ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

10.10.07                                                                                           Справа  № 4/2596-10/296

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                        Мурської Х.В.

Суддів                                                                                 Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянув матеріали апеляційної скарги Спілки селян пайовиків «24 серпня», від 18.07.2007 року без номера

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.10.2006 року

у справі № 4/2596-10/296, Суддя Довга О.І.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кнісельчанка», с. Кнісело, Жидачівський район, Львівської області

до відповідача Приватного підприємства «Ромо», м. Львів

третя особа з самостійними вимогами на предмет спору - Спілка селян пайовиків «24 серпня», с. Кнісело, Жидачівський район, Львівська область

про визнання недійсними договорів уступки права вимоги

за участю представників:

від позивача –Івашків Л.В. –представник;

від відповідача –не з’явились;

від третьої особи –Потинський А.М. –представник.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2007 року  поновлено строк оскарження рішення Господарського суду Львівської області від  03.10.2006 року у справі №4/2596-10/296, апеляційну скаргу Спілки селян пайовиків «24 серпня»прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засідання на 26.09.2007 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 3 жовтня 2006 року у справі № 4/2596-10/296 рішення Господарського суду Львівської області від 01 грудня 2005 року у справі №4/2596-10/296 за позовом ТзОВ “Кнісельчанка” до ПП “Ромо” (третя особа з самостійними вимогами ССП “24 серпня”) про визнання недійсними договорів, переглянуто за нововиявленими обставинами і позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Третя особа з самостійними вимогами на предмет спору Спілка селян пайовиків “24 серпня”, не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 03.10.2006 року у справі №4/2596-10/296, яким переглянуто рішенням Господарського суду Львівської області від 1 грудня 2005 року за нововиявленими обставинами, оскаржила його в апеляційному порядку.

Скаржник в апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду Львівської області від 3 жовтня 2006 року у справі №4/2596-10/296 скасувати, а рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року по справі № 4/2596-10/296 -залишити без змін.

Представник Скаржника апеляційну скаргу підтримав надав пояснення аналогічні доводам апеляційної скарги та додатковим поясненням. Апеляційна скарга мотивована Скаржником тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального та матеріального права, що на думку Скаржника є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. При цьому,   Скаржник стверджує про те, що наведені Відповідачем обставини в заяві про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року, не являються нововиявленими.

Скаржник, покликаючись на роз’яснення Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” від 21.05.2002 року N 04-5/563,стверджує, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. При цьому, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, їх наявність на час розгляду справи, та те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

На думку Скаржника, заявлені Відповідачем обставини в якості нововиявлених не містять необхідних ознак, а тому Господарським судом Львівської області допущено порушення норм ст. 112 ГПК України.

Окрім того, Скаржник вказує на те, що судом порушено ст. 113 ГПК України, оскільки відповідно до ст. 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. В свою чергу, Скаржник вказує на те, що обставини, заявлені Відповідачем в якості нововиявлених, існували на час розгляду справи № 4/2596-10/296 та про наявність вказаних обставин Відповідачеві було відомо ще до часу винесення господарським судом рішення, а саме до 01.12.2005 року. Вказане, на думку Скаржника, свідчить про порушення Господарським судом Львівської області, встановленого частиною першою статті 113 ГПК України строку перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Скаржник також вказує на те, що місцевим господарським судом допущено неправильне застосування норми ч. 2 ст. 35 ГПК України, оскільки відсутнім є рішення суду та, відповідно, відсутні юридичні факти, які суд в оскаржуваному рішенні від 03.10.2006 року по справі №4/2596-10/296 використав в якості преюдиційних.

Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Кнісельчанка»явку представника забезпечив. Представник в судовому засіданні підтримав доводи Скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. Так, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2007 року розгляд справи відкладався у зв’язку з неявкою Відповідача, оскільки  надіслана на його адресу (м. Львів, вул. Калнишевського, 4а/52) кореспонденція повернулась з відміткою відділення поштового зв’язку: адресат вибув. 26 вересня 2007 року в судовому засіданні представником Скаржника подано витяг з ЄДРПОУ ПП «Ромо»із зазначенням місцезнаходження Відповідача станом на 25.09.2007 року –79019, м. Львів, вул. Ткацька, 31. Однак, надіслана на дану адресу поштова кореспонденція повернулась з відміткою відділення поштового зв’язку: «немає такої організації». Враховуючи те, що згідно листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 року № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, то примірники повідомлень про вручення  рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв’язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній»і т.п., можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

В процесі розгляду апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01 грудня 2005 року у справі №4/2596-10/296 за позовом ТзОВ “Кнісельчанка” до ПП “Ромо”, третя особа з самостійними вимогами ССП “24 серпня” позовні вимоги задоволено повністю: визнано недійсним договір уступки права вимоги б/н від 11.10.2005 р. укладений між ПП “Ромо” та ПП “Древал” на суму 135396,00 гривень; визнано недійсним договір уступки права вимоги б/н від 18.10.2005 року укладений між ПП “Ромо” та ТзОВ “Агротрейд” на суму 56429, 88 гривень; стягнуто з ПП “Ромо” на користь ТзОВ “Кнісельчанка” 203,00 грн. судових витрат.

До господарського суду Львівської області звернувся Відповідач в справі- ПП «Ромо»з заявою про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року у зв’язку із нововиявленими обставинами.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03 жовтня 2006 року у справі №4/2596-10/296, рішення від 1 грудня 2005 року переглянуто за нововиявленими обставинами і позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В рішенні Господарського суду Львівської області встановлено, що 14.10.2006 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз складено висновок №2790 судово-бухгалтерської експертизи по матеріалах справи №6/7-8/5 на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 06.09.2006 року. Зазначений висновок судово-бухгалтерської експертизи складено на підставі двох аудиторських висновків ТзОВ «ДК України»про фінансову звітність ТзОВ «Кнісельчанка»за 2003 та 2004 роки складених відповідно 10.08.2005р. та 12.07.2005р.

Судом першої інстанції вказано, що із представлених доказів судово-бухгалтерської експертизи, не встановлено ознак фіктивного банкрутства або доведення до банкрутства ТзОВ «Кнісельчанка». Тому, по переконанню суду першої інстанції відсутність ознак фіктивного або доведення до банкрутства боржника встановлена судом і відповідно до вимог ст. 35 ГПК України має преюдиційне значення для господарського суду при розгляді інших справ де буруть участь ті самі сторони.

З даними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно до п.1.3 роз’яснення Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” від 21.05.2002 р. N 04-5/563, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК за нововиявленими обставинами.

Не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має прийняти ухвалу про залишення судового рішення без зміни. В той же час заінтересована сторона не позбавлена права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з дотриманням вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього Кодексу.

Висновок судово-бухгалтерської експертизи №2790, на який покликається суд першої інстанції складено 14.10.2005 року. В матеріалах справи знаходиться ухвала Господарського суду Львівської області від 20.10.2005 року у справі №6/7-8/5, якою було проінформовано Відповідача про наявність висновку судово-бухгалтерської експертизи №2790 від 14.10.2005 року, як члена комітету кредиторів у справі про банкрутство ТзОВ «Кнісельчанка».

Вказане по переконанню суду апеляційної інстанції свідчить про те, що Відповідачу було відомо про наявність висновку судово-бухгалтерської експертизи №2790 до часу прийняття господарським судом рішення від 01.12.2005 року по справі №4/4/2596-10/296. Отже, вказана обставина не являється нововиявленою. При цьому, Відповідачем порушено строк подання заяви про перегляд даного рішення господасрького суду Львівської області за нововиявленими обставинами, оскільки відповідно до ст. 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до п. 3.3 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” від 21.05.2002 р. N 04-5/563, у разі подання стороною заяви або внесення прокурором подання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 113 ГПК, без клопотання про його відновлення, господарський суд має повернути заяву (подання) згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті 113 ГПК.

Окрім того, в мотивувальній частині судового рішення від 03.10.2006 року по справі №4/2596-10/296, суд першої інстанції при застосуванні ст. 35 ГПК України виходив з того, що докази зібрані у ході провадження справи №6/7-8/5 про банкрутство ТОВ ”Кнісельчанка” не потребують повторного доведення в силу ст. 35 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Помилковість застосування судом першої інстанції норми ст. 35 ГПК України полягає в тому, що преюдиційне значення мають факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), а не докази в іншій справі, в тому числі вищезгаданий висновок судово-бухгалтерської експертизи №2790 від 14.10.2005р.

Вказане знаходить своє підтвердження в ст. 42 ГПК України, оскільки висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідач в заяві про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 1 грудня 2005 року у справі № 4/2596-10/296 за нововиявленими обставинами вказує як нововиявлену обставину про те, що ССП «24 серпня»є співзасновником ТзОВ «Кнісельчанка». А відповідно до ст. 12 Закону України “Про господарські товариства”, власником майна в тому числі і коштів є товариство, а не один із учасників. Отже, на думку Відповідача, ССП “24 Серпня” не наділене правом позову, щодо недійсності угод товариства.

В матеріалах справи знаходиться ухвала Господарського суду Львівської області у справі № 6/7-8/5, якою був затверджений реєстр кредиторів ТОВ «Кнісельчанка». В п.4 вказаної ухвали визнано учасником процесу ССП «24 серпня», як співзасновника ТОВ “Кнісельчанка”.

Відповідач є стороною в судовій справі №4/2596-10/296, тому, останньому було відомо вищенаведені обставини щодо участі ССП «24 серпня»в ТОВ «Кнісельчанка»до часу винесення господарським судом Львівської області рішення від 01.12.2005 року. Вказане по переконанню суду апеляційної інстанції свідчить про те, що вказана обставина не містить ознак нововиявлених обставин.

Одночасно, вказаним підтверджується порушення строку подання заяви про перегляд даного рішення Господасрького суду Львівської області за нововиявленими обставинами, оскільки відповідно до ст. 113 ГПК України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, поданням прокурора не пізніше двох місяців з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

При цьому, вищезгадані обставини не являються нововиявленими, а у випадку наявності заперечень стосовно рішення суду першої інстанції (від 01.12.2005р. по справі №4/4/2596-10/296) могли бути лише підставою судового оскарження в суді апеляційної інстанції згідно Розділу XII ГПК України “Перегляд  судових рішень в апеляційному порядку”.

Відповідно до п.3.6 роз’яснення Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” від 21.05.2002р. N04-5/563, прийняття заяви (подання) про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими  обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Досліджуючи обставини справи заявлені Відповідачем в якості нововиявлених та їх вплив на юридичну оцінку доказам наданим господарським судом Львівської області в рішенні від 01.12.2005 року, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

В матеріалах справи знаходиться лист спецпідрозділу БКОЗ Управління служби безпеки України у Львівській області від 15.09.2005р. №14/2-7053, яким повідомлено, що проводилась перевірка фактів, що стосувалися порушень законодавства у фінансово-господарській діяльності ТзОВ «Кнісельчанка».

Зокрема, предметом перевірки були вимоги ПП «Ромо»до ТОВ «Кнісельчанка», які виникли на підставі двох договорів відступлення права вимоги, а саме: Договір від 18.10.2005р. укладений між кредитором –ПП «Ромо»та ТОВ «Агротрейд»на суму 56429,88 грн. Вказана сума кредиторської заборгованості виникла в Первісного кредитора-ТзОВ «Агротрейд»за договором купівлі-продажу укладеного між ТОВ «Кнісельчанка»та ТзОВ «Агротрейд»04.11.2002р. та 13.12.2002р. та Договір від 11.10.2005р. укладений між кредитором- ПП «Ромо»та ПП «Древал»на суму 135396,00 грн. Вказана сума кредиторської заборгованості виникла в Первісного кредитора –ПП «Древал»за договором від 22.01.2004 року, укладеного між ПП «Древал»та ТОВ «Кнісельчанка».

Спецпірозділом БКОЗ Управління служби безпеки України у Львівській області зроблено висновок про фіктивний характер як самих договорів так і підприємств ТОВ «Агротрейд» та ПП «Древал».

Окрім того, згідно рішення Лугутинського районного суду Луганської області від 05.05.2004 року по справі №2-444-2004 визнано недійсними установчі документи ПП «Древал»з моменту їх державної реєстрації; відмінено державну реєстрацію ПП «Древал»з моменту запису в журналі обліку реєстраційних справ. Дане рішення Лугутинського районного суду Луганської області від 05.05.2004 року вступило в законну силу 06.06.2004 року.

Договір від 11.10.2005 року, укладений між кредитором- ПП «Ромо»та ПП «Древал»на суму 135396,00 грн. датований після рішення Лугутинського районного суду Луганської області від 05.05.2004 року, яке вступило в законну силу 06.06.2004 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими,  не доводяться  при  розгляді  справи.

Стосовно договору від 18.10.2005р. укладеного між кредитором –ПП «Ромо»та ТОВ «Агротрейд»на суму 56429,88 грн., судом першої інстанції не було надано правової оцінки довідці Головного управління статистики в Автономній республіці Крим –якою було повідомлено, що підприємство ТОВ «Агротрейд»() на обліку не числиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Оскільки,  договір уступки права вимоги є двостороннім правочином, то його повинні були укласти дві сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього

Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Наведені обставини були встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року у даній справі, та судом була надана правильна правова оцінка наявним в справі доказам, в результаті якої вказаним рішенням від 01.12.2005 року судом задоволено позов та визнано недійсними вищезгадані договори уступки права вимоги.

На переконання суду апеляційної інстанції, наведені Відповідачем обставини в заяві про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року по справі №4/2596-10/296 не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядалось.

При цьому, в рішенні Господарського суду Львівської області від 03.10.2006 року №4/2596-10/296 не наведено доводів, що спростовують обставини та докази, на підставі яких господарським судом Львівської області прийнято рішення від 01.12.2005 року по справі №4/2596-10/296.

Таким чином, в суду першої інстанції були відсутні правові підставі для перегляду та скасування рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року по справі №4/2596-10/296 за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 112-114 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд,  П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу Спілки селян пайовиків “24 серпня” задоволити.

2.          Рішення  Господарського суду Львівської області від 3 жовтня 2006 року у справі № 4/2596-10/296 скасувати.

3.          В задоволенні заяви ПП «Ромо»про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 01.12.2005 року у справі № 4/2596-10/296 відмовити.

4.          Рішення  Господарського суду Львівської області від 1 грудня 2005 року у справі № 4/2596-10/296 залишити без змін.

5.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.          Матеріали справи  повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                                                    Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                               Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                              Кордюк Г.Т.