ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.07                                                                                           Справа№ 7/276

За позовом: Державний комітет України з державного матеріального резерву, м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Елегал”, м. Великі Мости

про повернення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та сплати штрафних санкцій на суму 268995,66 грн.

Суддя Білоус Б.О.

Представники:

Від позивача: Рахильчук О.В., довір. № 2/6659 від 05.12.06 року

Від відповідача: Парамонов С.О., довір. від 01.09.07 року, Канарейкін В.І., директор

Представникам сторін, які беруть участь у справі, роз’яснено їхні права та обов’язки в судовому процесі згідно ст.22 ГПК України, зокрема права заявляти відводи.

Суть спору: Державним комітетом України з державного матеріального резерву, м. Київ заявлено позовні вимоги до Відкритого акціонерного товариства “Елегал”, м. Великі Мости про повернення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву та сплати штрафних санкцій на суму 268995,66 грн.

Обставини справи: ухвалою суду від 10.09.07 року порушено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 27.09.07 року. Ухвалою суду від 27.09.07 року розгляд справи відкладено на 11.10.07 року на 10 год. 30 хв. у зв’язку з неявкою в судове засідання представників відповідача.

Ухвалою суду від 11.10.07 року розгляд справи відкладено на 17.10.07 року для надання позивачем письмового пояснення на відзив. Розгляд справи 17.10.07 року відкладено на 07.11.07 року для надання додаткових доказів у справі.

В судовому засіданні 07.11.07 року в судовому засіданні оголошено перерву для проголошення вступної та резолютивної частини рішення на 12.11.07 року. В судове засідання 12.11.07 року представник позивача не з’явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Позивач позовні вимоги підтримує повністю. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на ту обставину, що представником контрольно-ревізійного відділу Держкомрезерву України 08.10.2003р. було проведено перевірку наявності, кількісного стану, якості, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей, що знаходяться на відповідальному зберіганні у відповідача, за результатами якої було складено акт від 08.10.2003р., в якому зазначено факт незабезпечення збереження матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, а саме-прокату латунного у кількості 6,296 тон на суму 83 107,20 грн., внаслідок чого до відповідача слід застосовувати фінансові санкції за самовільне використання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, неподання звітності, порушення правил обліку матеріальних цінностей  мобрезерву й несвоєчасного освіження матеріальних цінностей, які передбачені ст.14 Закону України «Про державний матеріальний резерв».

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві № 112 від 10.10.07 року.

Розглянувши документи і матеріали подані суду, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Наказом Міністра колишнього Міністерства електронної промисловості СРСР від 20.12.1967р. №689 було організовано в м. Великі Мости Львівської області філіал Першого Московського заводу радіодеталей на базі виробничих площ, які були прийняті від виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих.

У відповідності до наказу цього ж Міністерства від 07.07.1997р. №349-ДСП було реорганізовано філіал №1 Першого Московського заводу радіодеталей в місті Великі Мости в серійний завод, якому надано найменування – завод «Тепел».

Згідно наказу по орендному підприємству «Тепел»від 24.10.1995р. №186, на підставі реєстраційного Свідоцтва №09459935 від 20.09.1995р., виданого Сокальською райдержадміністрацією Львівської області, з 24 жовтня 1995р. орендне підприємство «Тепел»перейменовано у відкрите акціонерне това риство «Елегал»(відповідач).

06 травня 1988р. колишнім Міністерством електронної промисловості СРСР  був виданий наказ №122сс   «Про затвердження номенклатури, розмірів та термінів накопичення матеріальних цінностей мобрезерву по головним управлінням, об’єднанням на 1986 розрахунковий рік »у відповідності до якого організації п/я В-2730 та п/я Х-5367 листами відповідно №4-2912с  від 21.05.1988р. та № 11-968с від 17.04.1989р. довели відповідачу, яке на той час іменувалося  п/я М-5465, номенклатуру накопичення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Судом з’ясовано, що відповідачем в 1988р. було закладено матеріальні цінності мобілізаційного резерву відповідно до вищевказаного наказу колишнього Міністерства електронної промисловості СРСР №122сс від 06 травня 1988р. по номенклатурі накопичення, доведеної відповідачу організаціями  п/я В-2730 та п/я Х-5367.

