СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

Справа№

16
год 55 хв

За позовом:
Приватного підприємства „Ющишин”, м. Львів

до відповідача:
Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

про скасування
податкового повідомлення-рішення від 26.04.2007 року  №/0/9600

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул.Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Чорній Р.Ю. -представник, Ющишин
О.Я. - представник

Від відповідача:
Мельничук В.А. -головний державний податковий
інспектор

Позов заявлено Приватним
підприємством „Ющишин” до Державної податкової інспекції у Залізничному районі
м. Львова про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному
районі м. Львова від 26.04.2007 року
№/0/9600.

Ухвалою від  14.06.2007 року суд замінив первинного  відповідача у справі - Державну податкову
інспекцію у Залізничному районі м. Львова,
належним відповідачем  -  Державною податковою інспекцією у  Шевченківському районі м. Львова, розгляд
справи розпочав заново.

Заявою про уточнення позовних вимог
(вх.№ 19148 від 10.09.07 року) позивач уточнив позовні вимоги, просить
скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова
від 26.04.2007 року  №/0/9600.

Хід розгляду справи наведений у
відповідних ухвалах суду. В судовому засіданні 11.09.2007 року оголошувалася
перерва до 27.09.2007 року, яку було продовжено до 16.10.2007 року для подання
відповідачем додаткових матеріалів та ознайомлення з ними представника
позивача.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали з підстав, наведених у по зовній заяві (з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог), позивач просить скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова від 26.04.2007 року
№/0/9600 про визначення податкових зобов'язань з податку на
прибуток в сумі 63237,2 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в акті
перевірки, на підставі якого винесено спірне податкове
повідомлення-рішення,  зроблено
безпідставний висновок про безтоварний характер господарських операцій
позивача, оскільки з наявних у матеріалах справи документів, зокрема,  накладних на отримання та передачу товару
та  довіреностей на отримання ТМЦ вбачається
найменування, кількість, одиниця виміру поставленої продукції. Рух товарів
підтверджено також наявними у справі виписками з банку. Також, позивач
зазначає,  що у декларації  по податку на прибуток  за 2006 рік
у рядку  01.1 підприємством  вказано суму
2982636 грн. Вказана сума  цілком
відповідає  обсягу  виручки
від продажу товарів  покупцям  за результатами 2006 року, що підтверджується
довідкою з банку від 31.07.2007 року  про
рух коштів  на рахунку ПП „Ющишин” за
період  з 01.01.2006 року  по 31.12.2006 року. Таким чином, вся виручка
від продажу продукції вітчизняним покупцям у обліку підприємства була
відображена.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у поданому суду
письмовому відзиві на позовну заяву. Відповідач просить відмовити в задоволенні
позову, в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивачем  в порушення
ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні” №996 -ХІУ від 16.07.1999 року
(із змінами і доповненнями) не підтверджено первинними документами факту
здійснення  передачі товарів. Позивачем в
порушення  Правил перевезення вантажів
автомобільним транспортом в Україні, затверджених  Наказом
Міністерства  транспорту України
від 14.10.1997 року №363 та зареєстрованих в Мінюсті України 20.02.1998
року  за №128/2568, не надано до
перевірки товарно -транспортних накладних, що є основними документами  на перевезення  вантажів, а отже факт поставки та перевезення
товару не підтверджується. Тому позивачем в порушення п.п.5.2.1 п.5.2., п.п.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”
безпідставно включено до валових витрат витрати
по придбанню  товару без
документів, що засвідчують набуття  прав
власності. Також позивачем не включено до складу валового доходу в ІІІ-ІV
кварталах 2006 року суму 42233 грн за правилами першої події.

В судовому засіданні було
досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (свідоцтво про
державну реєстрацію, довідки, акт перевірки, податкове повідомлення-рішення,
витяг ЛОДК БТІ та ЕО №2788924 від 10.02.2004 року, технічний паспорт, договори
оренди, накладні на отримання та передачу товару,  довіреності на отримання ТМЦ,  виписки з банку,  декларації з податку на прибуток та інші наявні
в матеріалах справи письмові докази).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд встановив наступне.

