КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2007                                                                                           № 37/345

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Андрієнка  В.В.

суддів:             Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:            Суходольській Т.А.

За участю представників:

від позивача - Мєщанінов А.М.,

від відповідача - не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Водолій"

на рішення Господарського суду м.Києва від 24.07.2007

у справі № 37/345 (Кондратова І.Д.)

за позовом                               Приватне підприємство Торговий Дім "Анвас"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Водолій"

про                                                  стягнення 145651,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.06.2007 порушено провадження у справі № 37/345 за позовом Приватного підприємства “Торговий дім “Анвас” (далі – ПП “ТД “Анвас”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Водолій” (далі – ТОВ “Водолій”) про стягнення 145651,69 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2007 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 24.07.2007, ТОВ “Водолій” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, компенсації рівня інфляції та постановити нове рішення щодо стягнення з ТОВ „Водолій” залишкової суми основного боргу за мировою угодою від 27.04.2006 у сумі 131 580,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Представник ПП “ТД “Анвас” в засіданні суду 09.10.2007 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2007 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ТОВ “Водолій” – без задоволення.

ТОВ „Водолій” в судове засідання призначене на 09.10.2007 повноважних представників не направило та не повідомило суд про причини їх неявки.

На підставі ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу  за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.04.2006 у справі № 20/235 за позовом ПП “ТД „Анвас” до ТОВ „Водолій” про стягнення 192 932,70 грн. затверджено мирову угоду, укладену між ПП “ТД „Анвас” до ТОВ „Водолій”, а провадження у справі припинено.

Пунктом 1 мирової угоди передбачено, що угода регулює погашення основного боргу ТОВ „Водолій” перед ПП “ТД „Анвас” у сумі 160 080,00 грн. на виконання умов договору № 48/11 КП від 04.11.2005, погашення частково штрафних санкцій у сумі 10 000,00 грн.

Згідно п. 2.2 мирової угоди ТОВА „Водолій” зобов’язалося перерахувати на користь ПП “ТД “Анвас” суму  160 080,00 грн. Основного боргу , 10 000,00 грн. Штрафних санкцій згідно з таким графіком:

-          до 30.04.2006 – 35 000,00 грн.;

-          з 01.05.2006 до 31.05.2006 – 50 000,00 грн.

-          з 01.06.2006 до 21.06.2006 – 75 080,00 грн.

-          з 22.06.2006 до 31.06.2006 – 10 000,00 грн.

Відповідно до п.3.2 мирової угоди у випадку невиконання або неналежного виконання ТОВ „Водолій” зобов’язань, узгоджених сторонами в розділі 1 даної мирової угоди, ТОВ „Водолій” сплачує пеню у розмірі 0.5% від суми основного боргу за кожний день прострочення, і крім того, відшкодовує всі завдані збитки.

На виконання мирової угоди ТОВ „Водолій” перерахувало ПП “ТД „Анвас” лише 38 500,00 грн.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 2 ст. 175 ГК України).

Зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (ч. 1 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що нарахування ПП „ТД „Анвас” пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки ТОВ „Водолій” прострочило виконання грошових зобов’язань за мировою угодою, то суд обґрунтовано стягнув з ТОВ „Водолій” на користь ПП “ТД „Анвас” суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Посилання ТОВ „Водолій” в апеляційній скарзі на збільшення позивачем - ПП “ТД „Анвас” позовних вимог колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Інші доводи наведені ТОВ „Водолій” в апеляційній скарзі також колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони не спростовуються матеріалами справи і не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2007 у справі № 37/345.

На підстав викладеного та керуючись ст. 99, 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 24.07.2007 у справі № 37/345 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Водолій” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 37/345 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.