За приписом ст. 4 Цивільного кодексу Української УРСР, який діяв на той час, цивільні права та обов’язки виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій –з актів планування.

Відповідно до ст. 154 ЦК УРСР договір може бути укладений як шляхом складання одного документу, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та іншими документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. В передбачених законом випадках договір може бути укладений шляхом прийняття до виконання замовлення.

Згідно п.3 Положення про мобілізаційний резерв, затвердженого Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів України від 29 вересня 1969р. №780-275 (з відповідними змінами), яке діяло на час закладки відповідачем матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, номенклатуру, кількість і терміни накопичення таких цінностей в мобілізаційному резерві затверджували міністерства СРСР і Ради Міністрів відповідних союзних республік.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що закладаючи матеріальні цінності мобілізаційного резерву відповідач вступив у відносини з колишнім Міністерством електронної промисловості СРСР та  організаціями   п/я В-2730 та п/я Х-5367, які доводили номенклатуру накопичення матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, та виключно між останніми і відповідачем  виникли відповідні правовідносини.

Аналіз долучених відповідачем до матеріалів справи документів вказує, що останнім в 1994 році для виконання плану поставок без дозволу відповідних органів центральної виконавчої влади було використано зі складу мобілізаційного резерву стрічку латунну Л63 в кількості 11,82 т., склотекстоліт СТЕФ-ОП-1-08 в кількості 2,825т., керамічні основи  І Б7 8101-78 в кількості 50 тис.шт., а також стрічку мідно-нікілеву МНЦ в кількості 1,78т.

Факт використанні вказаних матеріальних цінностей підтверджується Звітом про наявність матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 1994р. форми №12 від 05.01.1995р. №1т та пояснювальною запискою до річного звіту по формі ф.12 від 05.01.1995р. №2т, які були направлені відповідно до Мінмашпрому України та Держкомрезерву України.

Судом також з’ясовано, що у відповідності до доручень Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 27.04.1995р. №М-344т та від 18.10.1996р. №М-1666Т (належно завірені копії знаходяться в матеріалах справи) відповідачем в 1995-1996р.р. проводились інвентаризації матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за станом на 01.05.1995р. та 01.10.1996р.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що за результатами проведеної інвентаризації за станом на 01.05.1995р. відповідач листом від 02.06.1995р. №12т надіслав Мінмашпрому України та Держкомрезерву України акт (форма №10) та відомість до акту про результати перевірки наявності і якісного стану матеріальних цінностей за станом на 01.05.1995р. (форма №11), в якій було зазначено про використання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, зокрема прокату латунного в кількості 11,82 т. та склотекстоліту в кількості 2,825 т.

Також, листом від 13.12.1996р. №37т відповідач направив  на адресу Мінмашпрому України та Держкомрезерву України результати інвентаризації матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за станом на 01.10.1996., в яких, зокрема, в акті інвентаризації від 13.12.1996р.№36т та у відомості інвентаризації матеріально-технічних ресурсів мобілізаційного резерву ВАТ «Елегал»від 13.12.1996р. №35т за станом на 01.10.1996р. вказується про нестачу матеріальних цінностей, в тому числі прокату латунного в кількості 11,7 тон та повідомляється про строки їх повернення в повному обсязі, а також про вже вжиті заходи щодо повернення склотекстоліту в кількості 1,08 т. і стрічки латунної в кількості 0,1 т.