ДПІ у Шевченківському  районі м. Львова було проведено планову
виїзну  перевірку Приватного підприємства
„Ющишин” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.05.2005 року по 31.12.2006 року.

За результатами перевірки складено
Акт №724/78/23-1/33462485 від 13.04.2007 року (далі -Акт перевірки), яким
встановлено порушення ПП „Ющишин” п. 4.1. ст.4, п.п 11.3.1 п. 11.3 ст.11, п.
5.1, п. 5.2, п.п 5.3.9 п. 5.3  ст. 5  Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств” від 28.12.1997 року № 283/97-ВР (із змінами та доповненнями), в
зв”язку із чим занижено податок на прибуток на суму 46665,8 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у
Шевченківському  районі м. Львова
прийнято  податкове повідомлення-рішення
від 26.04.2007 року  №/0/9600,
яким ПП „Ющишин”  визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на прибуток у розмірі 46665,80 грн  -основного платежу та 16571,40 грн - штрафних
(фінансових) санкцій, усього 63237,20 грн.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
“Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР
(із змінами та доповненнями), валові витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.           До складу валових витрат, відповідно
до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”
включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг).

Згідно із п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України “Про оподаткування прибутку підприємств”, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати,  не підтверджені
відповідними  розрахунковими,  платіжними
та  іншими документами,  обов'язковість ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення податкового обліку.                     Відповідно до п.5.11
зазначеного Закону, установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі,
не дозволяється,

Як вбачається із матеріалів
справи,  Приватне підприємство „Ющишин”
здійснювало придбання товарів в СПД ФО ОСОБА_1 Придбання товарів здійснювалося
на підставі договорів, укладених шляхом
обміну  письмовими документами
(рахунками, які виконували  функцію
пропозиції укласти  договір, та
платіжними дорученнями, які
підтверджували прийняття цієї пропозиції). Передача товару
відбувалась  на території, де
знаходяться   складські приміщення і
постачальника (СПД ФО ОСОБА_1), і покупця (Приватного підприємства „Ющишин”).
Право власності  ОСОБА_1  на нежитлові
приміщення  загальною площею  249 кв.м. підтверджується  витягом
Львівського обласного  державного
бюро  технічної  інвентаризації та експертної оцінки №2788924
від 10.02.2004 року та технічним
паспортом  на ці приміщення від
12.02.2004 року. Право оренди ПП „Ющишин”
на частину  цих приміщень  підтверджується договорами оренди  від
01.08.2005 року №2а та від
01.04.2006 року №б/н.
Таким чином, приймаючи  поставку
товару  у
межах одної території ПП „Ющишин” не мало жодної потреби  у вантажних
перевезеннях  і перевізниках.

Тому посилання податкового органу
на необхідність представлення товарно-транспортних накладних відповідно до
Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні,
затверджених  Наказом   Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року №363 та зареєстрованих в Мінюсті
України 20.02.1998 року  за №128/2568, є
необґрунтованим, а їх відсутність не може бути підставою для висновку про не
підтвердження факту поставки та перевезення товару.

Слід зазначити, що вимоги до
первинних документів зазначено в ст.9 Закону України “Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні” від 16.07.1999 року № 996-XIY, а саме
первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Придбання позивачем товарів  у СПД ФО ОСОБА_1, а також  їх продаж третім особам  підтверджується документами про оплату
товару, накладними та довіреностями на його отримання, копії яких наявні в
матеріалах справи згідно наведеного в позовній заяві переліку.

Зазначення у накладних на отримання
та передачу товару, довіреностях на отримання ТМЦ, які є первинними обліковими
документами, якого саме виду продаються товари, по якій ціні, та в якій
кількості, є достатнім  для твердження
про те, що такі документи повністю відповідають вимогам Закону України “Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та є підтвердженням  факту
здійснення  передачі  товарів
(робіт, послуг).

З огляду на все вищенаведене, необґрунтованим
є висновок податкового органу про зайве віднесення позивачем до складу валових
витрат витрат по придбанню вищезазначених товарів на суму 144430,50 грн,
оскільки такі витрати підтверджені належно оформленими первинними документами.

Щодо посилання податкового органу на
невключення позивачем до складу валового доходу в ІІІ-ІV кварталах 2006 року
суми 42233 грн за правилами першої події, та порушення при цьому п. 4.1. ст.4,
п.п 11.3.1 п. 11.3 ст.11 Закону України „Про оподаткування прибутку
підприємств”, суд відзначає наступне.

Акт перевірки не містить вказівки на
конкретні операції, по яких на думку податкового органу позивач не включив до
складу валового доходу суму 42233 грн авансових платежів.

Натомість позивачем представлено суду
докази, якими спростовується зазначене твердження податкового органу. Як
вбачається із Декларації позивача по податку на прибуток за 2006 рік, у
рядку  01.1 «доходи від продажу
товарів(робіт,послуг)»підприємством
вказано суму  2982636 грн. Вказана
сума  цілком відповідає  обсягу
виручки  від продажу товарів  покупцям
за результатами 2006 року. Так, згідно Довідки Філії АКБ «Імексбанк»у
м.Львові від 06.09.2007 року про рух коштів по рахунку ПП „Ющишин”, за період з
01.01.2006 року по 31.12.2006 року надходження на рахунок склали 3652100,33
грн, з яких(згідно довідки ПП „Ющишин”) виручка від реалізації товарів склала
3578883,77 грн(без врахування ПДВ - 2982403,14 грн), відсотки одержані - 232,86
грн, тобто сума доходів від продажу товарів(робіт,послуг) складає 2982403,14
грн + 232,86 грн = 2982636 грн, що повністю відповідає даним рядка 01.1
Декларації позивача по податку на прибуток за 2006 рік.

Як вбачається із п.2.8(стор.2-3
Акту перевірки), ПП „Ющишин” в перевірений період мало лише один поточний
рахунок в банківській установі - ЛФ АКБ «Імексбанк»(по якому надано довідку
банку), доказів здійснення розрахунків позивачем з контрагентами в іншій формі,
окрім грошової, матеріали справи не містять.

Податковим органом в порядку ч.2
ст.71 КАС України не подано доказів, які б підтверджували факт інших надходжень
на користь ПП „Ющишин” в сумі  42233 грн,
а Акт перевірки взагалі не містить посилань на конкретні операції, по яких
податковий орган обґрунтовує такий свій висновок.

З огляду на все вищенаведене,
висновок податкового органу про завищення позивачем валових витрат на суму
144430,50 грн та заниження валових доходів на суму 42233 грн, не
підтверджується матеріалами справи, тому донарахування позивачу податку на
прибуток в розмірі 46665,8 грн та застосування штрафних санкцій з цієї суми в
розмірі 16571,4 грн зроблено податковим органом в спірному податковому
повідомленні-рішенні за відсутності передбачених законом підстав. Тому позовна
вимога про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському  районі м. Львова  від 26.04.2007 року  №/0/9600 є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

Судові витрати в сумі 3 грн 40 коп
судового збору  присуджуються з
Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2-1,
п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98,
158, 160, 162, 163, 167  Кодексу
адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами
та доповненнями), господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити
повністю.

2.          Скасувати податкове повідомлення
-рішення ДПІ у Шевченківському  районі м.
Львова від 26.04.2007 року
№/0/9600.

3.          Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства „Ющишин” (місцезнаходження: 79029, м. Львів,
вул. Шевченка, 207, ідентифікаційний ) 3 грн 40 коп -
судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга
не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя