській області та ДПА
України (а.с.9-16). Рішеннями Черкаської об'єднаної державної податкової
інспекції №2439/25-009 від 10.02.2006р., Державної податкової адміністрації в
Черкаській області №4587/25-010 від 31.03.2006. та Державної податкової
адміністрації України №2457/г/25-0315 від 25.04.2006р. зазначене податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2005р. залишено без змін, а скарга позивача -без
задоволення (а.с.20-28).

Дослідивши представлені докази,
заслухавши пояснення учасників провадження, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів
Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає що постанова
господарського суду Черкаської області від 19.06.2006р. у справі №07/2659а має
бути скасована, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню повністю,
виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону
України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997р.,
податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України "Про податок на додану вартість" було визначено, що
податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється
включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними.

Таким чином, Законом України
"Про податок на додану вартість" на дату здійснення позивачем
операцій з придбання товарів (послуг) у КГТОВ „Славутич” були
визначені два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану
вартість до податкового кредиту звітного періоду: у разі, коли вартість
придбаних товарів не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу)
чи основних фондів та у разі не підтвердження витрат по сплаті податку на
додану вартість податковим накладними.

Факт надання КГТОВ „Славутич”
запасних частин та послуг по обслуговуванню кег-лінії підприємцю
ОСОБА_1. на загальну суму 30640,00 грн., в тому числі 5106,67 грн. ПДВ,
підтверджується податковими накладними №192 від 18.12.2002р. на суму 450,00
грн., №24 від 20.03.2003р. на суму 2370,00 грн., №130 від 10.04.2003р. на суму
1200,00 грн., №131 від 21.04.2003р. на суму 2340,00 грн., №119 від 06.10.2003р.
на суму 21880,00 грн.,  №279 від
27.02.2004р. на суму 2400,00 грн. (а.с.31-35).

Факт сплати позивачем податку на
додану вартість в ціні товару підтверджується копіями платіжних доручень №75
від 27.02.2004р., №71 від 06.10.2003р., №72 від
31.10.2003р., №57 від 21.04.2003р., №56 від 16.04.2003р., №53 від 20.03.2003р.,
№54 від 20.03.2003р., №47 від 18.12.2002р., які надані позивачем на виконання
ухвали апеляційного суду від 18.09.2006р.

Наслідки зазначених господарських
операцій відображені підприємцем ОСОБА_1. та КГТОВ „Славутич” в
податковому та бухгалтерському обліку, що підтверджується матеріалами справи,
зокрема, актом перевірки від 16.12.2005р., та не заперечується учасниками
провадження.

Податкові накладні №192 від
18.12.2002р., №24 від 20.03.2003р., №130 від 10.04.2003р., №131 від
21.04.2003р., №119 від 06.10.2003р.,
№279 від 27.02.2004р. (а.с.31-35) складені у відповідності до вимог
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану
вартість" та наказу ДПА України "Про затвердження форм податкової
накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг),
порядку їх заповнення" від 30.05.97р. №165, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.06.1997 р. за № 233/2037.

Таким чином, всі передбачені
законодавством умови для віднесення підприємцем ОСОБА_1. 5106,67 грн., до
податкового кредиту підтверджуються наявними в справі доказами.

Як вбачається з акту перевірки від
16.12.2005р., рішенням господарського суду Черкаської області від 31.08.2005 р.
визнано недійсними установчі документи та свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ
КГТОВ „Славутич” з 11.02.2002 року. З посиланням на це відповідач стверджує, що
первинні облікові документи які складені після зазначеної дати, в тому числі і
податкові накладні, є недійсними і не можуть бути підставою для віднесення
певних сум до податкового кредиту.

Апеляційний суд вважає таке
твердження безпідставним з виходячи із наступного.

Пунктами 9.1 та 9.2 статті 9 Закону
України „Про податок на додану вартість” передбачено, що реєстр платників
податку веде Центральний орган державної податкової служби України. Будь-якій
особі, діяльність якої підлягає оподаткуванню, присвоюється індивідуальний
податковий номер, що використовується для справляння податку.

Реєстрація КГТОВ „Славутич” як
платника податку на додану вартість була здійснена податковими органами,
відповідно до діючого законодавства. На період видачі спірних податкових
накладних КГТОВ „Славутич” перебувало на податковому обліку як платник ПДВ.

Таким чином, на час господарських
відносин з позивачем вказане підприємство було зобов'язане відповідно до
п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”,
нараховувати покупцю ПДВ, складати та видавати йому податкові накладні.
Фактично КГТОВ „Славутич” і діяло саме таким чином.

Крім цього, КГТОВ „Славутич” під
час проведення розрахунків з підприємцем ОСОБА_1. вело податковий та
бухгалтерський облік та подавало звітність до податкового органу, що
підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Підпункт 9.6 статті 9 Закону
України „Про податок на додану вартість” передбачає, що свідоцтво про
реєстрацію підприємства в якості платника ПДВ діє до дати його анулювання, та
визначає перелік підстав для такого анулювання. Відповідно до п.п. „б”
п. 9.8 даного Закону №168/97-ВР анулювання свідоцтва відбувається якщо
ліквідаційна комісія платника податку, оголошеного банкрутом, закінчує роботу
або платник податку ліквідується за власним бажанням чи за рішенням суду
(фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання).

