донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.08.2007 р.                                                                            справа №43/105

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Акулової  Н.В. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Вдовенко М.В. (довіреність №85-161юр від 20.06.2007р.,

від відповідачів:
1.Курибло В.А. (довіреність б/н від 22.02.2007р.)
2. Стародубцев О.О. (довіреність №10-03 від 04.01.2007р.)
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
11.06.2007 року

по справі
№43/105  (суддя Зубченко І.В.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області  (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області )

до
1.          Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області
2         Відкрите акціонерне товариство „Алчевськкокс” м.Алчевськ, Луганської області

про
стягнення вартості недостачі в сумі 651,92 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство "Міттал Стіл Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, звернувся  до господарського суду  Донецької області з позовом про стягнення з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області ( далі –ТОВ "ПБП "Азовінтекс"), вартість вагової нестачі продукції  - коксового дріб'язку в розмірі 651грн.92коп. по відправці відповідача за залізничними накладними у вагонах згідно договору №03-70/6-356 від 01.02.2006року.

Рішенням від 11.06.07року у справі №43/105 господарський суд Донецької області  позовні вимоги задовольнив у повному обсязі, стягнувши з відповідача вартість нестачі в сумі 651грн.92коп. та судові витрати.

Відповідач, ТОВ "ПБП "Азовінтекс" з прийнятим рішенням не згоден, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати. Прийняти нове рішення, яким в задоволені позовних  вимог відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми  матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Розпорядженням першого заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник ТОВ "ПБП "Азовінтекс" висловився в підтримку апеляційної скарги, а представники ВАТ „АрселорМіттал  Кривий Ріг"  та ВАТ „Алчевськкокс” м.Алчевськ, Луганської області проти доводів скарги заперечували.

Ухвалою від  08.08.2007року Донецький апеляційний суд за клопотання ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" в порядку статті 25 ГПК України здійснив процесуальне правонаступництво позивача ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" на ВАТ "АрселорМіттал  Кривий Ріг".

Також, ухвалою від 08.08.2007року на підставі ст.24 ГПК України до участі у справі був залучений другий відповідач - Відкрите акціонерне товариство „Алчевськкокс” м.Алчевськ, Луганської області.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді  першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи присутніх представників сторін,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів встановила наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, 01.02.2006року між сторонами у справі, ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" (правонаступником якого є  ВАТ "АрселорМіттал  Кривий Ріг") та ТОВ "ПБП "Азовінтекс", 01.02.2006року укладений договір №03-70/6-356, за умовами якого, ТОВ "ПБП "Азовінтекс" взяло на себе зобов'язання поставляти позивачу дріб’язок коксовий, марки МК-1, (МК-2), а позивач прийняти та оплатити його.

На адресу позивача за залізничними накладними №№48369119, 48369120,48369121,48369125, 48369103 у вагонах №№ 68743830, 66689514, 565708745, 68456110, 63585889 надійшов дріб'язок коксовий.

Згідно пункту 5.2 договору, приймання продукції по кількості здійснювалось у відповідності з вимогами Інструкції “Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю” №П-6.

Платіжна вимога - доручення №СФ-0001554 від 22.05.2006року на оплату поставленої продукції оплачена позивачем у повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №1/09167 від 15.06.2006року (а.с.26).

При  прийманні продукції за участю представника громадськості, позивачем виявлена нестача вантажу у кількості 3,65тн., про що був складений акт про приймання продукції по кількості №717 від 24.05.06р.-25.05.06р. (а.с.15). У відповідності до п.14 Інструкції П-6 позивачем була проведена перевірка ваги  тари вагонів після вивантаження продукції, результатами   якої зафіксовані актами №717/1, №717/2, №717/3 від 26.05.2006р. (а.с.17,19,21).

У лютому 2007 року позивач в претензійному порядку звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості вагової недостачі продукції на суму  651грн.92коп., яку відповідач залишив без задоволення             ( а.с.23,24).

Неналежне виконання договірних зобов’язань відповідачем, надало позивачу право звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення вартості недостачі продукції  у сумі 651грн.92коп.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог та, задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що  внаслідок недовантаження продукції позивачеві заподіяні збитки у вигляді вартості недостачі у розмірі 651грн.92коп., а факт виявлення недостачі  повністю доведений позивачем належними засобами доказування, порушень щодо складання акту про виявлену недостачу не встановлено.

З даним висновком судова колегія не погоджується, оскільки судом першої інстанції неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосуванням судом норм матеріального  права при винесені оспорюваного рішення, вважає,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню у відповідності до статті 104 Господарського процесуального кодексу України

Так, розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що  спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем, ТОВ "ПБП "Азовінтекс", взятих на себе  зобов'язань  за умовами договору №03-70/6-356 від 01.02.2006року, укладеного між ним та позивачем у справі.

Зазначений договір за своєю правовою природою є договором поставки. Так, відповідно до ч.2 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона –постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вказаний  договір є підставою для виникнення у його сторін господарських  зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст.173,174 ГК України.

В силу  п.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських  договорів  застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ст.2 ст.664 ЦК України визначено, що, якщо  з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Отже, зобов'язання вважається виконаними в момент вручення товару перевізнику. Факт такого вручення у випадку перевезення залізничним транспортом засвідчується, зокрема, квитанцією, у якій зазначаються дані про вантаж, у т.ч. маса вантажу (ст.23 Статуту залізниць, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98р. №457, розділ 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644).

Між тим, фактично ж спір у даній справі виник у зв'язку з фактом недостачі, який виявлений під час приймання позивачем продукції, яка надійшла  25.05.2006р. на адресу позивача за залізничними накладними №№48369119, 48369120,48369121,48369125, 48369103 у вагонах №№ 68743830, 66689514, 565708745, 68456110, 63585889. Вантажовідправником продукції є  Відкрите акціонерне товариство „Алчевськкокс”, про що свідчать залізничні накладні (а.с.9-13).

В силу ст.306 ГК України, ст.908 ЦК України, загальні умови перевезення визначаються цими кодексами, законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо перевезення встановлюється договором, якщо інше не визначено, зокрема, транспортними кодексами (статутами), що передбачено п.5 ст.307 ГК України, п.2 ст.908 ЦК України.

Зокрема, на перевезення залізничним транспортом вантажів, у  тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження  яких відбувається на залізничних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування, поширюються норми Статуту залізниць України.

Як вбачається із матеріалів справи, і вказувалося вище, вантажовідправником продукції є ВАТ „Алчевськкокс”. Навантаження у вагони здійснено засобами  відправника. Вантаж зважено на 200т вагонних вагах.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна –це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

При цьому, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони –одержувача. Підтвердження факту виконання у даному випадку буде залізнична накладна, у якій зазначено масу вантажу.

Під час прийняття вантажу за участю представника громадськості, позивачем виявлена недостачі вантажу у кількості 3,65тн., про що був складений акт про приймання продукції по кількості №717 від 24.05.06р.-25.05.06р., в якому вказано вантажовідправника  ВАТ „Алчевськкокс”  (а.с.15).

Відповідно до ст.105 Статуту, залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і  посередницькі організації та особи, які виступають від імені  вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть  матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Як вбачається із матеріалів справи, вантаж прибув у справних вагонах, слідів втрати вантажу не виявлено, у зв'язку з чим він був виданий залізницею на підставі ст.52 Статуту, про що свідчить відмітка на залізничних накладних.

При вказаних обставинах, відповідальність за недостачу продукції повинен нести вантажовідправник, тобто Відкрите акціонерне товариство „Алчевськкокс”.

Звертаючись з позовом, позивач послався на неналежне виконання зобов'язань відповідачем, ТОВ "ПБП "Азовінтекс", оскільки  вага фактичного поставленої позивачу продукції не відповідає вазі, вказаній у платіжних документах, чим позивачу завдано збитки в розмірі вартості вагової недостачі та обґрунтував  свої позовні вимоги нормами матеріального права, а саме: ст.ст.526,623  Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Але, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Одним із елементів складу цивільного правопорушення, який вимагається законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків. Є об'єктивна сторона, яку утворюють  наявність збитків у майновій сфері кредитора, протиправні дії, які виражені у невиконанні або неналежному виконанні боржником взятого на себе зобов'язання; причинний зв'язок між  протиправними діями боржника та збитками.

У позовній заяві позивач не обґрунтував причинний зв'язок між протиправними діями відповідача та завданими збитками.

Проте, ані в позові, ані в матеріалах справи немає будь-яких доказів, які б підтверджували неналежне виконання своїх зобов'язань за спірним договором з боку відповідача, ТОВ "ПБП "Азовінтекс". В даному випадку, вина з боку ТОВ "ПБП "Азовінтекс" за недостачу вантажу не доведена, тому вимоги позивача до першого відповідача не підлягають задоволенню.

Підставою спору в даній справі і предметом оскарження є питання щодо правомірності  стягнення  вартості вагової нестачі продукції  - коксового дріб'язку в розмірі 651грн.92коп.

Як вбачається із акту приймання продукції по кількості №717 від 24.05.06р.-25.05.06р. початок  приймання вантажу - 24.05.2006р. о 22г.27хв., кінець приймання -25.05.2006р о 1г.05хв. Видача вантажу  органом транспорту - 25.05.2006р. о 1г.05хв. Таким чином,  позивачем  порушений пункт 9 Інструкції П-6, оскільки акт приймання складений раніше  видачі залізницею вантажу (дата прийоки вантажу –24.05.2006р.,  не відповідає даті видачі вантажу –25.05.2006р.).

Відповідно до пункту 12 Інструкції П-6 приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним та супроводжувальним документам (рахункам-фактурі, специфікації, опису, пакувальними ярликами та іншими) відправника. Разом з тим, згідно з п.7 Правил видачі вантажів та ст.23 Статуту залізниць України вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній. Тобто, доказом видачі вантажу органом транспорту  є відмітка залізниці в гр.6 залізничної накладної про видачу вантажу одержувачу. Отже, не можливо здійснити прийомку вантажу до його видачі одержувачу. В даному випадку, акт прийомки продукції за кількістю №717  від  24.05.06р.-25.05.06р.  складений раніше  ніж вантаж виданий залізницею, а тому не може бути доказом у справі

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що внаслідок особливості роботи підприємства, вантаж не може бути прийнятий у момент видачі органом транспорту. Дані пояснення не приймаються до уваги, оскільки  у договір №03-70/6-356 від 01.02.2006року позивачем не вносилися зміни або доповнення про порядок прийомки продукції по кількості з урахуванням особливостей роботи підприємства. Доказів роботи підприємства за єдиним технологічним процесом (ЄТП) не надано. Тому, обов'язковість застосування положень ЄТП може визначатися тільки по взаємній згоді сторін, про що повинно бути вказано у договорі з внесенням змін або доповнень до умов договору.

Враховуючи викладене, за таких обставин, у задоволені позову слід відмовити. Рішення господарського суду Донецької області від 11 червня 2007року у справі №43/105 підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,104,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 11 червня 2007року у справі №43/105 –задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 11 червня 2007року у справі №43/105 –скасувати.

Відмовити у задоволені позовних Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал  Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області  (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області, та Відкритого акціонерного товариства „Алчевськкокс”, м.Алчевськ, Луганської області,  про стягнення вартості вагової нестачі продукції  - коксового дріб'язку в розмірі 651грн.92коп.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал  Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області)  (50095, м.Кривий ріг, Дніпропетровська область, вул.Орджонікідзе,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" м.Маріуполь, Донецької області (87500, м.Маріуполь, Донецька область, пр.Леніна,68а, ) витрати по сплаті державного мита у сумі 51грн.00коп.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Припинити дію наказу господарського суду Донецької області від 22.06.2007року у справі №43/105.

У разі стягнення сум за наказом від 22.06.2007року господарському суду Донецької області на підставі ст.122 Господарського процесуального кодексу України видати поворотний наказ  після подання довідки, підписаної керівником чи заступником керівника або головним бухгалтером підприємства  про те, що суми, стягнуті за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Н.В.  Акулова

Г.І.  Діброва

надр.6 прим:

1 –у справу;

2 –позивачу

3-4 відповідачам

5 –ДАГС;

6 –ГС Дон. обл.