КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16.04.07 р.          № 25/702-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Вербицької О.В.

суддів:            Коваленка В.М.

Пантелієнка  В.О.

при секретарі:          Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - не з’явився;

від відповідача - Софійська І.Ю. довіреність б/н від 05.02.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м.Івано-Франківську

на постанову Господарського суду м.Києва від 23.01.2007

у справі № 25/702-А  (Морозов С.М.)

за позовом           Прокурора м.Івано-Франківська в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську

до           Державного підприємства "Укрконверсбуд"

про          стягнення 449,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 23.01.2007 року у справі № 25/702-А в позові Прокурора м. Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську (далі – позивач, ДПІ у м. Івано-Франківськ) до Державного підприємства “Укрконверсбуд” (далі – відповідач, ДП “Укрконверсбуд”) про стягнення 449,17 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду, Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, поновити строк звернення до суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог, позивач стверджує, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та не відповідає вимогам ст.. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, судом не розглянуто клопотання позивача від 12.01.2007 року № 833/10-039.

Державне підприємство “Укрконверсбуд” надало суду письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача, в яких спростовує наведені в ній доводи та просить апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 23.01.2007 року у справі № 25/702-А – без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, а ухвалою від 29.03.2007 року – справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судове засідання в апеляційній інстанції з’явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з’явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, та, керуючись п. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) колегія вважає можливим здійснити перевірку постанови суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмових заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення  суду першої  інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної  інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього кодексу. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були  заявлені в суді першої інстанції.

Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську складено акт від 11.03.2003 року № 00132/151 щодо своєчасності подання звітності по податку на прибуток за IV квартал 2002 року платником податку Державним підприємством “Укрконверсбуд”, відповідно до якого відповідачем порушено термін подання податкової декларації про прибуток підприємств, а саме, термін подання вказаної декларації закінчився 10.02.2003 року, а станом на 11.03.2003 року декларація до податкового органу не подана.

На підставі вказаного акту 11.03.2003 року Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення № 00132/151, яким відповідачеві визначено суму податкового зобов’язання за платежем “податок на прибуток” в розмірі 170,00 грн. Згідно підпису на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення від 11.03.2003 року, воно отримане ДП “Укрконверсбуд” 11.03.2003 року.

02.04.2003 року Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську складено акт № 319/23-6-205-263289529 про результати документальної перевірки правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податків Івано-Франківської філії Державного підприємства “Укрконверсбуд” за період з 15.11.2002 року по 31.01.2003 року, згідно висновків якого відповідачем порушено пп.. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ.

На підставі даного акта Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.04.2003 року № /0, яким відповідачеві визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 170,00 грн. Згідно підпису на корінці вказаного податкового повідомлення-рішення від 03.04.2003 року, воно отримане ДП “Укрконверсбуд” 03.04.2003 року.

Відповідно до пп. 6.2.1 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 року № 2181-III (далі – Закон № 2181), у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

У зв’язку з несплатою ДП “Укрконверсбуд” у встановлений діючим законодавством термін визначеного податкового зобов’язання, Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську 09.04.2003 року було прийнято першу податкову вимогу № 1/873, яка була отримана відповідачем згідно підпису 09.04.2003 року, та 06.06.2003 року – другу податкову вимогу № 2/1394, яка була отримана відповідачем згідно підпису.

Відповідно до довідки про суми податкового боргу платника податків – ДП “Укрконверсбуд” станом на 25.01.2006 року за підприємством рахується заборгованість в сумі 449,17 грн., в тому числі 340,00 грн. основного боргу та 109,17 грн. пені.

Проаналізувавши матеріали справи судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно зазначив, що датою виникнення податкового боргу у відповідача за відповідними податковими зобов'язаннями є 09.04.2003 року.

Відповідно до ст.. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пп.. 15.1.2 п. 15.1 ст. 15 Закону № 2181, податкове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного у підпункті 15.1.1 цього пункту, у разі коли податкову декларацію за період, коли виникло податкове зобов'язання, не було подано.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 103 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначається роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року цього строку.

Враховуючи викладене, строк позовної давності для звернення з позовом про стягнення податкового зобов’язання визначеного вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вимогами закінчився 09.04.2006 року.

Як встановлено ст.. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У запереченнях проти позовної заяви, ДП “Укрконверсбуд” просить застосувати строк позовної давності, визначений ст..ст.. 99, 100 КАС України, та відмовити у позові.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції, вважає, що господарський суд м. Києва правомірно та обґрунтовано застосував строк позовної давності у зв’язку із чим відмовив в задоволенні позовних вимог Прокурору м. Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську.

Разом з тим, щодо тверджень Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську, зазначених в апеляційній скарзі про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме, суд не розглянув письмове клопотання позивача від 12.01.2007 року № 833/10-039, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із вказаного клопотання, Державна податкова інспекція в м. Івано-Франківську просила поновити строк звернення до суду та задовольнити позов Прокурора м. Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську.

Відповідно до пп.. 3 п. 3 ст. 49 КАС України, особи, які беруть участь у справі, зокрема, мають право заявляти клопотання та відводи.

Як закріплено п. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до норм діючого законодавства, зобов’язаний був розглянути зазначене клопотання позивача, однак, ця обставина ніяким чином не впливає на правильність та законність прийняття оскаржуваної постанови.

Так, у вказаному клопотанні, позивач, зокрема, зазначає: “що, оскільки про існуючу недоїмку відповідача, позивачу стало відомо за наслідками проведеною прокуратурою м. Івано-Франківська перевіркою своєчасності сплати обов’язкових платежів до бюджету у вересні 2006 року, то відповідно до ст.. 99 КАС України строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав”.

Отже, доводи, наведені в клопотанні позивача від 12.01.2007 року, не відповідають вимогам діючого законодавства та спростовуються матеріалами справи, а, відтак судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає також увагу на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.. 70 КАС України, на підтвердження наявності заборгованості у Державного підприємства “Укрконверсбуд” в сумі 449,17 грн. станом на час звернення Прокурора м. Івано-Франківськ з позовом, тобто станом на 13.09.2006 року.

Все вищевикладене свідчить про те, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, згідно п. 1 ст. 71 КАС України, як в суді першої інстанції так і під час розгляду в апеляційній інстанції.

Таким чином, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 200, 205, 206, 209, 212 та 254 Кодексу адміністративного судочинства  України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 23.01.2007 року у справі № 25/702-А за позовом Прокурора м. Івано-Франківськ в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську до Державного підприємства “Укрконверсбуд” про стягнення 449,17 грн. – без змін.

Справу № 25/702-А направити до господарського суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту складання в повному обсязі та може бути оскаржена протягом одного місяця, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Вербицька О.В.

Судді

Коваленко В.М.

Пантелієнко  В.О.