ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" жовтня 2007 р.
Справа № 9/187/06

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Шевченко В.В.

суддів: Бєляновського В.В., Мирошниченко М.А.

при секретарі судового засідання Волощук О. О.

за участю представників сторін:

від позивача: Присенко О.О. –за дорученням

від відповідача: Селіванов М.Г. за дорученням

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства „Кредо”, м. Миколаїв

на рішення господарського суду Миколаївської області

від  9 серпня 2007 року

у справі № 9/187/06

за позовом Дочірнього підприємства Миколаївський річковий порт АСК „Укррічфлот”, м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства „Кредо”, м. Миколаїв

про стягнення 8 901 грн. 32 коп. боргу та 792  грн. 22 коп. пені

Склад колегії суддів змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 101 від 06.09.2007 року.

В С Т А Н О В И Л А:

04.04.2006 р. Дочірнє підприємство Миколаївський річковий порт АСК „Укррічфлот” (далі Порт) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства „Кредо” (далі ТОВ) про стягнення: 8901 грн. 32 коп. – боргу та 792 грн. 22 коп. –пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання (остаточно уточнені позовні вимоги).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ не виконало свої зобов’язання за укладеним договором № 1/19 від 25.02.2005 р. щодо повної оплати виконаних Портом робіт по зберіганню металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov”, внаслідок чого повинно сплатити Порту не лише 8901 грн. 32 коп. боргу, а ще й 792 грн. 22 коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, а також відшкодувати понесені судові витрати по справі: 102 грн. на сплату держмита та 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У відзиві на позов ТОВ позовні вимоги Порта вважає необґрунтованими, оскільки акт виконаних робіт від 17.11.2005 р. воно не підписувало, а тому, відповідно до умов укладеного договору, підстави для оплати рахунку Порту № 1831 від 21.11.2005 р. –відсутні, у зв’язку з чим у позові слід відмовити.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007 р. (суддя Філінюк І.Г.) позов задоволений частково та з ТОВ на користь Порту стягнуто 8901 грн. 32 коп. боргу, 759 грн. 41 коп. –пені за період з 26.11.2005 р. по 26.95.2006 р., а також 102 грн. понесених витрат на сплату держмита та 118 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті частині позову –відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ не виконало свої зобов’язання за укладеним договором № 1/19 від 25.02.2005 р. щодо повної оплати виконаних Портом робіт по зберіганню металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov”, внаслідок чого повинно сплатити Порту 8901 грн. 32 коп. боргу по оплаті за виконані роботи згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, то ТОВ повинно сплатити Порту пеню в розмірі 759 грн. 41 коп. за шість місяців за період з 26.11.2005р. по 26.05.2006р. виходячи з суми боргу 8901 грн. 32 коп., у зв’язку з чим позовні вимоги Порту, в частині стягнення пені, підлягають частковому задоволенню в названій сумі, відповідно до зазначеної норми матеріально права та п. 6.2 укладеного договору.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України ТОВ повинно відшкодувати Порту понесені судові витрати по справі: 102 грн. на сплату держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Доводи ТОВ про те, що акт виконаних робіт від 17.11.2005 р. сфальсифікований Портом до уваги суд першої інстанції не прийняв, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами у справі.

В апеляційній скарзі ТОВ просить рішення місцевого суду скасувати, оскільки воно прийнято без достатніх на це підстав, не відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, ухвалено з  порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Порта. В судовому засіданні представник ТОВ доводи апеляційної скарги підтримав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник Порта просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована і не підлягає задоволенню, але рішення місцевого суду підлягає зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом першої інстанції 25.02.2005 р. між сторонами у справі був укладений договір № 1/19 за умовами якого Порт зобов’язався надавати ТОВ послуги з зберігання металобрухту та відвантаження його з щомісячним об’ємом 3000 тон для подальшого відправлення на експорт, починаючи з лютого по 31 грудня 2005 р., а ТОВ зобов’язався прийняти виконані роботи та сплати їх вартість відповідно до умов договору.

Пунктом 3.11 договору сторонами встановлено, що кінцевий розрахунок за виконану роботу здійснюється ТОВ на протязі 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку, виставленого Портом на підставі акту виконаних робіт підписаного сторонами.

На виконання умов укладеного договору Порт надав ТОВ послуги зі зберігання металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov” (коносаменти від 17.11.2005 р.) вартістю 39383 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 17.11.2005 р.

21.11.2005 р. ТОВ отримало рахунок Порту за № 1831 на оплату виконаних робіт на суму 39383 грн. Названий рахунок ТОВ оплатило частково в сумі 30481 грн. 68 коп., а від оплати решти частини виконаних робіт вартістю 8901 грн. 32 коп. відмовилось.

Ретельно дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ТОВ повинний оплатити Порту виконані роботи у повному обсязі, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином та в установлені строки, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається, а тому підставне стягнув з ТОВ на користь Порту 8901 грн. 32 коп. боргу.

Ствердження ТОВ про те, що акт виконаних робіт від 17.11.2005 р. сфальсифікований Портом місцевий суд правомірно не прийняв до уваги.

Згідно висновків почеркознавчої експертизи відбиток печатки ТОВ на оригіналі акту від 17.11.2005 р. здійснений саме оригіналом печатки ТОВ, підпис від імені директора ТОВ виконана з застосуванням технічних засобів, а саме електрографічним засобом, спочатку був нанесений відбиток печатки, а потім текст та підпис. При цьому з’ясувати питання чи виконаний підпис від імені директора ТОВ в названому акті особисто директором чи іншою особою експертам не вдалося.

Вищеназвані висновки експертів ніяким чином не свідчать про фальсифікацію акта виконаних робіт від 17.11.2005 р. з боку Порту та не спростовують доводи останнього про те, що цей акт був йому переданий ТОВ з відповідною печаткою і підписом та не викликав будь-яких сумнівів, оскільки саме ТОВ несе відповідальність за засвідчення печаткою підпису своїх уповноважених осіб.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При викладених обставинах вважати встановленим та доведеним факт фальсифікації з боку Порту акта виконаних робіт від 17.11.2005 р. неможливо, а тому протилежні доводи скаржника до уваги прийнятими бути не можуть.

Крім того, на думку колегії суддів, оплативши рахунок Порту № 1831 від 21.11.2005 р. в сумі 30481 грн. 68 коп. ТОВ визнав факт виконання Портом робіт зі зберігання металобрухту та навантаження його 17.11.2005 р. на теплохід „Stefan Gorshkov”, що також повністю підтверджується коносаменти від 17.11.2005 р.

Згідно названого рахунку вартість виконаних Портом робіт складає 39383 грн., а доказів того, що вартість цих робіт складає меншу грошову суму в матеріалах справи не міститься. Також вартість виконаних Портом робіт не оспорюється ТОВ, а ні в цілому, а ні за її складовими.

Доводи ТОВ про те, що із-за затримки з боку Порта завантаження судна, ТОВ були понесені збитки по сплаті демереджу за простій в сумі 4651.11 доларів США до уваги прийнятими бути не можуть, так як відшкодування ТОВ заподіяних збитків внаслідок неналежного виконання своїх зобов’язань Портом не є предметом цієї господарської справи та не позбавляє права ТОВ звернутися до суду з відповідним позовом в порядку окремого судового провадження.

Пунктом 6.2 укладеного договору, за несвоєчасне проведення розрахунків, сторонами передбачена сплата пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Так як, відповідно до вимог ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, то суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ТОВ повинно сплатити Порту пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання в сумі 759 грн. 41 коп. за шість місяців за період з 26.11.2005р. по 26.05.2006р. виходячи з суми боргу 8901 грн. 32 коп.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставне частково задовольнив позов та стягнув з ТОВ на користь Порту 8901 грн. 32 коп. боргу та 759 грн. 41 коп. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання, тобто задовольнив позовні вимоги останнього на 99.66%.

Відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України при частковому задоволенні позову понесені судові витрати покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв’язку з чим ТОВ повинний відшкодувати Порту понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, внаслідок чого з ТОВ на користь Порту підлягає стягненню 101 грн. 65 коп. понесених витрат на сплату держмита та 117 грн. 59 коп. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Оскільки, місцевий суд невірно здійснив розподіл між сторонами у справі понесених судових витрат, то судове рішення, в цій частині, підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 99, 101–105 ГПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства „Кредо”, м. Миколаїв –залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007 року у справі № 9/187/06 –змінити та в абзаці другому його резолютивної частини цифри „120 грн.” змінити на цифри „101 грн. 65 коп.” та цифри „118 грн.” змінити на цифри „117 грн. 59 коп.”.

В решті частині рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007 року у справі № 9/187/06 –залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                          В. В. Шевченко

Судді                                                                                В. В. Бєляновський

М. А. Мирошниченко