ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.07 р.                                                                               Справа № 16/62

Суддя господарського суду Донецької області В.В. Манжур

При  секретарі      Муравйовій М.В. ,  розглянувши  матеріали  справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Донецькоблєнерго” м. Горлівка в особі  Донецьких   електричних мереж м. Донецьк

До відповідача      Відкритого  акціонерного   товариства  “Донбасенергострой”  м.Донецьк

Про стягнення      98 864    грн. 06  коп.

За участю:

Представників сторін :

від позивача:            Калитвянська  С.О.  по  дор.

від  відповідача :                  не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою  господарського суду Донецької  області 15.03.2007р. порушено  провадження  по  справі за  позовом Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” м. Горлівка, Донецькі електричні мережі м. Донецьк до ДП Житлово-комунальний відділ Відкритого акціонерного товариства “Донбасенергобуд” м. Донецьк про стягнення  98 864 грн. 06 коп, з  яких   :    85 297   грн. 23   коп. - борг  за  активну  електроенергію  ,    282 грн. 63  коп. -  борг   за екологічну  надбавку  ,   10 456   грн. 13  коп. -    індексу  інфляції ,   2 828 грн. 07   коп. -  3  %  річних  .

Представників  сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні не було  надано клопотання про   фіксацію судового процесу  технічними засобами,  з приводу  чого  фіксація  процесу  не  була  здійснена  . Крім цього, роз’яснено  вимоги ст.811 Господарського процесуального кодексу України, тому складено протокол, який  долучено до матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 частини ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на  не виконання відповідачем умов договору    №    441     від 12.01.1995  р.  на     користування  електричною  енергією, з  приводу  чого  утворилась  заборгованість   та  яку  нараховані      3 %  річних та  індекс  інфляції     .

Згідно   ч.4. ст. 22  ГПК  України  -  позивач  вправі  до  прийняття   рішення   по  справі  змінити  підставу   або  предмет  позову , збільшити розмір  позовних  вимог та  умови дотримання встановленого  порядку досудового врегулювання спору  у  випадках , передбачених ст. 5  цього  Кодексу   в  цій  частині ,  відмовитись від  позову або  зменшити розмір  позовних  вимог.

Позивачем в порядку   ст. 22  ГПК було надано  заяву № 26-14/4529   від  08.10.2007р.      ,  згідно  якої    він збільшує позовні  вимоги     та       просить    стягнути  з  відповідача   94 824 грн. 76  коп.    -  заборгованості    , 282  грн.    63  коп. -      екологічної  надбавки  ,     10 468  грн. 52 коп.     -   індексу  інфляції ,    2 297  грн. 20 коп.  -    3  %  річних    .

Заява  про  збільшення  позовних  вимог в  порядку  ст. 22  ГПК  України  судом  приймається     , оскільки  вона       подана      в  порядку  ,  встановленому  ГПК  України , зокрема     ст.ст.22,  45- 46 ,  54  -57  ГПК  України  .

Відповідач   в  судове  засідання    14.11.2007р.  не  з`явився      ,   хоча  був   належним  чином     повідомлений   .

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника   позивача  , господарський суд встановив :

Між сторонами  : Виробничим енергетичним   об’єднаннням  „Добассенерго”  в  особі    Донецького  підприємства      електричних  мереж   ДЕК “  Донбасенерго”   та  ЖКО  Відкритого      Акціонерного  Товариства      “ Донбасенергобуд”     був укладений договір №  441  від 12.01.1995р.   на      користування  електричною  енергією .

Відповідно до указу президента України № 282/95 від 04.04.1995 р.   Виробниче енергетичне об’єднання „Добассенерго” шляхом перетворення було реорганізовано у Державну акціонерну енергопостачальну кампанію „Донецькобленерго”.

Державну акціонерну енергопостачаючу компанію „Донецькобленерго” було реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”. Відкрите акціонерне товариство „Донецькобленерго”  стало правонаступником Державної акціонерної енергопостачальної компанії „Донецькобленерго” та Виробничого енергетичного об’єднання „Донбасенерго”, відповідно до положень Статуту від 29.06.2005 р.

Підприємство селищних електричних мереж Виробничого Об’єднання  „Донецьквугілля” було реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства „Укренерговугілля”, відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики № 218 від 07.05.2003 р. Державне підприємство „Укренерговугілля” є правонаступником Підприємства селищних електричних мереж ВО „Донецьквугілля”.

Дослідивши наданий позивачем Договір, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом та своєю правовою природою є договором енергопостачання, який підпадає під правове регулювання норм статті 714 ЦК України та статей 275-277 ГК України.

Договір укладено з боку постачальника структурною одиницею Донецькими   електричними мережами (діла –Мережа), директор якої наділений правом укладати угоди від імені Товариства згідно довіреності  та згідно Положення про Мережу.

Таким чином, в силу статті 714 ЦК України, статті 275 ГК України та розділів 1-2 Договору, Мережа зобов’язалася передати електроенергію Фірмі, а Фірма зобов’язалася оплатити електроенергію згідно додатків до Договору.

Сторони  обумовили   , що  при   виконанні  умов зазначеного  вище   договору   , а  також  при  вирішенні     всіх  питань  , що  їм   не  передбачені   , сторони  зобов`язуються   керуватися    чинним  законодавством   України , в  тому  числі  і  Правилами   користування  електричної  енергії  .

Таким  чином  ,  взаємовідносини   між  сторонами   у  сфері  постачання  та  споживання  електроенергії   регулюються  Законом  України “Про  електроенергетику”  , Правилами  користування  електричної  енергії , зареєстрованих  в  Мінюсті  за                     № 903/7191.

Згідно  зі  ст. 26  Закону  України   “ Про  електроенергетику”  споживач  зобов`язаний   додержуватися  вимог   нормативно- технічних  документів та  договору   про  постачання   елктроенернгії  . Також ,   він  несе  відповідальність   за  порушення  умов  договору   з  енергопостачальником    згідно    Правил  .

Ст. 27  Закону  України  “ Про  електроенергетику” встановлює  , що   порушення   в  електроенергетиці  тягне   за  собою    передбачену   законодавством  України   цивільну , адміністративну   та  кримінальну  відповідальність  .

Згідно   ч.2 п.1.1 Правил   вони  є  обов`язковими   для  споживачів  , замовників , а  також   підприємств  , установ  і  організацій   , які  здійснюють    виробництво  , передачу   та  постачання  електроенергії  .

В п. 6.1 Правил користування електричною енергією зазначено , що Договір про постачання електричної енергії є основним документом , який регламентує відносини між постачальником електричної енергії з регульованим   тарифом , що здійснює свою діяльність на закріпленій території , та споживачем , та визначає зміст відносин, прав та обов’язків сторін.

Відповідно  п. п. 2, 8, 8.1 Правил користування електричною енергією , постачальник електричної енергії наділений правом  вчасного отримання  від споживача сплати за електроенергію згідно договору та діючого законодавства.

З огляду на наведене, сторони по договору повинні належним чином виконувати обов’язки, передбачені ним.

На  підставі    вимог договору   виконавець   (  позивач )  зобов`язується    прийняти    на  себе  зобов`язання  по   постачанню електроенергії    , а  відповідач  в  свою  чергу  своєчасно  оплати  надані  послуги  .

Як  визначено пунктом 5.3.  Правил, за підсумками розрахункового періоду договірна (гранична) величина споживання електричної  енергії  коригується  постачальником електричної енергії  до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії.

П.2.11   договору  передбачено     , що  розрахунки     за  електричну    енергію , потужність     та інші  платежі  за  розрахунковий   період      здійснюється    платіжними     вимогами   ,  що  сплачуються     без   акцепту    абонента     по      виставленим   рахункам;  кінцевий  розрахунок     проводиться  по   виписці рахунка   за  електричну  енергію     з  урахуванням    діючих  указів   уряду .

Суд  встановив,  що  на  підставі  фактично  спожитої  електроенергії     позивач надав  для  сплати   рахунки   за  №  441   за  період   з      лютого 2004  року  по     вересень 2007  року    по  факту    спожитої  активної  та  реактивної    електроенергії   всього на  суму    121 863   грн.  47   коп.

Відповідно  до  наданих  рахунків  сплата  вартості   спожитої  електроенергії  повинна  була   бути   здійснена  відповідачем  протягом 5  банківських  днів.

Як  убачається  з  матеріалів  справи    відповідач  частково  розрахувався  за  спожиту  фактично  реактивну  електроенергію сплативши     27 038 грн.  71  коп.

Представник  відповідача     проти    суми  боргу  в  розмірі   11 987  грн.  69  коп.    за  період     -   лютий 2004  року  заперечує  , посилаючись  на  витікання  строку  позовної  давності   .

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (який вступив в дію з 1 січня 2004р.) правила цього кодексу про позовну давність застосовуються до позовів строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

Позовна давність – це встановлений законом, зокрема ст.256 ЦК України , строк для захисту порушеного права. Загальний строк для захисту за позовом особи, право якого порушено (позовна давність), встановлюється у три роки.

Право на позов виникає зі дня, коли особа взнала або повинна була взнати про порушення свого права. Для того, щоб визначити  початок витікання строку позовної давності, необхідно встановити не тільки факт порушення суб’єктивного права, але й те, що про таке порушення взнало або повинно було взнати особа, право якого порушено.

Початковий момент витікання строку позовної давності визначається судом з урахуванням доказів по справі. Початковим моментом витікання строку позовної давності  у данній справі  слід  вважати   момент   коли сторона дізналася про порушення своїх прав ( с. 261  ЦК  України ) – про вилучення його з засновників товариства – тобто 14.01.2002р. з листа Горлівської міської ради.

Позов до Господарського  було подано  14.03.2007р. ,   то б то  вже  після    витікання  строку  позовної  давності     по   рахунку   за  лютий  2004  року     на  суму     11 987 грн. 69  коп.

Витікання  строку  позовної давності   не  перешкоджає  зверненню  до  суду   з  позовом  про  стягнення   заборгованості  . Заява про  захист    цивільного  права   або  інтересу   повинна      бути  прийнята   судом  до  розгляду   не залежно   від  витікання  строку  позовної давності  .   При   цьому    позовна  давність  застосовується  судом    тільки   по  заяві сторони   в  спорі  по  позову , поданому  до  винесення  рішення       -  норми    ч.3. ст. 267  ЦК України    . Втікання   позовної давності   , про  застосування   якої   заявлено  стороною   в  спорі   ,  являється   підставою  для  відмовленні   в  позові  . Однак  , в  цьому  випадку   суд  зобов`язаний    розглянути    спор  по  суті   та  встановити  наявність  заборгованості   навіть   при  відмові   в  стягнення   такої  заборгованості  . При  цьому   якщо   суд   визнає    поважними  причини    пропуску  позовної  давності   , порушене  право    підлягає  захисту  , не  залежно   від  витікання  строку    позовної  давності   .

То б то сторона має право звернутися до суду з клопотанням про відновлення пропущеного за поважними причинами строку позовної давності. Виходячи зі змісту ст.267 п.5.  ЦК України   поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об’єктивно не переробними, не залежать від волевиявлення сторін та пов’язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення стороною у справі процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача  не було надано клопотання про відновлення пропущеного строку   при  подачі  позову     стосовно  заборгованості  по  рахунку     за  лютий  2004  року    за  №     441  .

Доводи  позивача  були досліджені  , на  підставі  чого    було  виявлено , що  дійсно   позивачем  було    порушено   строк  позовної давності    при  подачі     матеріалів  до  суду     стосовно  заборгованості   по  рахунку     за  лютий  2004  року    за  №     441    на  суму    11 987  грн.    69  коп.   , реальних перешкод для пред’явлення позову своєчасно у позивача не було.

За вищевказаних обставин  , суд  дійшов  висновку  , щодо  задоволення позову  стосовно  стягнення  заборгованості   внаслідок несвоєчасної оплати за договором в період з березня 2004  року  по вересень   2007  року  (  включно)    в сумі   82 837  грн.   07  коп.  , в тому числі борг за екологічну надбавку в сумі  282  грн.   63  коп. , яка нараховується відповідно до Положення „Про порядок створення, обліку та використання засобів цільового призначення „Фінансування екологічної реконструкції Миронівської ТЕС” від 30.09.1996 р.

Також,   позивач    в  порядку  ст. 625  ЦК  України  просить  стягнути  з  відповідача      3 %  річних   в  розмірі  1 906   грн. 98   коп.,  та    індекс інфляції  в  розмірі    8 622 грн. 40  коп.   (  уточнений  розрахунок   від 14.11.2007р.) , розрахунок   яких  є  обґрунтованим  та  таким  що  підлягає  задоволенню  .

Відповідно до ст.625 ЦК України, ст.214 ЦК УРСР боржник, що прострочив виконання грошового зобов’язання  на  вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних  від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.526  ЦК України зобов`язання   повинні  виконуватися  належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач   суму  основного  боргу   та  штрафних    санкцій   не  оспорив .

Позовні вимоги обгрунтовані та підлягають   частковому   задоволенню  .

Відповідно  до ст. 49  ГПК  України  Господарський  суд  судові  витрати  покладає, у  спорах  при задоволенні позовних вимог на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст.5, 525, 615 Цивільного кодексу України, на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні    вимоги    Відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго”                   м. Горлівка, Донецькі електричні мережі м. Донецьк до ДП Житлово-комунальний відділ Відкритого акціонерного товариства “Донбасенергобуд” м. Донецьк про стягнення               107  837  грн.  11 коп, з  яких   :     94 824    грн. 76    коп. - борг  за  активну  електроенергію  ,    282 грн. 63  коп. -  борг   за екологічну  надбавку  ,   10 468    грн. 52  коп. -    індексу  інфляції ,   2 297  грн. 20   коп. -  3  %  річних  ,    задовольнити  частково .

Стягнути з  ДП Житлово-комунального відділу Відкритого акціонерного товариства “Донбасенергобуд” м. Донецьк  на  користь  Відкритого   акціонерного   товариства  “Донецькоблєнерго”   м. Горлівка в особі  Донецьких   електричних мереж                  м. Донецьк   -    82 837  грн.   07  коп.  - боргу  за  активну  електроенергію  , 282 грн. 63  коп. -  борг   за екологічну  надбавку  ,    8 622    грн. 40   коп. -    індексу  інфляції  1 906,    грн.   98  коп. -  3  %  річних  ,  936  грн. 49 коп. -  витрати по сплаті державного мита;  104   грн.12  коп.  - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В  іншій  частині  позову  відмовити    .

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття (підписання).

Рішення  підписане  14.11.2007р.

Суддя                                                                         Манжур В.В.

Надруковано 4 примірника :

1 прим- Господарському суду Донецької  області

3прим- сторонам

Виконавець-  Подолян  О.О.