Судом з’ясовано, що 06-07 травня 1997р. спеціалістом І категорії Львівської міжобласної інспекції Держкомрезерву України Косарєвою Н.А. була проведена перевірка стану роботи ВАТ «Елегал»з матеріальними цінностями мобрезерву, про що складено відповідний акт від 07.05.1997р. (належно завірена копія знаходиться в матеріалах справи), де зазначено, що  за період 1994 року за розпорядженням бувшого керівництва підприємства було самовільно використано наступні матеріальні  цінності мобілізаційного резерву, а саме: стрічка латунна Л63 0,3 х 200 в кількості 11,82 т., стрічка мідно-нікілева МНЦ 0,2х200 в кількості 1,78т. та склотекстоліт СТЄФ 0,8 в кількості 2,825т.

Як відображено у вказаному Акті, на протязі 1996р. ВАТ повернуло частину самовільно використаних матеріальних цінностей, а саме: стрічку латунну в кількості 0,1 т., текстоліт в кількості 1,08 т. (акт №1 від 05.08.1996р.), а також стрічку мідно - нікілеву МНЦ 0,2х200 в кількості 1,78т. та зазначено, що графік повернення самовільно використаних матеріальних цінностей складений і направлений Держкомрезерву України 02.08.1996р.

Судом також встановлено, що обставини пов’язані з самовільним використанням відповідачем в 1994р. на виробничі потреби матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, зокрема прокату латунного в кількості 11,7 т., вказано і в акті перевірки  стану роботи з матеріальними цінностями мобрезерву від 25.11.1999р., який оформлено спеціалістом І категорії Львівської міжобласної інспекції Держкомрезерву України Косарєвою Н.А.  (належно завірена копія знаходиться в матеріалах справи).

Аналіз акту перевірки від 08.10.2003р., який знаходиться в матеріалах справи,  вказує на ту обставину, що зменшення кількості самовільно використаного відповідачем прокату латунного з 11,72т, яке було зафіксовано на час перевірки 25.11.1999р., до 6,296т. на час перевірки 08.10.2003р., відбулось внаслідок його повернення (закладки) відповідачем в кількості 5,424т., що, підтверджено даними, відображеними в акті від 08.10.2003р.

З огляду на вищевикладені обставини та наявні у справі докази суд дійшов висновку, що позивачу (його правопопередникам) було відомо про факт використання відповідачем  матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, в тому числі прокату латунного, ще на початку 1995 року, коли на адресу його правопопередника (Держкомрезерв України) направлялася відповідна звітність по ф.12 та матеріали інвентаризації, про які йшлося вище. Також, про вказані обставини йшлося у акті перевірки від 07.05.1997р., яку проводив спеціаліст  Львівської міжобласної інспекції Держкомрезерву України.

Позивач свої  вимоги в частині зобов’язання відкритого акціонерного товариства «Елегал»повернути до державного матеріального резерву матеріальні цінності, а саме прокат латунний у кількості 6,296 т. на суму 83 107,20 грн. та застосування до ВАТ «Елегал»фінансових санкцій  за його самовільне використання обгрунтовує неналежним виконання відповідачем своїх зобов’язань, передбачених статтями 936; 942; 949 Цивільного кодексу України, ст. 14 Закону України «Про державний мобілізаційний резерв», Положенням про особливості формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями мобрезерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1998р. №100-03.

Однак, правові норми, на які покликається позивач, заявляючи  вищезазначені вимоги не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору в цій частині позовних вимог. При цьому суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.1999р. №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного Банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, підчас якого вони настали або мали місце.

Тому, з огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що Закон України «Про державний матеріальний резерв»був прийнятий  24 січня 1997р., а встановлення самої події (факту) самовільного використання відповідачем матеріальних цінностей мобілізаційного резерву відбулось до його прийняття, суд дійшов висновку про неможливість застосування норм цього закону у даних спірних правовідносинах, оскільки таке застосування буде суперечити загальновизнаному принципу права щодо дії законів та нормативно-правових актів в часі, закріпленого в ч.1 ст.58 Конституції України.

Аналогічно не підлягають застосуванню у даних спірних правовідносинах правові норми, на які покликається позивач, покладаючи відповідальність на відповідача в частині недотримання останнім договірних зобов'язань, передбачених договором зберігання, зокрема на ст. 936; 942; 949 Цивільного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004р. При цьому,  суд виходить як з вищевказаного принципу, що  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, так з огляду на відсутність між сторонами правовідносин, регламентованих главою 66 ЦК України та положенням п. 8; 10 Порядку формування, розміщення та проведення операцій з матеріальними цінностями державного резерву, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997р. №1129.

Згідно з ч.1 ст. 6 Цивільного кодексу Української УРСР захист цивільних прав здійснюється у встановленому порядку.

Відповідно до ст.76 ЦК УРСР та ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, що виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про роршення свого права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу (його правопопереднику) було відомо про факт використання відповідачем  матеріальних цінностей мобілізаційного резерву ще у 1995р.

В свою чергу, порушення, пов'язані з неподанням у встановленому порядку та визначені терміни звітності та недотримання в повному обсязі правил обліку метеріальних цінностей мобілізаційного резерву, а також щодо несвоєчасного їх освіження, були встановлені у відповідних актах перевірки стану роботи з матеріальними цінностями мозрезерву від 07.05.1997р. та від 25.11.1999р., що давало позивачу право на позов ще в минулих роках, а саме з моменту, коли йому стало відомо про допущення відповідачем згаданих порушень,  в межах строку позовної давності, встановленого ст. 71 Цивільного кодексу УРСР, та відповідно до діючого на той час Положення про мобілізаційний резерв, затвердженого постановою ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР від 29.09.1969р.

З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем  пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2005р. №286-р було розброньовано матеріальні цінності мобілізаційного резерву, які зберігалися на підприємстві відповідача.

Листом від 10.08.2005р. за №10-2/4745 Державний комітет України з державного матеріального резерву з визначив перелік матеріальних цінностей мобілізаційного резерву по ВАТ “Елегал”, які підлягали розбронюванню (належно завірена копія листа та додаток до нього знаходиться в матеріалах справи).

У протоколі №72/моб засідання конкурсної комісії Держкомрезерву України щодо реалізації розброньованих товарно-матеріальних цінностей мобілізаційного резерву від 25.05.2006р. вказано, що рішенням комісії стосовно реалізації матеріальних цінностей, які зберігалися на підприємстві відповідача, визнано переможцем ПП “Інект-Стиль”, як підприємство, яке запропонувало найкращу ціну. На підставі наряду №487/5 від 22.06.2006р., виданого позивачем, матеріальні цінності мобілізаційного резерву, які зберігалися відповідачем, було відпущено  приватному підприємству “Інект-Стиль”.

В матеріалах справи знаходиться частина конструкторської документації на резистори СП3-29М, яка вказує що останні виготовлюється з відповідних деталей (збірних одиниць), які в після зборки становлять готовий виріб.

Такими збірними одиницями є два струмознімачі - УК7.732.151 та УК7.732.152 та два  виводи -УК7. 757.186 та УК7.750.187), виготовлення, яких згідно раніше встановлених конструкторських рішень, повинно здійснюватись з матеріалу - стрічка латунна  ДПРНТ-0,4НТ Л63 ГОСТ 2208-75 або стрічка латунна  ДПРНТ-0,3НТ.Л63 ГОСТ 2208-75.

