ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" вересня 2007 р.
Справа  № 3/192-07-5525

За позовом: відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі філії „Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”

До відповідача: військової частини А-2238

Про: стягнення 3097,84 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Оксенчук С.С. - представник, діючий за довіреністю від 27.06.2007р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач – Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком” в особі філії „Дирекція первинної мережі відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з військової частини А-2238 борг за договором про надання послуг зв’язку від 01.06.2004р. №1288/8 на загальну суму 3097,84 грн., з яких сума основного боргу становить 2736 грн., сума пені - 60 грн., сума інфляційних - 235,67 грн., сума 3% річних - 45,67 грн.

Відповідач підтверджує наявність основної заборгованості, письмових пояснень суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, встановив.

01 червня 2004р. між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” (Виконавець) та  Військовою частиною А - 2238 (Споживач) було укладено Договір експлуатаційно-технічне обслуговування обладнання зв’язку за №1298/8, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на технічне обслуговування обладнання, яке встановлене в ЛАЦ ЦПМ-11 м. Одеса. Виконавець приймає обладнання на технічне обслуговування та забезпечує технічне обслуговування обладнання Замовника, на підставі акту виконаних робіт Виконавцем виставляє Замовнику рахунки з оплати послуг за технічне обслуговування в обсязі, що не перевищує суму асигнувань, виділених бюджетом для фінансування зобов’язань Замовника Замовник повинен передати обладнання на технічне обслуговування, забезпечує Виконавця комплектом запчастин для оперативного проведення ремонту у відповідності з взаємо погодженою специфікацією, здійснює оплату за технічне обслуговування до 10 числа місяця наступного за звітним, на підставі встановлених рахунків Виконавця.

На виконання умов Договору ВАТ „Укртелеком” у період з 11.01.2006р. по 21.03.2007р. фактично надано послуги на загальну суму 2736 грн., факт отримання послуг на дану суму відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи і розрахунком позивача.

Під час розгляду справи відповідач частково розрахувався з позивачем на загальну суму 912 грн., що підтверджують наявні у матеріалах справи копії платіжних доручень №413 від 23.07.2007р. та № 414 від 23.07.2006р.

В порушення умов Договору, відповідач не розрахувався за надані йому послуги на загальну суму 1824грн. за період з 11.01.2006р. по 21.03.2007р., що і утворило суму основного боргу, заявлену до стягнення.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені, наведеної в листі Національного банку України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на виконання Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, сума простроченого платежу помножена на розмір пені за кожен день прострочення у відсотках, розділена на сто та помножена на кількість днів прострочення платежу буде дорівнювати сумі пені за прострочення платежу.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2 Договору у випадку несвоєчасної оплати Замовнику нараховується пеня, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня за кожну добу затримки.

Відповідно до п. 6 ст.232 Господарського Кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок Позивача щодо нарахування ним штрафник санкцій, суд вважає його вірним, але таким що підлягає перерахуванню у частині заявленої до стягнення пені у відповідності до вимог п. 6 ст.232 Господарського Кодексу України. Перерахована сума пені, що підлягає задоволенню складає 60 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 1824грн., суми пені в розмірі 60 грн., суми інфляційних у розмірі 235,67 грн., суми 3% річних у розмірі 45,67 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони –пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1.            Позов задовольнити частково.

2.  Стягнути з Військової частини А-2238   (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 26)         р/р 2840 в КПК в Одеській області, МФО 828011, ) на користь Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі, якою є філія „Дирекція первинної мережі ВАТ "Укртелеком" (03110, м. Київ, вул. Солом’янська, 3) р/р 2891 в Київській регіональній дирекції ВАТ „Райфайзен банк „Аваль”, МФО 322904, ) 1824 (тисяча вісімсот двадцять чотири) грн. заборгованості, 60 (шістдесят) грн. пені, 45 (сорок п’ять) грн. 67 коп. 3% річних, 235 (двісті тридцять п’ять) грн. 67 коп. індексу інфляції, 101 (сто одна) грн. 65коп. державного мита та 117 (сто сімнадцять) грн. 59 коп. витрат на ІТЗ судового процесу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя