ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2007 р.
№ 45/222

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Закритого акціонерного товариства "Єнакієвський міськмолзавод"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2007

у справі
господарського суду Донецької області

за позовом
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ім.118-ти"

до
Закритого акціонерного товариства "Єнакієвський міськмолзавод"

про
стягнення 125160 грн.35 коп.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
Мелещенко Л.В.- дов. № 1207 від 09.10.2007

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.10.2006 в задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.02.2007 рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006 частково скасовано.

Стягнено з ЗАТ "Єнакіївський міськмолокозавод" на користь СГ ТОВ "Ім.118" заборгованість в сумі 4415,21 грн.

В решті вимог позов залишено без задоволення.

Постанова апеляційного господарського суду  мотивована тим, що сторони узгодили ціну на молоко, яке поставлялось на підставі договору № 6 від 01.01.2005, укладеного між позивачем та відповідачем, тому сума основного боргу за період дії вищевказаного договору підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст.1166 Цивільного кодексу України цивільно-правова відповідальність за спричинення збитків  (або понесення шкоди) настає внаслідок правопорушення, яке складається з чотирьох елементів: шкоди, протиправності поведінки, вини особи та причинного зв'язку  між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Позивачем не доведено, що шкода заподіяна йому протиправними діями відповідача, а також, не доведено існування причинного зв'язку між діями відповідача та спричиненою йому шкодою.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції ЗАТ "Єнакієвський міськмолзавод"  звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати посилаючись на те, що судом порушенні норми матеріального права та не у повному обсязі з'ясовані істотні обставини справи та дана неправильна оцінка наявним у матеріалах справи доказів.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального права  при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено,що СГ ТОВ "Ім.118-ти" та ЗАТ "Єнакієвський міськмолзавод"  уклали договір на закупівлю молока № 6 від 01.01.2005. За умовами договору  позивач взяв на себе зобов'язання поставити відповідачу молоко, а останній повинен був прийняти та оплатити його.

Суд апеляційної інстанції на підставі наданих йому доказів встановив, що підставою позовних вимог був саме договір поставки молока № 6 від 01.01.2005, а не інші договори. Тому господарський суд неправильно визначив підстави виникнення позовних вимог у зв'язку з чим відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення основного боргу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що сторони узгодили ціну на молоко, яке поставлялось на підставі договору № 6 від 01.01.2005, а тому сума основного боргу за  період дії вищевказаного договору підлягає стягненню з відповідача, оскільки станом на 01.01.2005 заборгованість відповідача перед позивачем становила 7614грн. 41коп.. В період з 01.01.2005 по 31.12.2005 позивач поставив відповідачу молоко  на загальну вартість 67415 грн. 21 коп., сума сплачених за молоко відповідачем коштів у 2005 році становила 63 000 грн. 00 коп., отже, стягненню з відповідача  підлягає сума у розмірі 4 415 грн. 21  коп..

Враховуючи, що розрахунки за оренду автомобіля-молоковоза та розрахунки за молоко, поставлене до 01.01.2005 року не є предметом спору, тому суд апеляційної інстанції,  позов у цих частинах не задовольнив.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 881 грн. 71 коп. задоволенню також не підлягають, оскільки заявник не довів факту заподіяння йому відповідачем шкоди.

Відповідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України цивільно-правова відповідальність за спричинення збитків (або нанесення шкоди) наступає внаслідок правопорушення, яке складається з чотирьох елементів: шкоди, протиправності поведінки, вини особи та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Позивач не довів, що шкода в сумі 881 грн. 71 коп. була заподіяна йому протиправними діями відповідача. Також позивач не довів існування причинного зв'язку між діями відповідача та спричиненою йому шкодою.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За розділом  3 договору № 6 від 01.01.2005 відповідач здійснює передплату  за молоко подекадно; у разі несвоєчасної сплати молокозавод сплачує пеню в розмірі 5% вартості молока першого сорту за кожен день прострочки.

Сторони домовились, що пеня стягується за прострочку внесення передплати лише за молоко першого сорту. Оскільки позивач не довів суду, що поставлене відповідачу молоко було першого сорту, тому  вимоги про стягнення пені в сумі 99 750 грн. 09 коп. є необгрунтованими.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційним господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому постанова апеляційної інстанції відповідає чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для її  скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 14.02.2007 Донецького апеляційного господарського суду зі справи №  45/222 залишити без змін.

Головуючий                                                           В.С. Божок

Судді                                                                         Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко