ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" листопада 2007 р.
Справа №  9/504/07

За
позовом:  Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до
відповідача: Первомайського гранітно-щебеневий  кар'єру Концерну “INMAKOM” Республіки
Молдова  (57030, Миколаївська обл.,
с.Кінецполь)

Суддя Василяка К.Л.

СУТЬ СПОРУ:  стягнення 174038,16 грн. боргу, 157519 грн.
пені.

Від
позивача: ОСОБА_2.-дов. від 13.01.2007р., ОСОБА_1 - СПД

Від
відповідача: Грецький О.М. -  дов. від
19.06.2007р.

Відповідач у відзиві на позов
вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню,
просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивач не надав
доказів виставлення рахунків на оплату виконаних робіт, Розрахунки за виконану
роботу здійснені на підставі п.6.3. договору, яким передбачено, що оплата робіт
в іншій формі може бути здійснена за згодою сторін. В оплату позивачу було
поставлено щебінь. Крім цього. позивач не виконував роботи які вказані в акті №
3 від 23.11.2006р.

У судовому засіданні 23.10.2007 р.
та 6.11.2007р.  у відповідності до
положень ст. 77 ГПК України було оголошено перерви.

Заслухавши
представників сторін, вивчивши матеріали справи,  суд -

в с т а н о в и в:

14.07.2006
року сторони уклали договір № 4  за
умовами якого позивач зобов'язався
виконати  бурові роботи станком
шарошечного буріння діаметром свердловин 105 мм, виконати розбуріння
негабаритної гірничої маси, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався сплатити
виконані роботи згідно виставленого рахунку.

Ціна
бурових робіт станком шарошечного буріння погоджена сторонами за 1 м куб.
щільного тіла -  5 грн., а за буріння
негабаритної гірничої маси -4.2 грн. за 1 куб. м.

Пунктом
2.4. договору його учасники погодили, що розрахунки між замовником та
виконавцем проводяться шляхом передоплати 30% до початку робіт а останні 70%
після підписання акту виконаних робіт.

Умова
щодо передоплати робіт з боку замовника не виконувалась.

Пунктом
5.2. спірного договору сторони передбачили, що оформлення здачі-приймання
виконаних робіт проводиться шляхом складання акта приймання виконаних робіт,
який підписується представниками сторін на протязі 2 днів після закінчення
робіт.

Як
вбачається з наданих позивачем доказів, такі акти було складено: за № 1 від
07.09.2006р. на суму 57916,30 грн., за № 2 від 07.10.2006р. на суму 57500 грн.,
за № 3 від 23.11.2006р. на суму 58621, 86 грн., що загалом складає 1740386 грн.
і які позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач
заперечує проти наявності боргу, оскільки, на його думку, розрахунки з
позивачем були проведені в повному обсязі поставкою виробничої продукції.

З такою позицією відповідача,  погодитись не може і не приймає до уваги його
заперечення про те, що  ним були
проведені розрахунки з позивачем шляхом відвантаження гранітної продукції
-щебеню фракції 5х20 мм, що підтверджується накладною № 1362 від 31.10.2006р.,
оскільки умовами спірного договору не було передбачено проведення розрахунків
поставкою щебеню, а було передбачено грошову форму розрахунку.

Пунктом 6.3. договору  сторони дійсно передбачили можливість оплати
робіт в іншій ніж грошовій формі, але за умови якщо на це є згода сторін.

Відповідач не надав до суду  доказів такої згоди з боку позивача, а
останні заперечує проти наявності такої домовленості.

Не надає достатніх підстав для
такого висновку і накладна на відпуск щебеню за № 1362 від 31.10.2006р.
оскільки в ній також відсутні посилання на те, що дана продукція поставляється
в рахунок розрахунків за надані ПП ОСОБА_1 послуги.

Оскільки між сторонами існували
інші договірні зобов'язання  суд не має
достатніх підстав зарахувати поставку за названою накладною продукції позивачу
саме в рахунок розрахунків за виконані роботи.

Крім сказаного, пунктом 9.1. договору
його учасники записали, що будь які зміни та доповнення до договору мають силу
тільки в тому разі, якщо вони оформлені в письмовому вигляді та підписані обома
сторонами.

Такого письмового документу сторони
до суду не надали.

Що стосується виконання позивачем
робіт які зазначені в акті їх приймання за № 3 від 23.11.2006р. на суму 58621, 86
грн. і які заперечуються відповідачем з посиланням на те, що акт підписано
директором підприємства безпідставно, суд вважає, що позиція відповідача
заслуговує на увагу враховуючи наступне.

11 жовтня 2006 року інспектором
Державної гірничотехнічної інспекції у гірничодобувній промисловості та охороні
надр про Миколаївській області було винесено припис  за № ѕ ПП ОСОБА_1 в якому було зазначено, що
ним не отримано дозвіл на початок (продовження) робіт підвищеної безпеки,
експлуатацію машин та механізмів, підприємство не зареєстровано в місцевому
органі Держпромнагляду та інші порушення.

Названим приписом було заборонено
виконання бурових робіт, одночасно приватному підприємцю  пропонувалось інформувати інспектора письмово
про усунення порушень та виконання запропонованих заходів.

Як зазначено в приписі  бурова установка та компресор були опечатані
пломбами.

Листом від 30.07.2007р. за №
14-04.012/1001 на ім'я представника Первомайського ГЩК Державна гірничотехнічна
інспекція у гірничодобувній промисловості та охороні надр по Миколаївській
області повідомила, що після складання припису 11.10.2006р. ПП ОСОБА_1 дозвіл
на відновлення призупинених робіт та на експлуатацію обладнання ДГТІ не
надавався.

Факт самовільного відновлення робіт
з боку ПП ОСОБА_1  не встановлено.

Отже, враховуючи, що акт №3
складено після дати винесення припису та заборони експлуатації обладнання,
відсутність отримання дозволу, суд вважає, що факт виконання цих робіт є
недоведеним.

З наданих відповідачем копії акта
прийняття виконаних робіт  № 405-а від
29.11.2006р. який підписано з одного боку Первомайським гранітно-щебеневим  кар'єром
а з іншого „Укрвибухпром” вбачається що роботи в них виконані останнім.

Окрім сказаного, 16 жовтня 2006
року позивач та відповідач уклали договір оренди обладнання за умовами якого ПП
ОСОБА_1 передав кар'єру бурове обладнання, що також є свідченням того, що
роботи вказані в акті № 3 останнім не виконувались.

У судовому засіданні 06.11.2007р.
позивач погодився з тим, що роботи вказані в акті 3  ним не виконувались.

Таким чином, суд вважає доведеним
факти виконання робіт які вказані в актах приймання за №№ 1, 2 на загальну суму
115416,30 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Окрім стягнення суми боргу, позивач
просить стягнути з боржника пеню за порушення строків виконання зобов'язання,
обумовлених  пунктом 6.1. договору, якими
передбачено, що підрядник виконує роботи відповідно до графіка, але не раніше
ніж 10-ти денний строк з моменту надходження грошових коштів на його
розрахунковий рахунок,  та пункту 6.2 у
якому викладена умова про те, що замовник проводить оплату по договору
попередньо в розмірі 30% вартості робіт.

Дані умови сторонами не
виконувались і сторони не надали суду будь яких доказів протилежного. Так,
графіку робіт складено не було, передоплата на рахунок виконавця робіт не
перераховувалась, але, виконавець робіт все ж таки приступив до виконання
робіт.

Оскільки, сторони за договором в
рівній мірі не виконали його умов. замовник в частині перерахування
передоплати, а виконавець щодо початку виконання робіт тільки після надходження
грошових коштів передоплати на його розрахунковий рахунок, суд вважає, що
своїми діями учасники договору фактично відмовились від цих умов.

Як передбачено п. 2.4. договору
остаточні розрахунки повинні бути проведені після підписання акту виконаних
робіт, який згідно п.5.2. договору повинен бути складеним та підписаним
представниками сторін на протязі 2 днів після закінчення робіт.

Однак, пунктом 7.1. спірного
договору його учасники передбачили відповідальність замовника тільки за
порушення п. 6.2. договору, а даний пункт стосується тільки перерахування
попередньої оплати в розмірі 30% від вартості робіт, а не порушення строків їх
оплати.

Між тим,  позовні вимоги які стосуються пені, викладені
позивачем як порушення останнім строків кінцевих розрахунків за виконані
роботи, тобто після підписання актів виконаних робіт, відповідальність за
порушення яких, договором не передбачена.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не
підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу
пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.
Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з
Первомайського гранітно-щебеневого
кар'єру Концерну “INMAKOM” Республіки Молдова , 57030, Миколаївська
обл., с.Кінецполь,  ( р/р 260025205  в ВАТ
„Мегабанк”, МФО 326881, ) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1,  (р/р НОМЕР_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) 115416,30
грн. боргу,1154,16 грн. держмита  та
41,06 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.   В решті позову відмовити.

4. Повернути Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, надлишкові сплачені по
платіжній квитанції № ПН 222 CS від 04.07.2007р. 2,73 грн. держмита.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного
подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя