СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.07.07                                                                                 Справа № 5/115н-ад.

Суддя Василенко Т.А.,  при секретарі судового засідання Савенко В.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Відділу культури Алчевської міської ради, м. Алчевськ Луганської області

до Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Луганськ

про  визнання протиправними дій та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача –Скорик О.О., дов. № 59 від 06.02.07.; Воробьова Л.І., дов. № 60 від 06.04.07.;

від відповідача - Косогова Л.О., дов. № 07-11-03 від 03.01.07.;

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.04.07. № 70) :

- визнати протиправними та скасувати рішення № 363 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 31.03.06., прийняте Виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

-  визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності на виплати, встановлені статтею 57 Закону України "Про освіту", які визнаються кредиторською заборгованістю Державного бюджету України;

- зобов’язати відповідача відшкодувати сплачені відділом культури Алчевської міської ради донараховані страхові внески в розмірі 1933,00 грн.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву від 10.04.07. та пояснення від 21.05.07., за якими проти позову заперечує з підстав вказаних у названих документах та зокрема зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовле ними народженням та похованням" (далі - Закон України 2240) суб'єктами загальнообов'яз кового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, - застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 цього Закону, страхувальник та страховик.

Страхувальник відповідно до цього Закону - це роботодавець, а саме власник

підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм влас ності, виду діяльності, господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників.

Відповідно до ст. 27 Закону України № 2240 страхувальник зобов'язаний нарахо вувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язко вого державного соціального страхування" установлено розмір внесків на загальнообов'язко ве державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрата ми, зумовленими народженням та похованням для роботодавців - 2,9 відсотка суми фактич них витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату ос новної та додаткової заробітної плати , інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийня тими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Статтею 57 Закону України " Про освіту" від 23.05.1991р. встановлено дер жавні гарантії педагогічним та науково-педагогічним працівникам щодо виплати надбавок за вислугу років та виплати допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до п.5 Указу Президента України "Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності" акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опубліку вання в офіційних друкованих виданнях. Так, постанова Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. № 745, яка регулює відносини щодо нарахування страхових внесків до Фонду, була оприлюднена в газеті "Урядовий кур'єр"   № 102 від 02.06.2006р.. Таким чином, зазна чена постанова Кабінету Міністрів України набирає чинності з 02.06.2006р., проте як акт, яким визначено порушення у вигляді ненарахування страхових внесків на кредиторську заборгова ність відповідно до ст. 57 Закону України "Про освіту" , було складено 13.03.2006р.

Оскаржуване рішення прийняте 31.03.2006р. тобто, до набрання чинності постанови КМУ України від 25.05.2005р. № 745.

В той же час, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд дійшов до наступного.

За рішенням № 363 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідач, керуючись п.п.6 п.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»визначив суму платежу та вирішив стягнути з  позивача внески, фінансові та штрафні санкції, а саме: донараховані страхові внески –1933 грн. 00 коп., штрафна санкції за неповну сплату страхових внесків у розмірі прихованої (зниженої) суми заробітної плати –49 557 грн. 00 коп., пеня –41 грн. 17 коп., а усього на суму 51 531 грн. 00 коп.

Із зазначеним рішенням позивач не погодився та звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує посиланням на Закон України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст.. 57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково –педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»(від 09.09.04 № 1994), відповідно до якого не містяться норми щодо проведення нарахувань на кредиторську заборгованість державного бюджету страхових внесків.

Більш того, на думку позивача, у відповідності до п.3.2 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково –педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженої Постановою КМУ  від 19.0-9.0-5. №934 страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою стратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності, на виплати не нараховуються.

Крім того, у відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»та Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік»виплати на реалізацію положень Закону плануються та здійснюються за кодом економічної класифікації 1343 «інші поточні трансфери населенню», а не за кодом 1111 «Заробітна плата», у зв’язку з чим на думку позивача, виплати із заборгованості по ст. 57 Закону України «Про освіту»не відображаються у формах державних статистичних спостережень №1-ПВ і не включаються до фонду оплати праці та суми боргу із виплати заробітної плати.

З огляду на викладене, позивач вважає дії відповідача незаконним та просить задовольнити позов.

Оцінивши доводи сторін та матеріали справи у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

13.03.2006.  Алчевської міською виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було складено  акт перевірки Алчевського міського відділу культури, за період з 01.01.04. по 01.01.06.

За результатами  перевірки були виявлені порушення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовле ними народженням та похованням" (далі - Закон України 2240) та за висновками перевірки визначено: донараховано страхових внесків у сумі 1 933 грн. 00 коп., (прихований фонд оплати праці –49т 557 грн. 00 коп.), нарахована пеня –41 грн. 17 коп.

31.03.2006. відповідачем в особі Луганського обласного відділення було винесено рішення № 363 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф.4 –ФСС з ТВП)сум фінансових (штрафних() санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені  за порушення законодавства про загальнообов’язкове  державне соціальне страхування.

За рішенням зазначено, що розглянувши матеріали перевірки за актом від 13.03.06. виявлено порушення ст. 1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування», п.2.2 ст. 27 Закону –2240.

З огляду на викладене, позивач визначив суму платежу та вирішив зарахувати до бюджету Фонду внески, фінансові та штрафні санкції, а саме: донараховані страхові внески –1933 грн. 00 коп., штрафна санкції за неповну сплату страхових внесків у розмірі прихованої (зниженої) суми заробітної плати –49 557 грн. 00 коп., пеня – 41 грн. 17 коп.

Відповідно до ст. 2 Закону - 2240 суб'єктами загальнообов'яз кового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, - застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 цього Закону, страхувальник та страховик.

Страхувальник відповідно до цього Закону - це роботодавець, а саме власник підпри-

ємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм влас ності, виду діяльності, господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників.

Відповідно до ст. 27 Закону України № 2240 страхувальник зобов'язаний нарахо вувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язко вого державного соціального страхування" установлено розмір внесків на загальнообов'язко ве державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витрата ми, зумовленими народженням та похованням для роботодавців - 2,9 відсотка суми фактич них витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату ос новної та додаткової заробітної плати , інші заохочувальні і компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийня тими відповідно до Закону України "Про оплату праці", та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Статтею 57 Закону України " Про освіту" від 23.05.1991р. встановлено дер жавні гарантії педагогічним та науково-педагогічним працівникам щодо виплати надбавок за вислугу років та виплати допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до структури заробітної плати, визначеної статтею 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. та підпунктами 2.2.2. та 2.3.3. Інструкції зі статистики заро бітної плати, затвердженої наказом державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5, до фонду оплати праці, а саме фонду додаткової заробітної плати відносяться премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, указаних у пп. 2.3.2.) та до інших заохочувальних та компен саційних виплат, які входять до складу фонду оплати праці, відноситься матеріальна допо мога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників ( на оздоров лення, у зв'язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п. 3.31).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" від 09.09.2004р. №1994 кредиторською заборгованістю Державного бюджету України визнаються виплати зазначеним працівникам надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення у повному обсязі, що не були нарахо вані або не були виплачені.

Пунктом 4 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету пе дагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з вип лати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. № 934, в редакції станом на дату складення акту ( 13.03.2006р) визначено, що відрахування, передбачені зако нодавством, з виплат здійснюються в установленому порядку.

Згідно з ст. 1 Закону України   "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповно важений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до Закону України "Про оплату праці"   була розроблена та затверджена наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5 Інструкція зі статис тики заробітної плати ( далі - Інструкція №5), пунктом 1.3. якої визначено, що до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній  формі за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з:

Фонду основної заробітної плати;

Фонду додаткової заробітної плати;

Інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про оплату праці" включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним зако нодавством.   Так, на виконання зазначеного виплати надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки гарантуються державою і передбачені Зако ном України "Про освіту".                                                                                       і

Стаття 4 Закону України "Про оплату праці" передбачає джерела коштів на оплату праці. Так, джерелом коштів на оплату праці працівників для установ і організацій, що фі нансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також час тина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників ус танов і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України.

З огляду на викладене, доводи позивача за позовом є необґрунтованими, у зв’язку з чим у задоволенні позову слід відмовити, з віднесенням судового збору на позивача.

На підставі п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.93 № 7-93, слід повернути позивачу з Державного бюджету України зайве сплачене за квитанцією № 12501531 від 12.03.07. державне мито у сумі 81 грн. 60 коп., а також повернути витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн., які сплачені ним за квитанцією № 12601551 від 12.03.07., оскільки сплачення зазначених витрат не передбачено положеннями КАСУ.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

3.  Повернути позивачу з Державного бюджету України зайве сплачене за квитанцією №

12501531 від 12.03.07. державне мито у сумі 81 грн. 60 коп.

4. Повернути позивачу  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., сплачені за квитанцією № 12601551 від 12.03.07.

Підставами для повернення зазначених сум є дана постанова скріплена гербовою печаткою суду.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 13.07.2007 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Суддя                                                                                         Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                  Т.В.Шкуть