СУД
РІШЕННЯ

"09" листопада 2007 р.

Справа №  5/142(9/293)

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Хилька Ю.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №
5/142 (9/293)

за позовом: Світловодського  міжрайонного прокурора в інтересах держави в
особі Великоандрусівської сільської ради, Кіровоградська область,
Світловодський район, с.Велика Андрусівка

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, Кіровоградська область, Світловодський район, с.Велика
Андрусівка

про визнання недійсними  договорів та зобов'язання повернути
обладнання системи водопостачання

Представники сторін:

від позивача - Іващенко  Н.І.
сільський  голова;

від відповідача - ОСОБА_1 особисто;

від відповідача - ОСОБА_2,
довіреність № б/н від 17.08.2007 року.

В судовому засіданні брав участь
прокурор відділу представництва інтересів громадян та держави в судах
прокуратури Кіровоградської області - Федунець З.О. посвідчення №347 та
помічник Світловодського  міжрайонного
прокурора  Баркар А.А., посвідчення №114.

За
клопотаннями  сторін та
прокурора  оголошено  вступну та резолютивну частину  рішення
09.11.2007 року.

СУТЬ  СПОРУ:

Подано позов про визнання недійсним
договору оренди обладнання системи водопостачання від 03.11.2003 року та
договору оренди обладнання системи водопостачання від 30.10.2003 р. на майбутнє
відповідно до ст. 48 ЦК УРСР з підстав невідповідності їх нормам чинного
законодавства.

Позовні вимоги  при зверненні до суду  прокурор обґрунтував посиланням  на те, що оренда обладнання системи
водопостачання здійснюється відповідачем з порушенням ст. 9 Закону України
"Про ліцензування певних видів господарської діяльності", оскільки на
момент укладення вищезазначених договорів так і на даний час відповідач немає
ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання.

01.02.2007 р. прокурором подано
зміни до позовної заяви, відповідно до яких
прокурор просить визнати недійсним договір оренди обладнання системи
водопостачання від 03.11.2003 року та договір оренди обладнання системи
водопостачання від 30.10.2003 р. на майбутнє одночасно на підставі статей 48 та
49 ЦК УРСР.

15.02.2007 р. прокурор змінив
позовні вимоги та просить визнати недійсним договір оренди обладнання системи
водопостачання від 03.11.2003 року та договір оренди обладнання системи
водопостачання від 30.10.2003 р. на майбутнє на підставі ст. 48  ЦК УРСР, враховуючи те, що розмір орендної
плати, зазначений в договорах  не відповідає
вимогам чинного законодавства, а саме пункту 7 Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 р. №786; крім того,  прокурор просить зобов'язати суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 повернути Великоандрусівській сільській раді Світловодського
району Кіровоградської області обладнання системи водопостачання, а саме:
водокачку (3 шт.), бурові скважини (3 шт.), водонапірні башні (3 шт.) та
водомагістраль.

Господарський суд прийняв до
розгляду дані зміни.

Відповідач позов заперечив,
посилаючись, зокрема, на те, що у прокурора та позивача відсутні правові
підстави стверджувати, що розмір орендної плати за  договорами
оренди  визначено з
порушенням  п.7 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. №786  і зазначений
в договорах розмір орендної плати є заниженим, оскільки  орендна плата
підлягає визначенню в залежності від
вартості майна, яке передається в оренду. В свою чергу оцінка майна,
що  перебуває в комунальній власності і
передається в оренду, повинна здійснюватись за Методикою оцінки об'єктів
оренди, затвердженою  постановою Кабінету
Міністрів України від 10.08.1995 року №629. Однак, оцінка майна, яке було
передано в оренду  не здійснювалась.

Дослідивши  наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини між учасниками
спору  виникли на підставі укладених   30.10.2003 року мiж Великоандрусiвською
сiльською радою Свiтловодського  району
Кiровоградської областi (позивачем) та суб'єктом пiдприємницької дiяльностi -
фiзичною особою ОСОБА_1 (відповідачем) договору
оренди обладнання системи водопостачання (в подальшому  договір 1), за умовами якого орендодавець
(Великоандрусiвська сiльська рада) передає, а орендар (суб'єкт пiдприємницької
дiяльностi ОСОБА_1) бере в тимчасове володіння та  користування наступне майно: водокачка (3
шт.); бурові скважини (3 шт.);
водонапірні башти (3 шт.); водомагістраль: с.Калантаїв -8000 м., с.
Андрусівка -7650 м.; трактор (1 шт.) та сак (1 шт.)

У п.1.2. цього договору зазначено,
що технiчний стан та вартість майна, що орендується, на момент передачi в
оренду визначається експертним шляхом та вiдображається в актах технiчного
стану (додаток №1), який є невiд'ємною частиною даного договору.

Згiдно п. 3.2 договору передача
майна в оренду здiйснюється вiдповiдними фахiвцями сторін за актом приймання -
передачi (додаток №2), який є невiд'ємною частиною даного договору.

Термін оренди складає п'ять років з
моменту прийняття майна, що орендується, за актом приймання-передачi (п. 4.2
договору).

Розмір орендних платежів згiдно
з  п. 5.1 договору, становить 80,00 грн.

За умовами  п.5.2 договору  орендна плата сплачується в безготівковому
порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа наступного за
розрахунковим місяця.

Крім того,  сторонами спору укладено договір оренди
обладнання системи  водопостачання від
03.11.2003 року (договір 2),  за  умовами
якого орендодавець (Великоандрусiвська сiльська рада) передає, а орендар
(суб'єкт пiдприємницької дiяльностi ОСОБА_1) бере в тимчасове володіння та
користування наступне майно: водокачка (3 шт.); бурові скважини (4 шт.);  водонапірні башти (3 шт.); водомагістраль:
с.Калантаїв -8000 м., с. Андрусівка -7650 м.; трактор  (1 шт.) та сак (1 шт.)

У п.1.2. цього договору зазначено,
що технiчний стан та вартість майна, що орендується, на момент передачi в
оренду визначається експертним шляхом та вiдображається в актах технiчного
стану (додаток №1), який є невiд'ємною частиною даного договору.

Згiдно п. 3.2 договору передача
майна в оренду здiйснюється вiдповiдними фахiвцями сторін за актом приймання -
передачi (додаток №2), який є невiд'ємною частиною даного договору.

Термін оренди складає п'ять років з
моменту прийняття майна, що орендується, за актом приймання-передачi (п. 4.2
договору).

Розмір орендних платежів  згiдно з
п. 5.1 договору, становить 80,00 грн.
у квартал.

За умовами  п.5.2 договору  орендна плата сплачується в безготівковому
порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа наступного за
розрахунковим місяця.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно вищезазначених договорів в оренду передано одне і те ж майно
комунальної власності Великоандрусівської сільської ради.

Однак, господарський суд звертає
увагу на ту обставину, що договір 1 та
договір 2  не є  ідентичними, оскільки в  п.1.1. договорів зазначена різна кількість
об'єктів оренди, а  пунктом 5.1.
договорів передбачена різний розмір орендної плати.

В судовому засіданні позивач та
прокурор уточнені позовні вимоги
підтримують повністю з посиланням на те, що договори не відповідають
вимогам  чинного законодавства, оскільки
сторонами невірно визначено розмір орендної плати.

При цьому на думку позивача та
прокурора визначальним  є  те, що
відповідно до п.7 Методики розрахунку і порядку використання плати за
оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від
04.10.1995 р. №786, розмір річної орендної плати у разі оренди окремого
індивідуально визначеного   майна  (крім
нерухомого   майна)
встановлюється  за  згодою
сторін,  але  не
менш  як 5 відсотків вартості
орендованого  майна,  а у разі коли орендарем є суб'єкт малого  підприємництва   -
не   менш  як
4  відсотки  вартості орендованого майна.

Враховуючи балансову вартість
орендованого майна, прокурор та позивач вважають, що розмір орендної плати
розрахований з порушенням вищезазначеної Методики і є надто низьким, у зв'язку
з чим вищезгадані договори підлягають визнанню недiйсними.

Відповідач  не визнає позовні вимоги та вважає їх
необґрунтованими,  просить в позові
відмовити  повністю та при прийнятті
рішення врахувати наступне.

Вимоги позивача про повернення
обладнання системи водопостачання, а саме: 3-х водокачок,  3-х бурових скважин, 3-х башен та
водомагістралі не можуть бути виконані, оскільки вказане обладнання відсутнє у
відповідача.

Згідно до рішення
Великоандрусівської  сільської ради
від  29.05.2007 року  №96 “Про розгляд рішення  загальних зборів жителів с. В. Андрусівка від
25.05.2007 року “Про повернення комунального майна” обладнання системи
водопостачання, що є об'єктом оренди згідно до договору  від 30.10.2003 року вилучене у відповідача.
Вказане рішення оскаржене
відповідачем  до Світловодського
міськрайонного суду, призначено розгляд в судовому засіданні  05.10.2007 року.

Проаналізувавши правовідносини між
учасниками спору та надавши їм  юридичну
оцінку, господарський суд приходить до переконання, що позовні вимоги є
обґрунтованим та підлягають до
часткового задоволення .

Такий  висновок господарський  суд зробив на підставі  наступного.

Правовідносини між учасниками спору
регулюються Законом  України "Про
оренду державного та комунального майна" (Закон) та глави 25
"Майновий найом"  Цивільного
кодексу Української РСР (ЦК УРСР), який був чинним на день укладення договору.

За приписом ст.2 Закону України
"Про оренду  державного та
комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне
користування майном,  необхідним  орендареві
для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до  ч.1 ст.10 цього Закону визначено істотні
умови договору оренди, якими є: об'єкт оренди (склад  і
вартість  майна  з
урахуванням  її індексації);      термін, на який укладається договір
оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його
повернення; виконання зобов'язань;
відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду
майна;      обов'язки   сторін
щодо   забезпечення   пожежної
безпеки орендованого майна.

Відповідно до ст.11 Закону оцінка
об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Оцінка об'єкта оренди передує
укладенню договору оренди.

Методика оцінки об'єктів
оренди  затверджена  постановою Кабінету Міністрів  України №629 від 10.08.1995 року з
послідуючими змінами і доповненнями.
Відповідно до пункту 20 цієї Методики у разі оренди окремого
індивідуально визначеного майна (крім нерухомого) за заявою підприємства -
орендодавця комісією, що утворюється органом, уповноваженим управляти майном
цього підприємства, здійснюється самостійна оцінка майна на підставі даних
бухгалтерського обліку з урахуванням всіх передбачених законодавством
переоцінок і дооцінок.

Поряд з цим, частина друга цього
пункту не виключає можливість
використання незалежної оцінки цього майна.

В залежності від  вартості
об'єкта оренди визначається орендна плата за оренду державного майна
згідно Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного
майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р.
№786.

Як
зазначено в пункті п.1.2. договорів 1 та 2  технiчний стан та вартість майна, що
орендується, на момент передачi в оренду визначається експертним шляхом та
вiдображається в актах технiчного стану (додаток №1), який є невiд'ємною
частиною даного договору

Однак, додаток №1 до спірних
договорів від 30.10.2003 р. та 03.11.2003 р. відсутній. Докази про його
складання  сторони до судового засідання
не подали.

Господарський суд приходить до
висновку, що оцінка майна, яке передавалось в оренду, в порядку визначеному  законодавством не проводилась.

Таким чином,  в порушення
ст.10  Закону України "Про
оренду державного та комунального майна" укладені сторонами договори
оренди обладнання системи водопостачання
від 30.10.2003 р. та від 03.11.2003 р. не містять такої істотної умови
договору як  вартість об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 12 Закону України
"Про оренду державного та комунального майна" договір  оренди
вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних
умов і  підписання  сторонами
тексту договору.

За правилами ст.153 Цивільного
кодексу УРСР  договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних
умовах.

Істотними є ті умови договору, які
визнані такими за  законом або необхідні
для договорів даного виду, а  також  всі
ті  умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Господарський  суд
вважає, що визначальним для вирішення спору по суті  є безспірно встановлений факт про допущене
порушення сторонами порядку  укладання
договорів 1 та 2 щодо відсутності в договорах такої істотної умови договору як
вартість об'єкта оренди.

За приписом  ст.12
Закону України  “Про оренду
державного та комунального  майна”
договір оренди вважається  укладеним з
моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами
тексту  договору.

Відсутність  додатків №1 до спірних договорів та
невизначеність вартості майна, яке передавалось в оренду, привело до
визначення  розміру орендної плати, який
не відповідає п.7 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України №786
від  04.10. 1995 року.

За приписом ст. 48 Цивільного
кодексу УРСР  недійсною є та угода, що не
відповідає вимогам закону. По недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути
одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах,  якщо інші наслідки недійсності  угоди не передбачені законом.

Згідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу
України (ЦК України) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються  до тих прав і обов'язків, що виникли  або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Згідно ст. 215 ЦК України  підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203  цього Кодексу.

Частиною 1 ст.203 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому
кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства.

Відповідно до п.1 роз'яснення
Вищого арбітражного  суду України  "Про деякі питання практики вирішення
спорів,  пов'язаних з визнанням угод
недійсними  №02-5/111 від 12.03.1999 р. з
подальшими змінами і доповненнями угода може бути визнана недійсною з
підстав,  передбачених   законом.

Загальні підстави і наслідки
недійсності угод встановлені статтею 48
Цивільного кодексу України, за якою недійсною визнається угода,  що  не  відповідає
вимогам  закону.  Правило,
встановлене  цією  нормою, повинно застосовуватись в усіх  випадках,
коли  угода  вчинена  з
порушенням  закону  і
не  підпадає  під
дію  інших  норм,
які  встановлюють спеціальні
підстави та наслідки недійсності угод, зокрема статей 49,  50,
56,  57,  58 Цивільного кодексу,  абзацу другого пункту  6
статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна"
,  пункту 2 статті 20 Закону України  "Про
приватизацію   невеликих   державних
підприємств (малу приватизацію)" ( 2171-12 ), пункту 3 статті 14
Закону України "Про   оренду
землі"           ( 161-14 ) тощо.

Отже, вирішуючи  спори
про визнання  угод  недійсними, господарський суд  повинен
встановити  наявність тих
обставин, з  якими  закон
пов'язує визнання  угод  недійсними
і  настання відповідних наслідків,
а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін  за угодою;
у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та  інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

У
процесі вирішення  спору  сторони
можуть  самі  усунути
у  встановленому  порядку
порушення,  які  могли
б потягти за собою  визнання договору  недійсним,
зокрема,  шляхом  укладення
нового  договору;  внесення змін до договору,  який не відповідає закону у певній частині;
погодження його з відповідним державним
органом, якщо це необхідно для даної договору, а таке погодження раніше
не  було здійснено тощо.

Сторони також не позбавлені права
укласти  угоду про внесення змін до  договору з метою приведення його у
відповідність із законом або про розірвання договору. Якщо згадана угода не
суперечить чинному  законодавству,
господарський суд у  резолютивній частині
рішення може її затвердити.

Поряд з цим, проаналізувавши
обґрунтованість позовних вимог прокурора в частині зобов'язання відповідача
повернути позивачу орендоване майно (предмети оренди) господарський суд
приходить до висновку, що позовні вимоги
в цій  частині не  є
обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Господарським судом враховуються
приписи ст. 33 Господарського процесуального кодексу України про те, що кожна
сторона повинна довести ті  обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази
подаються  сторонами та  іншими учасниками судового процесу.

Однак, як вбачається з
пояснення  відповідача  від
28.09.2007 року  визначене  в
позовних вимогах  майно, яке
підлягає поверненню позивачу (водокачка-3 шт., бурові скважини-3 шт.,
водонапірні   башні -3 шт. та  водомагістраль на час  розгляду
спору у  відповідача  відсутнє, оскільки за рішенням  Великоандрусівської  сільської ради від 29.05.2007 року №96
обладнання системи водопостачання, що було
об'єктом  договору оренди вилучене
у  відповідача.

Прокурор та  позивач
не спростували вказаних доводів
відповідача.

Натомість, відсутність орендованого
майна у відповідача на час вирішення спору повністю підтверджується долученими
до справи матеріалами: протоколом від
25.05.2007 року (т.2 а.с.22-24), Рішенням №96 від 29.05.2007 року (т.2
а.с.25- 26), Актом приймання - передачі від 05.06.2007 року (т.2 а.с.27- 28).

Господарським  судом  приймається до уваги надана  позивачем
довідка №1560 від 31.08.2007 року про балансову вартість об'єктів
комунальної власності, які  передано
відповідно до акту приймання-передачі основних засобів від СВК “Славутич”
у  власність позивачу на загальну суму
85895 грн. та про визначення   щомісячної
орендної плати  цих об'єктів згідно до
Методики розрахунку до порядку використання плати за оренду державного майна,
затвердженої Постановою  Кабінету  Міністрів України №786 від  04.10.1995 року  в розмірі 286 грн. 32 коп. Однак, згідно до
умов  спірного договору від 03.11.2003
року орендна плата на рік  визначена в
розмірі  320 грн., а на квартал - 80 грн.

Натомість, довідка позивача №1589
від 31.08.2007 року (т.2. а.с.39)
господарським судом не приймається до уваги, оскільки викладені в
довідці    відомості про фактичну оплату
відповідачем плати за оренду майна, наявність
заборгованості  по  оплаті орендної плати і пені за несвоєчасне
внесення орендної плати не можуть визнаватись судом визначальними для вирішення
питання про визнання  договорів  недійсними.

Згідно до Роз'яснення Вищого
арбітражного  суду України "Про
деякі питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням угод недійсними
№02-5/111 від 12.03.1999 р. з подальшими змінами і доповненнями за
загальним правилом  невиконання чи
неналежне виконання  угоди не тягне за
собою  правових  наслідків
у  вигляді  визнання
угоди недійсною.  У  такому разі заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом  чи договором
наслідків,  а не визнання угоди
недійсною.  Водночас законом  можуть
передбачатися випадки, коли порушення законодавства, допущені  під час виконання договору, є підставою для
визнання його недійсним (зокрема, пункт 5 статті 27  Закону України "Про приватизацію
державного майна").

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 33, 36, 43, 49,  66, 75, 82, 84,
85, 116 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити  частково.

Визнати недійсним договір оренди
обладнання системи водопостачання
від  03 листопада  2003 року укладений між Великоандрусівською
сільською радою (27520, Кіровоградська область, Світловодський район, с. Велика
Андрусівка, вул. Леніна, 43) та  фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

Визнати недійсним договір оренди
обладнання системи водопостачання від 30 жовтня
2003 року на майбутнє, тобто з моменту винесення  рішення укладений між Великоандрусівською
сільською радою (27520, Кіровоградська область, Світловодський район, с. Велика
Андрусівка, вул. Леніна, 43) та  фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

В решті позовних вимог  відмовити повністю.

Стягнути з  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1)  державне мито в
розмірі  85 грн. в доход Державного
бюджету України на р/р 0002 в ГУДКУ у Кіровоградській області,
отримувач УДК у м. Кіровограді ГУДКУ у Кіровоградській області, МФО 823016, код
24145329.

Наказ видати.

Стягнути з  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
(АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України на р/р
0002, отримувач коштів: УДК у м. Кіровограді, банк отримувача: ГУДКУ
у Кіровоградській області, МФО 823016, код 24145329 витрати  на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 118 грн.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а  у разі, якщо у  судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після  закінчення
десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до
ст. 84 цього  Кодексу.

Сторони у справі протягом цього
строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане
рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя                                         Ю.І.
Хилько