Відповідачем в березні 1993 року була розроблена Програми типових випробувань резисторів СП3-29М, зібраних на деталях: вивід УК7. 757.186 і струмознімач УК7.732.151; вивід  УК7.750.187 і струмознімач УК7.732.152, які були виготовлені з матеріалу стрічка стальна 0,8Ю-ОВГ-Б-0,3  ТУ 14-4-151. Також в матеріалах справи містяться протокол №6, який підтверджує про проведені з 15.06.1994р. по15.09.1994р випробування, згаданого вище резистора, з використанням збірних одиниць, виготовлених з  матеріалу стрічка стальна 0,8Ю-ОВГ-Б-0,3, які дали позитивний результат

Судом встановлено, що по результатах випробування резистора СП3-29М  та з урахуванням проведеної конструктивної заміни матеріалу, з якого можуть виготовлятися  вищевказані збірні одиниці, відповідачем був виданий наказ ЕФАТ 7к-94 на заміну матеріалу латунного прокату Л-63 ГОСТ 2208-75 на матеріал металовироби промислового призначення стрічку 0,8Ю-ОВГ-Б-0,3  ТУ 14-4-151-82 для виготовлення резистора СП3-29М в особливий період та відповідно внесено зміни в конструкторську документацію.

27 червня 2002р. було складено акт постійно технічної комісії ВАТ «Елегал», яка по результатах типових випробувань резистора СП3-29М та у зв’язку з тим, що вказаний резистор входить в план випуску в особливий період, у відповідності до акту закладки №2 від 27.06.2002р. провела закладку вказаного вище матеріалу до початку інвентаризації за станом на 01.07.2002р.  взамін самовільно використаного прокату латунного Л63 ГОСТ 2208-75 (належно завірені копії знаходяться в матеріалах справи.)

Відповідно до ч. 1 ст. 2  Закону України «Про державний матеріальний резерв»до складу державного резерву входять мобілізаційний резерв - запас матеріально-технічних та сировинних ресурсів, призначених для забезпечення розгортання виробництва військової та іншої промислової продукції, ремонту військової техніки та майна в особливий період, розгортання у воєнний час робіт по відновленню залізничних та автомобільних шляхів… .

Згідно ст.2 цього ж Закону заміна матеріальних цінностей державного резерву є відпуск матеріальних цінностей з державного резерву за умови одночасного закладення тієї ж кількості аналогічних або інших однотипних матеріальних цінностей у зв’язку із зміною стандартів і технології виготовлення виробів, передбачених мобілізаційним завданням.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що державний резерв призначається для забезпечення потреб України в особливий період.

У відповідності до частини другої п.4 ст.12 Закону освіження (поновлення) матеріальних цінностей державного резерву, що знаходяться на зберіганні на підприємствах, в установах і організаціях (відповідальних зберігачів), а також заміна їх на продукцію аналогічного асортименту та якості здійснюється ними самостійно без залучення додаткових коштів.

Матеріали справи вказують, що відповідачем проведено заміну матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, а саме прокату латунного Л63 ГОСТ 2208-75 на металовироби промислового призначення-стрічку 08-Ю-ОВГ-0,3-0,1 в тій самій кількості, в якій самовільно використало на виробничі потреби з дотриманням всіх вимог, передбачених для виготовлення резистора СП3-29М при настанні особливого періоду.

При цьому суд зазначає, що контрольною перевіркою наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності матеріальних цінностей мобрезерву від 27.07.2005р., яку проводив Контрольно-ревізійний відділ Західного регіону Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту Державного комітету України з державного матеріального резерву, (належно завірена копія знаходится в матеріалах справи) підтверджено, що згідно акту ПТК від 27.06.2002р. та акту збережувального зобов’язання №2 від 25.06.2002р на закладку матеріальних цінностей відповідач заклав металовироби промислового призначення-стрічку 08-Ю-ОВГ-0,3-0,1 в кількості 6,296 тон (акт ПТК та акт на закладку направлений в Держкомрезерв України).

Відповідно до ч.1 ст.33 та ч.2 ст.34  ГПК України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,   на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач, при наданому йому праві, належними та допустимими доказами доводи  відповідача не спростував, обгрунтованість заявлених позовних вимог не довів, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, з’ясувавши обставини справи, всебічно та повно оцінивши докази, надані сторонами, які мають значення для справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст.2, 12, 33, 34,  44, 49,82-85  ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Білоус Б.О.