ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/149
29.03.07 р.

За позовом:          Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”;

До:                    Державного управління справами;

Про:                     стягнення 16 081 124,84 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Микитьон В.В., представник, довіреність №14-82 від 06.03.2007 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 12 387 618,00 грн. (10 025 618,00 грн. заборгованості + 2 362 000,00 грн. інфляційних втрат), 665 753,42 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 25 500,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач—Державне управління справами, повноважних представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов’язковою, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2005 р. у справі №18/209 затверджена мирова угода від 19.07.2005 р., укладена між сторонами.

За умовами вищезазначеної мирової угоди відповідач визнав наявність основної заборгованості за договором від 13.02.2001 р. про надання фінансової допомоги на зворотній основі на поповнення обігових коштів перед позивачем у розмірі 10 000 000,00 грн. НАК „Нафтогаз України” відмовився від стягнення з відповідача інфляційних збитків у сумі 2 362 000,00 грн. та 665 753,42 грн. трьох процентів річних з простроченої суми.

Пунктом 3 мирової угоди було передбачено, що судові витрати у розмірі 25 500,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача та підлягають сплаті на користь позивача в строк до 01.04.2006 р.

Відповідно до п. 4 мирової угоди сторони погодили графік сплати позивачем суми основної заборгованості: 2 500 000,00 грн. в строк до 31.03.2006 р.; 2 500 000,00 грн. в строк до 30.06.2006 р.; 2 500 000,00 грн. в строк до 30.09.2006 р.; 2 500 000,00 грн. в строк до 31.12.2006р.

Пунктом 6 мирової угоди передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов’язань  щодо сплати заборгованості згідно з умовами мирової угоди, позивач має право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3 027 753,42 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем не виконані умови мирової угоди, сума основного боргу у розмірі 10 000 000,00 грн. не виплачена. Слід зазначити про те, що станом на день слухання справи у судовому засіданні сума основного боргу складає 10 025 618,00 грн. (10 000 000,00 грн. основного боргу за мировою угодою + 25 500,00 грн. витрат по сплаті держмита у справі №18/209 та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у справі №18/209).

За невиконання зобов’язань за мировою угодою позивачем нарахований штраф у розмірі 3 027 753,42 грн., передбачений п. 6 мирової угоди.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2 362 000,00 грн. інфляційних збитків та 665 753,42 грн. трьох процентів річних з простроченої суми не підлягають задоволенню, оскільки провадження у справі №18/209 в частині стягнення з Державного управління справами зазначених сум було припинене, у зв”язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Статтею 78 ГПК України передбачені наслідки відмови позивача від позову, що полягають у припиненні судом провадження у справі та неможливості звернення позивача в майбутньому до господарського суду з цим же позовом. Слід зазначити про те, що при затвердженні мирової угоди у справі №18/209 господарським судом були роз’яснені позивачеві наслідки відмови останнього від позову.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому вимоги останнього підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Державного управління справами (інд. 01220, м. Київ, вул. Банкова, 11, ) на користь Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (інд. 01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 10 025 618 (десять мільйонів двадцять п’ять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. основного боргу, 3 027 753 (три мільйони двадцять сім тисяч сімсот п’ятдесят три) грн. 42 коп. штрафу, 25 500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн. витрат по сплаті держмита та 95 (дев”яносто п’ять) грн. 78 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко