СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

ІНФОРМАЦІЯ_3

Справа №2-22/8403-2007

За позовом - ТОВ «Гудвилл Групп»,
м.Днепропетровськ.

До відповідача   -   ПП
«Антошка -2003» , м. Сміферополь

Про визнання  договору дійсним.

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від
позивача   -  Комедова О. М. - пред-к, дов.від 22.06.2007
р.

Від
відповідача   - Сокол С.В. -
пред-к , дов. від 22.06.2007 р.

Сутність спору : Позивач - ТОВ
«Гудвилл Групп» -  звернувся  до суду з позовною заявою,  в якій просив визнати дійсним  договір купівлі-продажу майнового комплексу
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5р., укладений з ПП «Антошка -2003»  ( далі відповідач).    Вимоги мотивовані тим, що відповідач,
не  зважаючи на досягнення згоди по всім
умовам договору  ,   ухиляється від нотаріального посвідчення зазначеного
договору .

Під час судового засідання,
яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3р. , представник позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача під
час удового засідання, яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3р., надав відзив на позов, в
якому позовні вимоги визнав, підтвердив факт
звернення до нього позивача з вимогами здійснити нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5р.

Розглянувши матеріали справи ,
дослідивши представлені докази , вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами  ІНФОРМАЦІЯ_5р. був укладений договір  купівлі-продажу НОМЕР_2, відповідно до умов
якого  позивач придбав нерухоме майно, а
саме, майновий комплекс, який включає
групу інвентарних об'єктів на території колишньої молочно - товарної
ферми, розташованої в АДРЕСА_1 (п.1.1).
Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сторони визначили вартість
нерухомого майна у розмірі 300000 грн.

У п. 1.4. договору зафіксовано, що
він  підлягав нотаріальному посвідченю у
термін  5 днів  з моменту підписання.

Передача  об'єкту
здійснювалась відповідачем  в
3-денний термін після  нотаріального
посвідчення  договору ( п.3.1).

У відповідності зі ст. 173
Господарського  кодексу України (далі ГК
України)  господарським визнається
зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками
відносин в сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити
певну дію господарського чи управлінсько -господарського характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від
виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі і
кредитор) має право  вимагати від
зобов'язаної сторони  виконання її
обов'язку. Ст.  193 ГК України визначає,
що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, не допускається відмова від виконання  зобов'язань, крім випадків, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 133 ГК України
основу правового режиму майна суб'єктів господарювання , на якій базується їх
господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права -
право господарського відання, право оперативного управління, а також право
оперативного використання майна.

У ст. 144 ГК України визначені
підстави виникнення майнових прав та обов'язків суб'єкта господарювання,  серед яких, зокрема, вказані  угоди, передбачені законом, а також угоди, не
передбачені законом, але таки, що йому не суперечать.

Згідно зі ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі  ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
зробити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від виконання
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання  повинне виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимогам ЦК України (ст. 526 ЦК України).

Ст. 202 Цивільного кодексу України
(далі  ЦК України )встановлює, що
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Зміст правочину  не може суперечить ЦК України,  іншим
актам цивільного законодавства ( ст.203 ЦК України).

Згідно зі ст. 220 ЦК
України,  якщо сторони, домовилися  щодо
усіх істотних умов договір, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулось повне або часткове виконання
договору, але  одна з сторін  ухилилась
від його нотаріального посвідчення, суд може  визнати такий договір  дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

За  договором купівлі-продажу  одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати  майно  у власність другій стороні , а покупець
приймає або   зобов'язується прийняти
майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

У ст.657 ЦК України
визначено, що  договір купівлі-продажу
нерухомого  майна  укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному  посвідченню та державній реєстрації .

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач   звертався до відповідача з
проханням з'явитися до нотаріальної контори для посвідчення договору
купівлі-продажу, однак, відповідач  це
прохання не виконав, від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу
ухилився. Так,  15.06.2007 р. позивачем
було запропоновано відповідачу сповістити про час та місце нотаріального
посвідчення вказаного вище договору купівлі - продажу або надіслати свого
вповноваженого представника для його посвідчення до приватного нотаріуса
Сімферопольського міського нотаріального округу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. о 10
годині 00 хвилин. Відповідач надіслав на адресу позивача листа (вих.НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) , в якому сповістив позивача про відсутність виробничої
можливості у його вповноваженого представника здійснити нотаріальне посвідчення
договору . Листом від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. позивач повторно сповіщав відповідача про
необхідність нотаріального посвідчення вказаного договору, але відповідач
залишив вимоги позивача без відповіді.

За таких обставин, приймаючи
в уваги те, що  сторони  договору купівлі- продажу від ІНФОРМАЦІЯ_5р.
домовились про всі його істотні умови, передбачені діючим законодавством
України, відповідач безпідставно відмовився від нотаріального посвідчення
вказаного правочину , суд, керуючись ст. 220 ЦК України, вважає, що підлягають
задоволенню позовні вимоги по визнанню вказаного договору дійсним.

В ході судового засідання,
яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3 р., за згодою
представників сторін
оголошено  вступну та резолютивну
частини рішення. Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлене і підписане
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

Керуючись ст. ст. 49, 82 -85
ГПК  України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити .

2. Визнати дійсним Договір
купівлі-продажу НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_5 р., укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ГУДВИЛЛ ГРУПП» (м. Дніпропетровськ, вул. Червоного
козацтва, 27 кв. 213 ) та Приватним підприємством «АНТОШКА-2003»
(АР Крим, м. Сімферополь, вул. Річна, 2-А ) про придбання
Товариством з обмеженою відповідальністю «ГУДВИЛЛ ГРУПП» у власність майнового
комплексу, який включає в себе групу інвентарних об'єктів на території
колишньої молочно - товарної ферми, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

3. Стягнути з Приватного
підприємства «АНТОШКА-2003» (95000, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Річна, 2-А,
п/р 260068055 в Райффайзен Банк «Аваль» м. Сімферополь МФО 324021, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГУДВИЛЛ ГРУПП»
(м.Дніпропетровськ, вул. Червоного козацтва, 27 кв. 213,
п/р 7900 в АКІБ «УкрСиббанк» м. Дніпропетровськ, МФО
351005,   )  85 грн. -державного мита, 118 грн.
витрат  на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв
С.В.