ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2007 р.
№ 26-31/196-06-7102

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Першиков Є.В.

судді
Данилова Т.Б.

Ходаківська І.П.

розглянувши

касаційну скаргу
Приватного сільськогосподарського підприємства
«Новоукраїнське»

на
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р.

у справі
№ 26-31/196-06-7102 Господарського суду Одеської області

за позовом
Державного підприємства „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з державного матеріального резерву

до
Приватного сільськогосподарського підприємства
«Новоукраїнське»

про

стягнення 54993,67 грн.

За участю представників сторін:

від позивача –Сорочан О.С., за довіреністю

від відповідача –не з’явився

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Державне підприємство „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів” (далі - Комбінат) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства „Новоукраїнське” (далі - Підприємство) про стягнення 52 945 грн. 03 коп. боргу, що виник у зв’язку з непроведенням остаточного розрахунку за поставлену у квітні 2006 року продукцію згідно з договором № 385 від 03.04.2006 року, та 1486 грн. 39 коп. пені, 244 грн. 32 коп. річних, 317 грн. 93 коп. втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов’язання.

В процесі розгляду даної справи позивач заявою від 29.01.2007 року уточнив свої позовні вимоги і посилаючись на те, що у серпні 2006 року відповідач сплатив 20 000 грн. в рахунок погашення свого боргу за договором  № 385 від 03.04.2006 року, просив господарський суд стягнути з останнього на свою користь 32945 грн. 03 коп. основного боргу, а також пеню, річні та інфляційні втрати в раніше заявлених сумах.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.02.2007 року у справі позов задоволено частково на користь Комбінату з Підприємства  стягнуто 32945 грн. 03 коп. основного боргу, 1486 грн. 39 коп. пені, 244грн. 32 коп. річних та 317 грн. 93 коп. інфляційних збитків, а в частині стягнення 20 000 грн. основного боргу ухвалою суду від 21.02.2007 року провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмета спору.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Одеської області Приватне сільськогосподарське підприємство „Новоукраїнське” звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.07 р. апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства „Новоукраїнське” задоволено частково. Рішення  та ухвалу господарського  суду  Одеської області  від  21.02.2007 р. у справі № 26-31/196-06-7102 скасовано. Прийняте рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства „Новоукраїнське” на користь Державного підприємства „Куліндоровський комбінат хлібопродуктів” Державного комітету України з державного матеріального резерву 32945 грн. 03 коп. основного боргу, 1486 грн. 39 коп.  пені, 244 грн. 32 коп. річних, 317 грн. 93 коп.  втрат від інфляції та 667 грн. судових втрат.

Приватне сільськогосподарське підприємство „Новоукраїнське”  звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.07 р. повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2006 року між сторонами по справі було укладено Договір поставки комбікорму № 385.

Відповідно до умов вищевказаного Договору позивач у квітні 2006 року поставив відповідачу 92.62 тн комбікорму загальною сумою 71784 грн. 66 коп., що підтверджується відповідними довіреностями та накладними наявними в справі та не заперечується останнім.

Оплата отриманої продукції у встановлений договором строк відповідачем була проведена частково у сумі 18839 грн. 63 коп. і на момент звернення позивача до господарського суду з цим позовом прострочена заборгованість Підприємства перед Комбінатом становила 52945 грн. 03 коп.

На підставі ст. 230 ГК України та п. 3.1 договору за прострочення виконання грошового зобов’язання позивач нарахував відповідачеві до сплати пеню в сумі 1486 грн. 39 коп., три проценти річних в сумі 244 грн. 32 коп. та витрати від знецінення грошових коштів в сумі 317 грн. 93 коп. Зазначені розрахунки позивача відповідачем не оспорені як в цілому, так і за їх складовими.

В процесі розгляду даної справи відповідач у серпні 2006 року сплатив позивачеві в рахунок погашення свого боргу за договором від 03.04.2006 року грошові кошти у сумі 20 000 грн. Таким чином, на момент вирішення даного спору прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором становить 32 945 грн. 03 коп.

Відповідач ці обставини не спростовує.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком апеляційної інстанції в тому, що уточненні позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню у заявлених сумах.

Доводи скаржника щодо неналежного повідомлення про час і місце судового засідання спростовується матеріалами справи, зокрема відміткою суду на зворотній стороні ухвали від 08.06.2007 р. про прийняття апеляційної скарги до розгляду, з якої вбачається, що копії ухвали були направлені всім сторонам у справі.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до  ст.ст. 85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена  вступна   та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5,  111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Новоукраїнське»залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р. у справі № 26-31/196-06-7102 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                     Є. Першиков

Судді                                                                                                    Т. Данилова

І.  Ходаківська