ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"04" травня 2007 р.                                                                   Справа № А6/128-07

11.50 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Петровій Л.М.

розглянувши адміністративну справу № А6/128-07

за позовом Державної податкової інспекції у м. Славутич, м. Славутич

до Приватного підприємства „Будкомплекс”, м. Славутич

про  стягнення 19 903,87 грн.

Представники:

від   позивача  Безнощенко Н.О. (дов. № 1 від 19.01.2007 р.)

від   відповідача  не з’явився

Обставини спору:

Державна податкова інспекція у м. Славутичі (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Приватного підприємства „Будкомплекс”, (далі - відповідач) про стягнення 19903,87 грн.

Провадження у справі було відкрите відповідно до ухвали від 26.03.2007 року  за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачем Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  внаслідок чого за ним утворився податковий борг перед бюджетом.

Представник  відповідача  в судове засідання не з’явився, відзиву  на позов та інших витребуваних ухвалою суду документів не подав, хоча належним чином був повідомлений про місце і час судового засідання ухвалою суду від 26.03.2007р. та повісткою від 16.04.2007 р. Останній був належним чином повідомлений про місце і час судового засідання повістками суду, що підтверджується штампом про відправлення на зворотній стороні зазначених ухвал. Таким чином, відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутністю відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд,

встановив:

Приватне підприємство «Будкомплекс»зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області від 25.11.2002 р.

Відповідно до розрахунку позивача, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 19903,87 грн. податкових зобов’язань перед бюджетом.

ПП «Будкомплекс»нараховано зобов’язання по декларації з податку на додану вартість за січень 2006 р. по строку сплати 02.03.2006 р. –30443,00 грн. Відповідачем сплачено самостійно на протязі 2006-2007 р.р. –13366,81 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунком заборгованості,  податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2006 р.

Таким чином, відповідно до наданих позивачем документів в підтвердження податкової заборгованості (копії долучені до матеріалів справи)  заборгованість відповідача  складає              17076,19 грн., що відповідачем не  спростовано.

Статтею 5 Закону України № 2181-ІІІ встановлено, що узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки,  визначені цією  статтею,  визнається сумою податкового боргу платника податків (підпункт 5.4.1.).

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ податковий борг (недоїмка) - це податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України  № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у  поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за  останнім днем  відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації. У разі   коли   відповідно   до   закону  контролюючий  орган самостійно визначає податкове зобов'язання  платника  податків  за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки,  визначені у законі з відповідного податку, а  за  їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання  податкового  повідомлення про таке нарахування.  Коли ж  податкове зобов'язання визначено контролюючим органом за підставами, зазначеними у п. п. «а»-«в»п. п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4, платник податків зобов‘язаний погасити  нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня  отримання  податкового повідомлення.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно підпункту 2.3.1. п. 2.3. ст. 2 Закону є виключно податкові органи.

У разі, коли платник податків, як це передбачено підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ не сплачує узгоджену суму податкового  зобов'язання  в установлені строки,  податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Так,  позивачем  у відповідності до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2001р.  ДПІ у м. Славутич»виставлено ПП „Будкомплекс” податкові вимоги  за № 1/3 від 07.02.2006 р., № 2/10 від 13.03.2006 р. які були вручені посадовій особі підприємства. Дані податкові вимоги були залишені відповідачем без задоволення та не були відкликані податковим органом.

Відповідно до акту перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість № 10/23-1/32166766 від 29.03.2006 р., Державною податковою інспекцією у м. Славутич було встановлено порушення відповідачем вимог п.п. «б»п.4.2.2 ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р.    та пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р.            № 168/97-ВР.

За результатами проведення перевірки ДПІ у м. Славутич були винесені податкові  повідомлення - рішення  про застосування штрафних санкцій за №000102340/0 від 04.04.2006 р., №/0 від 12.04.2006 р., №/0 від 12.04.2006 р.

Податкові повідомлення-рішення відповідачем не оскаржувались.

Згідно підпункту 7.2.1. пункту 7.2. ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ джерелами   погашення   податкового   боргу   платника податків   за   рішенням   органу  стягнення,  які  є  виконавчими документами, є  будь-які  активи  платника  податків  (його  філій, відділень,   інших   відокремлених   підрозділів)   з  урахуванням обмежень,   визначених  цим  Законом,  а  також  іншими  законами.

Як передбачено п. 1.7. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ активи   платника   податків  - це  кошти,  матеріальні  та нематеріальні цінності,  що належать юридичній або фізичній  особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. ст. 3 Закону України № 2181-ІІІ активи  платника  податків   можуть   бути   примусово стягнені  в  рахунок  погашення його податкового боргу виключно за рішенням  суду.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню в повному розмірі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись  ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства „Будкомплекс” (07100, Київська обл., м. Славутич, вул. Бєлгородський квартал, буд.9, кв. 96, ) на користь Державної податкової інспекції у м. Славутичі (07100, Київська область, м. Славутич, пр-т Дружби Народів, 17а, ) 19903 (дев’ятнадцять тисяч дев’ятсот три) грн. 87 коп. податкової заборгованості.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя