Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" листопада 2007 р.                                                     Справа № 12/4473

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Чешковський В.А., дов. № 65-НЮ від 04.01.07.

від відповідача Заворотнюк М.С., дов. № 31 від 11.06.07.

розглянув справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (м. Київ) Козятинська дирекція залізничних перевезень Південно-західної залізниці (м. Козятин)

до Споживчого товариства "ІБР" (смт. Чуднів)

про стягнення 56370,40 грн.

У відповідності до ч.4 ст. 69 ГПК України спір вирішується у більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 цієї статті.

В судовому засіданні від 25.10.07р. оголошувалась перерва до 09:30 год. 06.11.07р.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача                       56 370,40 грн. заборгованості та судових витрат.

Заявою від  26.09.07р. (а.с.134, т.-2) позивач відмовився від позовних вимог на суму 5455,95 грн., зменшивши суму вимог до 50914,45 грн. та повідомив, що з наслідками відмови від позову ознайомлений.

Відмову від позову у вказаній частині пояснив тим, що позивачем було допущено помилку при оформленні відправок №664094 (03.06.06р.), оскільки в матеріали справи надано №664093 на суму 2067,10 грн. та №32437508 (а.с.23.08.06р.) - надано №32343132,32726008,32343133, 32343134 на загальну суму 3388,85 грн. Загальна сума помилкових матеріалів становит 5455,95 грн.

Відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, тому приймається господарським судом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує , про що зазначено у відзивах на позовну заяву та доповненнях до відзиву (а.с.147-150, т.-1, а.с. 27-31, 43-47, т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" в особі структурного підрозділу Козятинської дирекції залізничних перевезень  (позивач) та Споживчим товариством "ІБР" (відповідач) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №1934/236 (далі-Договір) строком на п'ять років (а.с.62, т.1). Позивач вказав, що зазначений договір є загальним договором між сторонами про організацію перевезень.

Відповідно до п.1.1. та п. 2.2. Договору його предметом є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за вказані послуги.

За умови наявності коштів на особовому рахунку відповідача (п. 7.1. Договору) відповідачем із станції Чуднів-Волинський, яка є виробничо-технологічним підрозділом позивача, здійснювалась відправка щебеню.

Вантаж завозився на територію станції частинами і по мірі його накопичення, залізниця здійснювала навантажувальні роботи у залізничні вагони.

За даними позивача, відправка здійснювалася з лютого по вересень 2006 року включно, при цьому по всіх відправках між моментом ввезення першої частини вантажу на залізничну станцію та на час закінчення навантаження  минув певний проміжок часу.

Відповідно до п.9 "Правил зберігання вантажів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день пред'явлення перевізних документів не був зданий повністю, то за зберігання нараховується збір на загальну масу ввезеного вантажу.

Керуючись вищевказаним пунктом, залізницею було нараховано відповідачу 50175,30 грн. (без ПДВ) за надання послуг по зберіганню вантажу  (а.с.85,86 т.1).

Позивач зазначив, що дата ввезення першої частини вантажу на залізничну станцію та час закінчення навантаження зафіксована в книзі приймання вантажів до перевезення та в пам'ятках про користування вагонами (а.с.20,26,30,35,40,45,51,56,63-84 т.1). Вказав, що ці дані зведені у розрахунок, який додано до позовної заяви (а.с.85-86 т.1).

Відповідач частково провів розрахунки за зберігання вантажу, а саме в сумі 3200,00 грн. (без ПДВ).

Відповідно до п.3.2. Договору залізницею було пред'явлено вантажовласнику (відповідачу) накопичувальну картку  на суму 46975,30 грн. (без ПДВ) (а.с.11 т.1). Однак відповідач відмовився від підписання цього документу, про що згідно п. 3 Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.02р. №334, було складено акт загальної форми (а.с.10 т.1).

На день звернення до суду, за даними позивача,  заборгованість відповідача за надані залізницею послуги по зберіганню вантажу становила 46975,30 грн. (без ПДВ) або  56370,40 грн. (з врахуванням ПДВ). Враховуючи часткову відмову  позивача від позову заборгованість становить 50914,45 грн. (з ПДВ)

Відповідач підтвердив існування між сторонами вказаних вище правовідносин, однак проти позову заперечує.

У письмових відзивах на позовну заяву та доповненнях до відзиву (а.с.147-150, т.-1, а.с. 27-31, 43-47, т.2) вказав, що:

- всі копії накопичувальних карток, наданих позивачем в обгрунтування позовних вимог, підписані  представниками обох сторін, що виключає складання акту загальної форми;

- у всіх накопичувальних картках, які заповнюються уповноваженим представником залізниці, вказаний період, за який нараховувались платежі до оплати і він не перевищує однієї доби;

- п. 2.4. Договору передбачено, що Вантажовласник зобов'язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їздній колії на рахунок Залізниці, які остання зараховує на особовий рахунок  Вантажовідправника;

- за п.2.6. "Правил розрахунків за перевезення вантажів" отримані гроші ТехПД заносить на особовий рахунок платника і списує їх з рахунку в міру надходження розрахункових документів за здійснені перевезення і надані послуги; списування грошей з рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами;

- ні в одній накопичувальній картці немає посилання на складений акт загальної форми;

- у всіх накопичувальних картках зазначено збір за зберігання вантажу;

- на накопичувальних картках стоять відмітки ТехПД про стягнення зазначених в накопичувальних картках сум, нарахованих за зберігання вантажу;

- в книзі приймання вантажів до перевезення в графі "Дата ввезення" вписано виправлені дати;

- позивачем не надано доказів повідомлення та/або виставлення відповідачу рахунків по недоотриманій залізницею платі за зберігання вантажу у відповідні періоди;

- за п. 4.3. Договору у разі відсутності на особовому рахунку Вантажовідправника коштів, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг, Залізниця припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно із ст. 62 Статуту залізниць з одночасним віднесенням відповідальності на Вантажовласника за невиконання плану перевезень.

Згідно зі ст. 33 ГПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та, враховуючи пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про безпідставність враховуючи наступне.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ч.1,2 ст.17 р.ІІІ Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457 перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

За ч.2 ст.22 р.ІІІ Статуту виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Зокрема, Додаток № 1 до пункту 2.3 "Правил розрахунків за перевезення вантажів" містить форму  Договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, якому в повній мірі відповідає, укладений сторонами договір від 24.05.04р. (а.с.62, т.1).

Відповідно до п.1.1. та п. 2.2. Договору його предметом є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за вказані послуги, до яких входять і послуги по зберіганню вантажу,  у зв'язку з наданням яких і виник спір між сторонами.

Вірним є посилання позивача на ч.3 п.9 "Правил зберігання вантажів", у відповідності до якої, якщо вантаж для відправлення завозиться на місця загального користування частинами і в день пред'явлення перевізних документів не був зданий повністю, то збір за зберігання нараховується за загальну масу ввезеного вантажу. Збір у таких випадках справляється за час з моменту ввезення першої частини вантажу до моменту оформлення перевізних документів.

Однак з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем дійсно завозився товар на місця загального користування частинами і,  у вказані позивачем дати.

Зокрема, згідно одностороннього розрахунку позивача (а.с.85-86, т.1), по поставці, навантаження по якій закінчилось 09.02.06р. початком ввезення товару вказано 08.02.06р. (зберігання 2 доби); 15.03.06р. - 14.03.06р. (зберігання 2 доби); 16.03.06р. -14.03.06р. (зберігання 3 доби); 01.04.06р. - 30.03.06р. (зберігання 3 доби); 20.05.06р. - 18.05.06р. (зберігання 3 доби); 18.06.06р. - 16.06.06р. (зберігання 3 доби);18.09.06р. - 16.09.06р. (зберігання 3 доби).

Вцілому, за підрахунками позивача, вантаж перебував на його зберіганні 19 діб, що, з врахуванням заяви від 26.09.07р. (а.с.134, т.-2) зафіксовано також у накопичувальній картці № 14.10.01р. за період з 09.02.06р. по 18.09.06р. (а.с.11, т.1), на якій  відсутній підпис відповідача.

В книзі обліку ввезеного вантажу (а.с.12-146, т.1), яка також є одностороннім внутрішнім документом позивача, в графі "Дата ввезення" вписано зазначені позивачем дати, причому з допущенням виправлень.

Відповідно до  ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються шляхом подачі письмових і речових доказів, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами.

У відповідності до п.1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644 на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.98 N 460 "Про затвердження бланків перевізних документів".

Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом.

За п.1.2. "Правил оформлення перевізних документів", накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно ч.2 п.1.3. вказаних Правил, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

У відповідності до п.п.3.1 "Правил оформлення перевізних документів" станція відправлення заповнює, зокрема, такі графи комплекту перевізних документів:

"Увезення вантажу дозволено на _____ число _____ міс." - заповнюється у всіх випадках пред'явлення вантажів через склади станції дрібними відправками, а для вагонних відправок - тільки у випадках, коли ввезення вантажу дозволено начальником станції раніше від дня, у який повинно провадитися навантаження;

За п.п 3.3. "Правил оформлення перевізних документів" у графі 2 зворотного боку накладної "Увезення вантажу частинами" працівник залізниці проставляє дату, кількість місць і масу всієї партії вантажу чи окремо кожної його частини, яка ввозиться. Ці відомості засвідчуються підписом працівника залізниці.

Слід зазначити, що під час розгляду справи, судом витребовувались від вантажоотримувачів  залізничні накладні, по яких поставлявся щебінь. В зв'язку з тим, що вказану вимогу суду виконали не всі зобов'язані особи, до матеріалів справи долучено лише частину витребовуваних судом накладних (а.с.88,89,90,93,106,114-121, т.-2). Однак жодна з них не містить відміток про дату ввезення вантажу.

Дорожні відомості, корінці дорожних відомостей та квитанції про приймання вантажу (а.с.69,76,77,79-86,94), містять лише інформацію про дати приймання вантажу до перевезення, які співпадають з датами, вказаними у накопичувальних картках (а.с.12,17, 22,31,36,41,46,52,57 т.1).

Враховуючи, що в залізничних накладних, у графі 2 зворотного боку накладної "Увезення вантажу частинами", працівник залізниці не проставив дату, кількість місць і масу всієї партії вантажу чи окремо кожної його частини, яка ввозилася, як того вимагає п.п 3.3. "Правил оформлення перевізних документів",  суд вважає, що належні докази про ввезення вантажу  відсутні.

Водночас, як вбачається з п. 2.4. Договору Вантажовласник зобов'язався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок Залізниці (ТехПД)... Одержані кошти Залізниця зараховує на особовий рахунок Вантажовласника. У разі наявності заборгованості, пені першочергово погашається заборгованість і пеня.

У відповідності до п. 3.2. Договору у міру виконання перевезень та надання послуг Залізниця списує відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи) з особового рахунку Вантажовласника на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами, контейнерами і т. ін.

За п. 4.3. Договору у разі відсутності на особовому рахунку Вантажовласника коштів, необхідних для оплати перевезення та додаткових послуг, а також відмови від оплати наданих послуг, Залізниця припиняє приймання, видачу вантажів та надання додаткових послуг згідно із статтею 62 Статуту залізниць.

У відповідності до п.7.1. Договору, Залізниця надає Вантажовласнику послуги на станціях Козятинської дирекції залізничних перевезень за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Досліджуючи наявні у справі накопичувальні картки (а.с.12,17, 22,31,36,41,46,52,57 т.1), суд встановив, що вони містять погоджену сторонами інформацію щодо виду наданих послуг, періоду, за який нараховувались платежі, в тому числі і за зберігання вантажу, суму збору, перелік номерів вагонів, навантаження яких здійснювалося у вказаний період, відмітку ТехПД про стягнення коштів.

Оскільки належні докази правомірності нарахування суми 50914,45 грн. за зберігання вантажу відповідача позивачем не надані, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В частині стягнення 5455,95 грн. заборгованості провадження у справі суд припиняє за п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, 69,  п. 4 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. В частині стягнення 5455,95 грн. заборгованості провадження у справі припинити за п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 16 листопада 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам