ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2007 р.                                                 Справа №  16/102/07

м. Миколаїв

За позовом: Комунального підприємства „Вознесенська друкарня”

(56500, м.Вознесенськ, вул. Пушкінська, 4)

до відповідача: Кооператив „Тюльпан”

(56500, м.Вознесенськ, вул. Кібріка,1)

Суддя Василяка К.Л.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача:  Нікіфоров О.А. –директор, Курбанов А.В.–дов. №65 від 01.08.2007р.

від відповідача:

СУТЬ СПОРУ: стягнення 5400 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що вироблена виробником продукція є неякісною.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Відповідачем на адресу суду направлено телеграму з проханням відкласти розгляд справи у зв’язку з відсутністю представника та перенести розгляд справи.

Суд не вбачає підстав для задоволення цього клопотання, оскільки відповідачем не пояснено причин неможливості явки представника. Такі дії відповідача розцінюються судом, як намагання затягнути розгляд справи.

На підставі ст.75 ГПК України, суд беручи до уваги, що відповідачем не надано ніяких додаткових заперечень щодо позовних вимог, вважає за можливе розглянути справу у відсутність його представника.

Заслухавши представників позивача, вивчивши матеріали справи,  суд –

в с т а н о в и в:

4 січня 2007 року  кооператив „Тюльпан” надав КП „Вознесенська друкарня” замовлення на виготовлення друкованої продукції.

Як пояснює відповідача у своїх заперечення до позову (арк. спр. 33) він дійсно звертався до КП „Вознесенська типографія” з метою укладення договору підряду на виготовлення поліграфічної продукції –рекламних буклетів 2-х видів. Зразки продукції було надано в листопада 2006 року та було роз’яснено якість буклетів та погоджено ціну.

Письмового договору сторони не укладали.

23 січня 2007 року виробник (позивач по справі) виставив  замовнику рахунок-фактуру №СФ 0000112 на суму 5400,0 грн., в якому зазначено продукція (буклети А4 2 види, кількість –1500 кожного, ціна).

25 січня 2007 року представник замовника отримала у типографії виготовлену позивачем продукцію в кількості 3000 шт., що підтверджується видатковою накладною на відпуск продукції №РН–0000088 від 25.01.2007р., в якій стоїть підпис довіреної особи, та довіреністю ЯНВ №108914 від 25.01.2007р. виданої кооперативом „Тюльпан”.

Однак, відповідач за отриману продукцію розрахунки взагалі не провів, що стало підставою для звернення КП „Вознесенська друкарня” до суду.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилається на те, що позивач без укладання письмового договору самостійно виготовив продукцію та передав її підприємству.

При перевірці виготовлених буклетів було виявлено невідповідність їх якості наданому зразку.

Запропоновану виробнику пропозицію щодо прийняття неякісних буклетів позивачем було не прийнято.

Оскільки підрядником було допущено істотні недоліки і їх типографія відмовилась усунути він відмовився від договору та не бажає сплачувати рахунок фактуру.

Приймаючи рішення по справі судом взято до уваги наступне.

Стаття 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

В даному випадку суд вважає, що між сторонами було укладено усну угоду, підтвердженням чого є обумовлені сторонами: вид продукції, її кількість, ціна, тобто ті основні суттєві умови договору, які зазначай ставляться до договорів, що передбачено статтею 180 Господарського кодексу України.

Втім, відповідач сам не заперечує проти того, що між сторонами було укладено договір підряду,  від якого він і відмовляється у зв’язку з неякісним виготовленням позивачем продукції.

При цьому, відповідач не заперечує проти таких умов їх фактичного виконання, як кількість, ціна та строки виготовлення продукції.

Основною причиною відмови від оплати є виконання виробником неякісних буклетів.

Аналізуючи ті правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що це правовідносини які виникають з договору підряду, за яким одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій страх і ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника, а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Сторони не надали до суду доказів того, що ними під час замовлення продукції були обумовлені які-небудь особливі якісні показники до продукції.

Крім цього відповідач не довів, а позивач навпаки стверджує, що на існуючому обладнання у нього можливо виготовити буклети іншої якості.

Частина 1 статті 853 Цивільного кодексу України передбачає, що замовник забов’язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов до договору, або інших недоліків негайно заявити про них підряднику.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, замовник отримав виготовлену виробником продукцію без зауважень щодо її якості. Тільки 20 квітня 2007 року, як зазначає відповідач, він відправив посилкою неякісну продукцію на адресу позивача.

При цьому слід зазначити, що на цей час у господарському суді вже знаходилась позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за виготовлену продукцію.

Як зазначено в абзаці другому частини1 стаття 853 ЦК України, якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Але, відповідач названих вимог положень закону не виконав. Серед недоліків продукції називає нечіткість, розпливчатість, що унеможливлює демонстрацію її перед потенційними клієнтами.

Однак, такий висновок і ці заперечення судом до уваги не приймаються, оскільки такі висновки є не конкретними, без зазначення тих показників, які ставились ним перед виробником.

В той же час, із зразків продукції, що знаходяться в матеріалах справи чітко видно назву кооперативу, текстову викладку адресу та інші зразки одягу, що рекламується.

Що стосується питання призначення експертизи, суд вважає за недоцільним її проведення, враховуючи відсутність у позивача доказів якісних та інших вимог, які повинні ставитись до виготовленої продукції та погоджених з виробником, або продукція повинна бути ідентичною наданим зразкам без будь-яких відступів. Крім цього, відповідачем не надано доказів того, що виготовлена продукція була прийнята ним у відповідності до положень Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 року № П-7.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути з Кооперативу „Тюльпан”, 56500, м.Вознесенськ, вул. Кібріка,1 ( п/р 0642 в філії відділення „Промінвестбанку” в м.Вознесенську, МФО 326289, ) на користь Комунального підприємства „Вознесенська друкарня”, 56500, м.Вознесенськ, вул.Пушкінська, 4  (р/р 2449 в філії відділення „Промінвестбанку” в м.Вознесенську, МФО 326289,  )  5400,0 грн. боргу,  102,0 грн. держмита  та 118,0 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                        К.Л.Василяка