Відповідно п.25 Положення про
Реєстр платників податку на додану вартість, яке затверджено Наказом Державної
податкової адміністрації України від 1 березня 2000 року №79, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 3 квітня 2000 р. за №208/4429, свідоцтво
реєстрацію платника ПДВ діє до дати його анулювання, яке відбувається
у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва
органи державної податкової служби здійснюють виключення платника податку на
додану вартість з Реєстру.

Згідно п.п.25.2 даного Положення
про Реєстр платників податку на додану вартість, виключення платника податку на
додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва відбуваються також у такому
випадку як прийняття судового рішення про анулювання Свідоцтва або про
звільнення від оподаткування, нарахування або сплати податку на додану вартість
(підтверджується рішенням суду). У цьому випадку датою виключення із Реєстру
є відповідна дата прийняття рішення чи події.

Відповідно до матеріалів справи,
31.08.2005р. було прийнято рішення господарського суду Черкаської області, яким
було визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ КГТОВ „Славутич”
(а.с.40-41).

Таким чином, згідно із Положенням
про Реєстр платників податку на додану вартість, свідоцтво КГТОВ „Славутич” як
платника ПДВ не може вважається анульованим і виключеним з Реєстру раніше дня
прийняття відповідного судового рішення, в даному випадку -не раніше
31.08.2005р.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, саме на
Черкаську ОДПІ законодавство покладає обов'язок підтвердити документально
висновки викладені в його рішеннях.

Юридичним наслідком скасування
державної реєстрації підприємства на підставах визнання його установчих
документів недійсними мало бути здійснення ліквідаційної процедури, під час
якої вирішуються питання про задоволення вимог кредиторів, зокрема держави.

Сам факт скасування державної
реєстрації КГТОВ „Славутич” не спричиняв недійсності всіх угод, укладених з
моменту його державної реєстрації і до моменту виключення з державного реєстру.

Наявність рішення господарського
суду Черкаської області від 31.08.2005 р.
не звільняє від необхідності встановлення наявності умислу підприємця
ОСОБА_1. та/або КГТОВ „Славутич” на укладення угод, що суперечить інтересам
держави та суспільства.

Судові рішення про визнання
недійсними з цих підстав угод, в межах яких підприємець ОСОБА_1. отримував від
КГ ТОВ „Славутич” запасні частини та послуги по обслуговуванню кег-лінії на
загальну суму 30640,00 грн., в тому числі 5106,67 грн. ПДВ, відсутні. Будь-яких
інших доказів укладання зазначених угод з метою що суперечить інтересам держави
та суспільства, Черкаська об'єднана державна податкова інспекція не надала

Прийняттям спірного податкового
повідомлення-рішення податковим органом фактично покладено на позивача вину за
визнання недійсними установчих документів його контрагента. Однак жоден
нормативний акт, на який посилається відповідач не містить вказівок на таку
залежність. Оскільки, згідно вимог чинного законодавства, обов'язок
контролювати звітність контрагента на суб'єктів підприємницької діяльності не
покладено, позивач не мав можливості контролювати звітність або своєчасність
сплати податків іншими особами.

Відповідно до ст. 61 Конституції
України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законодавством України не
передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної
особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями. У разі порушення
контрагентами платника податку вимог податкового законодавства, податковий
орган має право у межах своєї компетенції та у відповідності до вимог чинного
законодавства видавати акти державного органу на усунення таких порушень, які є
обов'язковими до виконання.

Таким чином, якщо віднесення сум до
складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених
розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких
передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є
правомірними.

Згідно ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову (рішення) суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції, зокрема, має право скасувати постанову
(рішення) суду та прийняти нову постанову, або змінити постанову суду.

Відповідно до п.1 ст.202 КАС
України підставами для скасування постанови (рішення) або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга підприємця
ОСОБА_1 підлягає задоволенню. Апеляційний господарський суд приймає по справі
нову постанову, якою позов підприємця ОСОБА_1 задовольняється повністю:
податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.12.2005р. визнається
протиправним (недійсним).

Судові витрати на загальну суму
5,10 грн., підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь
підприємця ОСОБА_1.

Керуючись: ст.94, ч.3 ст.160, ч.3
ст.198, ст.202, 205, 207 КАС України, Київський міжобласний апеляційний
господарський суд, -

п о с т а н о
в и в :

1. Апеляційну скаргу підприємця
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Постанову господарського суду
Черкаської області від 19.06.2006р. у справі №07/2659а скасувати повністю.

3. Прийняти нову постанову
по справі, якою позовні вимоги підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

4. Визнати протиправним (недійсним)
та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 23.12.2005р.

6. Стягнути з Державного бюджету на
користь підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 5,10 грн.
державного збору.

7. Видачу виконавчих документів
доручити господарському суду Черкаської області.

8. Справу №07/2659а повернути до
господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного
господарського суду, відповідно до ст.254 КАС України, набирає чинності з
моменту її проголошення.

Постанова апеляційного
господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:
Шевченко  В. Ю.
Судді:
Корсакова
Г.В.  Судді:
Гаврилюк  О.М