ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  22/144

03.10.07

За позовом     Відкритого акціонерного товариства "Одесхарчокомбінат"

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Вілмобуд"

про                    стягнення 5443,01 грн.

Суддя  Станік С.Р.

Представники:

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення з останнього 4 990,95 грн. заборгованості за договором № 46 від 15.03.2005р., 452,06 грн. пені, а також про стягнення витрат по сплаті державного мита у розмірі 102,00 грн. та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

23.03.2007р. суддею господарського суду міста Києва Шкуратом А.М. винесено ухвалу про порушення провадження у справі №22/144 та призначено її до розгляду на 14.05.2007р.

14.05.2007р. у відповідності до вимог ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено та призначено на 25.06.2007р., а 25.06.2007р. на 27.08.2007р.

Розпорядженням Голови господарського суду міста Києва №01-1/54 від 17.07.2007р. справу №22/144 було передано для розгляду по суті судді господарського суду міста Києва Станіку С.Р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2007р. справу №22/144 було прийнято суддею Станік С.Р. до свого провадження та призначено вказану справу до розгляду на 05.09.2007р.

05.09.2007р. у відповідності до вимог ст.77 ГПК України розгляд справи було відкладено та призначено на 03.10.2007р. При цьому, ухвалою Голови господарського суду міста Києва від 17.09.2007р. у відповідності до вимог ст.69 ГПК України строк вирішення спору у справі №22/144 було продовжено на один місяць, тобто до 16.10.2007р. включно.

Судом встановлено, що представник позивача у судове засідання 03.10.2007р. не з”явився, однак надіслав до канцелярії господарського суду міста Києва клопотання за вих.№22-01/569 від 25.09.2007р., в якому просив суд розглянути справу №22/144 без участі його преставника та за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача у судові засідання 05.09.2007р. та 03.10.2007р. не зявився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав. Через канцелярію Господарського суду міста Києва ніяких заяв та клопотань не подавав. Про проведення вищезазначених судових засідань був повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2005р. між позивачем - Відкритим акціонерним товариством „Одесхарчокомбінат”, в якості продавця, з однієї сторони, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальнісю «Вілмобуд», в якості покупця, було укладено договір №46, відповідно до умов якого продавець зобовязався продати, а покупець зобов”язався прийняти та оплатити харчоконцентратну продукцію, яка виробляється позивачем.

Умовами договору № 46 від 15.03.2005р. сторони погодили, що позивач передає товар відповідачу у кількості, яка вказана у заявці та за цінами, які попередньо погоджені сторонами і відображені в рахунку для оплати товару (п.2.1).

Пунктом 3.4 цього ж договору визначено, що оплата проводиться у формі попередньої оплати впродовж 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Позивачем долучено до позовної заяви належним чином засвідчені копії видаткових накладних загалом на суму 113 010,27 грн., а саме: №1479 від 18.10.2005 на суму 3 448,70 грн., №1388 від 05.10.2005 на суму 9 017,16 грн., №1332 від 28.09.2005 на суму 3 119,88 грн., №1591 від 09.11.2005 на суму 3 567,96 грн., №1300 від 21.09.2005 на суму 221,40 грн., №1295 від 20.09.2005 на суму 2 254,29 грн., №1255 від 14.09.2005 на суму 5 614,56 грн., №1209 від 07.09.2005 на суму 3127,50 грн., №1170 від 31.08.2005 на суму 5 081,40 грн., №1095 від 17.08.2005 на суму 5 602,32 грн., №1067 від 10.08.2005 на суму 3 573,62 грн., №1000 від 27.07.2005 на суму 4 097,12 грн., №925 від 13.07.2005 на суму 4 183,21 грн., №907 від 06.07.2005 на суму 5 913,70 грн., №792 від 13.06.2005 на суму 5 243,61 грн., №760 від 06.06.2005 на суму 5 417,23 грн., №704 від 24.05.2005 на суму 5 887,58 грн., №687 від 18.05.2005 на суму 6 435,84 грн., №686 від 18.05.2005 на суму 2 774,63 грн., №526 від 18.04.2005 на суму 6 000,72 грн., №527 від 18.04.2005 на суму 3 104,81 грн., №467 від 05.04.2005 на суму 9 282,63 грн. та №396 від 22.03.2005 на суму 10 040,40 грн., згідно яких позивач поставляв відповідачу відповідну продукцію.

Суд, дослідивши усі вищезазначені накладні, наявні в матеріалах справи, встановив, що продукцію, яка в них зазначена, позивачем - продавцем було відвантажено відповідачу -покупцю, а відповідачем - покупцем, в свою чергу, зазначену у накладних продукцію було отримано, про що свідчать підписи обох сторін в графах  «Відвантажив»та «Отримав»та печатки підприємств - Відкритого акціонерного товариства „Одесхарчокомбінат” та Товариства з обмеженою відповідальнісю «Вілмобуд».

Також, в матеріалах справи, наявні належним чином засвідчені копії рахунків, які були виписані позивачем відповідачу у відповідності до п. 3.4 договору №46 від 15.03.2005р.

Як зазначає позивач у  позові, протягом 2005 року він здійснив поставку відповідачеві  продукції за договором №46 від 15.03.2005р. за вищезазначеними накладними на загальну суму  113 010,27 грн., однак відповідач оплатив вказану продукцію частковово, а саме - на суму 103 335,36 грн. Також відповідачем було повернуто продукцію на загальну суму 4 683,96 грн.

Таким чином, відповідачем по договору №46 від 15.03.2005р. було здійснено оплату за отриману продукцію та повернуто продукції на загальну суму 108 019,32 грн.

Оскільки позивач фактично поставляв відповідачу продукцію на умовах відстрочки платежу, а не на умовах попередньої оплати, як це встановлено п.3.4. договору №46 від 15.03.2005р., позивач 21.02.2006р. надіслав на адресу відповідача лист №22-01/85, який суд визнає за лист-вимогу у відповідності до вимог ст.530 Цивільного кодексу України, з  вимогою погасити заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 4 990,95 грн.

Відповідач повинен був виконати свої зобов"язання перед позивачем у строк до 04.03.2006р. (семиденний строк з урахуванням поштового обігу), однак, як вбачається з позовної заяви, відповіді на вищезазначений лист не надав і заборгованість у розмірі 4 990,95 грн. станом на момент звернення позивача з позовом до господарського суду міста Києва не погасив. Докази погашення заборгованості в справі відсутні.

У зв”язку з вищевикладеним, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 990,95 грн. за поставлену, але не оплачену продукцію за видатковими накладними по договору №46 від 15.03.2005р.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Вимогами статті 655 Цивільного кодексу України 2004 визначено, що за договором купівлі –продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем за договором №46 від 15.03.2005р. за видатковими накладними №1479 від 18.10.2005 на суму 3 448,70 грн., №1388 від 05.10.2005 на суму 9 017,16 грн., №1332 від 28.09.2005 на суму 3 119,88 грн., №1591 від 09.11.2005 на суму 3 567,96 грн., №1300 від 21.09.2005 на суму 221,40 грн., №1295 від 20.09.2005 на суму 2 254,29 грн., №1255 від 14.09.2005 на суму 5 614,56 грн., №1209 від 07.09.2005 на суму 3127,50 грн., №1170 від 31.08.2005 на суму 5 081,40 грн., №1095 від 17.08.2005 на суму 5 602,32 грн., №1067 від 10.08.2005 на суму 3 573,62 грн., №1000 від 27.07.2005 на суму 4 097,12 грн., №925 від 13.07.2005 на суму 4 183,21 грн., №907 від 06.07.2005 на суму 5 913,70 грн., №792 від 13.06.2005 на суму 5 243,61 грн., №760 від 06.06.2005 на суму 5 417,23 грн., №704 від 24.05.2005 на суму 5 887,58 грн., №687 від 18.05.2005 на суму 6 435,84 грн., №686 від 18.05.2005 на суму 2 774,63 грн., №526 від 18.04.2005 на суму 6 000,72 грн., №527 від 18.04.2005 на суму 3 104,81 грн., №467 від 05.04.2005 на суму 9 282,63 грн. та №396 від 22.03.2005 на суму 10 040,40 грн. було поставлено відповідачу товар на загальну суму 113 010,27 грн., який відповідачем було прийнято, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, відповідач не виконав у повному обсязі своїх зобовязань по оплаті поставленої позивачем продукції на загальну суму 113 010,27 грн., оскільки оплата отриманого товару була здійснена відповідачем частково, а саме: у розмірі 103 335,36 грн. Також відповідачем було повернуто продукцію на загальну суму 4 683,96 грн.

На підставі викладеного, судом встановлено, що станом на день розгляду спору у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість в сумі 4 990,95 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

На підставі викладеного, суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача   суми заборгованості за поставлену позивачем, отриману відповідачем, але не оплачену ним у повному обсязі продукцію за договором № 46 від 15.03.2005р. законною, обґрунтованою та  такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 4 990,95 грн.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ст. 549 Цивільного кодексу України встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 343 ч.2 Господарського кодексу України встановлює, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.1 договору купівлі-продажу №46 від 15.03.2005р., у разі порушення строків оплати продукції відповідач - покупець сплачує позивачу - постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня за кожен день прострочення у відповідності до Закону України ”Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”.

Враховуючи те, що відповідачем прострочено перед позивачем виконання грошового зобовязання по оплаті поставленої продукції за вищезазначеним договором в розмірі 4 990,95 грн., суд прийшов до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобовязання - є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно розрахунку суду, сума пені за період з 04.03.2006р. (позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу №22-01/85 21.02.2006р., а тому відповідач повинен був виконати свої зобов"язання перед позивачем у строк до 04.03.2006р. (семиденний строк з урахуванням поштового обігу) ) по 01.09.2006р. включно, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за прострочення виконання зобовязання у розмірі 4 990,95 грн. по оплаті поставленої продукції за договором купівлі-продажу №46 від 15.03.2005р. саме в цей період, складає 449,86 грн., а саме:

В період з 04.03.2005р. по 09.06.2005р. (98 днів) облікова ставка НБУ складала 9,5%:

(4 990,95 грн. (сума заборгованості за договором №46 від 15.03.2005р.) х 19% х 98 днів)/365 = 254,60 грн.

В період з 10.06.2006р. по 01.09.2006р. (84 дні) облікова ставка НБУ складала 8,5%:

(4 990,95 грн. (сума заборгованості за договором №46 від 15.03.2005р.) х 17% х 84 днів)/365 = 195,26 грн.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає: 449,86 грн.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 452,06 грн. пені, згідно розрахунку суду належна сума пені складає 449,86 грн., а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення вказаних позовних вимог позивача, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що складає 449,86 грн

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 175 ч.1, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526,  625, 655  Цивільного кодексу України 2004 року, керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальнісю «Вілмобуд» (, юридична адреса: 01103, м. Київ, булв. Дружби Народів, 18/7, фактична адреса: 02160, м. Київ, вул. Харківське шосе, 2-А, р/р 26004562 в  АБ «Столичний»м. Києва, МФО 322733), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Відкритого акціонерного товариства „Одесхарчокомбінат” (, місцезнаходження: 65005 м.Одеса, вул. Бугаївська, 3; р/р 0000 в ОФ АКІБ „Укрсиббанк”, МФО 328782) суму заборгованості у розмірі 4 990 (чотири тисячі дев”ятсот дев”яносто) грн. 95 коп., 449 (чотириста сорок дев”ять) грн. 86 коп. пені, а також витрати по сплаті державного мита у розмірі 101 (сто одна) грн. 95 коп. та 117 (сто сімнадцять) грн. 95 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. В задоволенні позовних вимог в іншій частині –відмовити.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                        Станік С.Р.