ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.

№ 9/86-б/22б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого  -                                       Полякова
Б.М.

Суддів -
Ткаченко Н.Г.

Панової І.Ю.

За участю  представників : УПФ України в Городнянському
районі Чернігівської області  - Бебко
А.Ю.,  Самійленко А.А.; ДПІ в Городнянському
районі Чернігівської області  -
Остроноса  С.А.;               гр.ОСОБА_1.  -ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в
Городнянському районі Чернігівської області

на ухвалу господарського суду  Чернігівської області від 28.11.2006 р.
та  постанову Київського апеляційного  господарського суду від 23.05.2007 р. по
справі № 9/86-б/22б за заявою Чернігівської
міжрайонної державної податкової інспекції до Відкритого акціонерного
товариства "Городнянський завод продтоварів"  про банкрутство, -

В С Т А Н О
В И В:

Ухвалою господарського суду Чернігівської
області від                    26.01.2005
р. було порушено провадження по справі № 9/86-б про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства "Городнянський завод продтоварів", введено
мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 18.05.2005 р. по справі № 9/86-б затверджено реєстр
вимог кредиторів ВАТ "Городнянський завод продтоварів".

Постановою господарського суду
Чернігівської області від 31.05.2005 р.
по справі  № 9/86-б визнано
боржника -  ВАТ "Городнянський завод
продтоварів" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором
боржника призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 28 листопада 2006 р. /суддя Івченко С.М./   відмовлено у задоволенні клопотань ВАТ
"Державний ощадний банк" та УПФ України в Городнянському районі  про зупинення провадження у справі, а також
припинення провадження з підстав відсутності предмету спору; відмовлено у
визнанні вимог ВАТ АБ “Приватінвест”; у задоволенні скарг ВАТ “Державний
ощадний банк України” та заяви УПФ України у Городнянському районі про
зобов'язання ліквідатора виключити вимоги банку з четвертої черги задоволення
та включення їх до окремого реєстру вимог кредиторів,  які забезпечені заставою, тобто першої черги
і подати на затвердження суду вказані зміни; про зобов'язання ліквідатора
здійснити експертну оцінку ринкової вартості майнового комплексу, яку в
подальшому погодити з комітетом кредиторів; про зобов'язання ліквідатора
зробити переоцінку майна та призначити нові торги відмовлено; визнано поточні
грошові вимоги Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Городнянському
районі у сумі 343,65 грн. ; затверджено
звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, боржника - ВАТ
"Городнянський завод продтоварів" ліквідовано,  провадження по справі № 9/86-б/22б припинено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23 травня 2007 р. по справі № 9/86-б/22б   /колегія суддів у складі :      Сотніков С.В., Дикунська С.Я., Шипко
В.В./  ухвала господарського суду
Чернігівської області від 28.11.2006 р. залишена без змін, а апеляційні скарги
Чернігівського  обласного відділення
ВАТ  "Державний ощадний
банк"  та УПФ України у
Городнянському районі без задоволення.

В касаційній скарзі  кредитор - Управління Пенсійного фонду
України в Городнянському районі Чернігівської області   просить скасувати ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 28.11.2006 р. та постанову Київського
апеляційного  господарського суду від
23.05.2007 р.,  посилаючись на те, що
вони постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко
Н.Г., пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга  підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 ГПК
України Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом”.

28.11.2006 р.  до господарського суду Чернігівської області
було подано клопотання кредитора - ВАТ "Державний ощадний банк
України", в якому він просив
припинити провадження по справі про банкрутство ВАТ "Городнянський
завод продтоварів", поскільки у суду не було підстав для порушення
провадження по справі. Крім того, в судовому засіданні 28.11.2006 р. ВАТ
"Державний ощадний банк України" та УПФ України у Городнянському
районі було заявлене клопотання про зупинення провадження по справі, до
розгляду касаційної скарги банку на рішення від 16.10.2006  р. по справі        № 9/179.

Пунктом першим оскаржуваної ухвали
від 28.11.2006 р. вищезазначені
клопотання залишені без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні клопотань
ВАТ "Державний ощадний банк України" та УПФ України у Городнянському
районі про зупинення провадження по справі до касаційного перегляду рішення від
16.10.2006  р. по справі  № 9/179, господарські суди попередніх
інстанцій виходили з того, що поскільки вказана справа не пов'язана зі справою
про банкрутство ВАТ "Городнянський завод продтоварів", то і підстав
для зупинення провадження по справі, відповідно до  вимог ст.79 ГПК України, не має.

Відповідно до ст.79 ГПК України
господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням
сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою
у випадках:  призначення господарським
судом судової експертизи;  надсилання
господарським судом матеріалів до слідчих органів;  заміни однієї з сторін її правонаступником
внаслідок реорганізації підприємства, організації. Господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення. Про
зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала.

Відмовляючи в задоволенні
клопотання ВАТ "Державний ощадний банк України" та УПФ України у
Городнянському районі про припинення провадження по справі, суди першої та
апеляційної інстанції виходили з того, що
доводи банку про відсутність підстав для порушення справи про
банкрутство є безпідставними та спростовуються доказами, що містяться у
матеріалах справи, поскільки існування податкового боргу у боржника
підтверджується, зокрема, рішенням господарського суду Чернігівської області
від     03.04.2003 р. про стягнення
податкового боргу за рахунок активів, податковими вимогами, які залишились без
виконання, внаслідок самостійного узгодження сум податкових зобов'язань, шляхом
подання податкових декларацій, що підтверджується витягом з особової картки
платника податків, в загальному розмірі 103353,53 грн.

В порушення вимог чинного
господарсько-процесуального законодавства, клопотання  ВАТ "Державний ощадний банк
України" та УПФ України у Городнянському району не були переглянуті в
окремому судовому засіданні,  не було
належним чином мотивовано підстав відхилення задоволення даних клопотань.

Пунктом другим оскаржуваної ухвали
господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006 р.,  відмовлено у визнанні кредиторських вимог ВАТ
АБ "Приватінвест"  до ВАТ
"Городнянський завод продтоварів".

Як вбачається із матеріалів справи,
ВАТ АБ  "Приватінвест"             11.03.2005 р.  звернулося із заявою до господарського суду
Чернігівської області, в якій просило визнати його  кредитором на суму 222 182,38 грн. та
включити їх до реєстру вимог кредиторів в першу чергу. ВАТ АБ
"Приватінвест" обґрунтував свої вимоги невиконанням МВКП
"Райдуга" своїх зобов`язань щодо сплати кредиту та відсотків по
укладеному між вказаними особами кредитному договору № 64 від 22.08.2002 р. та
додаткової угоди до нього, майновим поручителем за яким виступило ВАТ   "Городянський завод продтоварів",  згідно договору застави від     27.08.2002 р.  та додаткової угоди до нього.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 18.05.2005 р., яка залишена без змін постановою
Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2005 р., відхилено
кредиторські вимоги ВАТ АБ "Приватінвест" до боржника в сумі 222
182,38 грн., поскільки ВАТ АБ
"Приватінвест" пропущений 3 -місячний термін пред`явлення до
ВАТ "Городянський завод продтоварів" вимог за кредитним договором та
договором поруки, як до майнового поручителя, а також на те,  що згідно рішення господарського суду
Чернігівської області від 15.02.2005 р. по
справі № 12/45 ВАТ АБ „Приватінвест”
безпосередньо з позичальника -
малого виробничо-комерційного підприємства „Райдуга” неповернутий
кредит.

Постановою  Вищого господарського суду України від
09.11.2005 р. скасовано  ухвалу
господарського суду Чернігівської області від 18.05.2005 року та постанову
Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2005 року в частині
невизнання та не включення  до реєстру
вимог кредиторів грошових вимог ВАТ АБ "Приватінвест", а справу
передано на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

Зазначена постанова Вищого
господарського суду України від 09.11.2005 р. мотивована тим, що господарські
суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що саме застава була обрана
для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №  64 від 22.08.2002 р., а припинення права
застави передбачено ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України "Про
заставу", отже ст. 559 ЦК України (Припинення поруки) до такого виду
виконання зобов`язання як застава не може бути застосована.

Відповідно до ст.11112 ГПК
України  вказівки, що містяться у
постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під
час нового розгляду справи.

В супереч вимог закону  судами попередніх інстанцій не були належним
чином виконані вказівки, які містяться в Постанові ВГСУ від 09.11.2005 р.

Оскаржувана ухвала господарського
суду та постанова апеляційної інстанції, якими відмовлено у визнанні
кредиторських вимог ВАТ АБ "Приватінвест"  до ВАТ "Городнянський завод
продтоварів"  мотивовані тим,  що вимоги ВАТ АБ "Приватінвест" є
недоведеними та такими, що не підтверджуються належними письмовими доказами, та
крім того, договір застави від 27.08.2002 р.
містить вимоги щодо стягнення саме майна боржника, як задоволення  у разі невиконання  боржником
по основному зобов'язанню, а отже, вимоги ВАТ АБ
"Приватінвест"   є саме
майновими, а не грошовими, тому не
можуть бути прийняті судом у справі про банкрутство.

Але з такими висновками суду
погодитись не можна.

Відповідно до ст.ст.1, 4 Закону
України "Про заставу"  в силу
застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Предметом
застави можуть бути майно та майнові права.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги
кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їх заявами, а за
їх відсутності, - згідно з даними бухгалтерського обліку боржника, а також
внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави
згідно з державним реєстром застав.

Враховуючи те, що кредитори, вимоги
яких забезпечені заставою, (заставні кредитори) не є конкурсними кредиторами,
вони можуть не подавати заяви з грошовими вимогами до боржника в порядку ч. 1
ст. 14 Закону України  “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”. Такі вимоги в
обов'язковому порядку розпорядник майна вносить до реєстру вимог кредиторів  за даними бухгалтерського обліку боржника.

Таким чином, висновок
господарського суду Чернігівської області про те, що поскільки договір застави
від 27.08.2002 р. містить вимогу до боржника про стягнення майна, то заставний
кредитор - ВАТ АБ "Приватінвест"
є кредитором з майновими, а не грошовими вимогами до ВАТ
"Городнянський завод продтоварів", а отже його вимоги не можуть
розглядатися в справі про банкрутство, є таким, що суперечить чинному законодавству.

Пунктом третім оскаржуваної ухвали  відмовлено у задоволенні скарги ВАТ “Державний
ощадний банк України” та заяви УПФ України у Городнянському районі про
зобов'язання ліквідатора виключити вимоги банку з четвертої черги задоволення
та включення їх до окремого реєстру вимог кредиторів,  які забезпечені заставою, тобто першої черги
і подати на затвердження суду вказані зміни; про зобов'язання ліквідатора
здійснити експертну оцінку ринкової вартості майнового комплексу, яку в
подальшому погодити з комітетом кредиторів; та про зобов'язання ліквідатора
зробити переоцінку майна та призначити нові торги.

ВАТ “Державний ощадний банк
України”  07.09.2006 р. подав до суду
заяви про зобов'язання ліквідатора виключити вимоги банку з четвертої черги
задоволення та включення їх до окремого реєстру вимог кредиторів,  які забезпечені заставою, тобто першої черги
і подати на затвердження суду вказані зміни. В обгрунтування своєї позиції ВАТ
“Державний ощадний банк України”   посилався
на визнання рішенням Городянського районного суду від 11.04.2006 р. договору
застави нерухомого майна від 12.02.2002 р., дійсним.

18.09.2006 р. УПФ України у
Городнянському районі подано  до суду
заяву про визнання  договору
купівлі-продажу нерухомості від 11.02.2005 р. недійсним та зобов'язання
ліквідатора ВАТ "Городнянський завод продтоварів" ОСОБА_3. зробити
переоцінку майна та призначити  нові
торги.

Кредитором - ВАТ “Державний ощадний
банк України”  13.11.2006 р. подано до
господарського суду скаргу на дії ліквідатора ВАТ "Городнянський завод
продтоварів", в якій він просив суд зобов'язати ліквідатора здійснити
експертну оцінку ринкової вартості майнового комплексу, яку в подальшому
погодити з комітетом кредиторів.

Відмовляючи в задоволенні
вищезазначених скарг  ВАТ “Державний
ощадний банк України” та УПФ України у Городнянському районі з приводу
зобов'язання ліквідатора виключити банк з 4-ої черги і включити його до 1-ої
черги задоволення вимог, а також про зобов'язання ліквідатора здійснити
експертну оцінку майна боржника, яку узгодити з комітетом кредиторів,
господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що  скаржники з такими питаннями щодо здійснення
переоцінки майна банкрута та призначення нових торгів з приводу продажу
ліквідаційної маси банкрута до ліквідатора не звертались, доказів відмови ліквідатора
ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надали. Крім того, ухвала
господарського суду Чернігівської області від 18.05.2005 р. про визнання
грошових вимог ВАТ “Державний ощадний банк України”  переглядалась у апеляційному та касаційному порядку
та була залишена без змін, а самостійно змінювати ухвалу попереднього засідання
господарський суд першої інстанції не має права;

- обставини, встановлені рішенням
Городнянського районного суду від 11.04.2006 р., залишеного без змін ухвалою
Чернігівського апеляційного суду від 09.11.2006 р., яким визнано дійсним
договір застави нерухомого майна від 12.02.02 р. не посвідченого
нотаріально,  є нововиявленими, оскільки
на момент прийняття ухвали господарським судом Чернігівської області від
18.05.2005 р. про визнання грошових вимог та затвердження реєстру кредиторів,
зазначені обставини не були відомі суду першої інстанції та не могли бути
враховані при прийнятті зазначеного судового рішення. Разом з тим,  учасниками провадження не подавалась заява у
порядку ст. 112-114 ГПК України для перегляду ухвали господарського суду
Чернігівської області від 18.05.2005 р. за нововиявленими обставинами.

Відмовляючи в задоволенні заяв УПФ
України у Городнянському районі та ВАТ “Державний ощадний банк України”  щодо
визнання  договору купівлі-продажу
нерухомості від 11.02.2005 р. недійсним та зобов'язання ліквідатора ВАТ
"Городнянський завод продтоварів" ОСОБА_3. зробити переоцінку майна
та призначити  нові торги і  здійснити експертну оцінку ринкової вартості
майнового комплексу, яку в подальшому погодити з комітетом кредиторів,
господарські суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що на
засіданні комітету кредиторів
18.05.2005р., питання порядку реалізації майна боржника було  розглянуто комітетом та з цього приводу
прийнято відповідне  рішення. ТОВ “Центр
нерухомості”, який діяв на підставі договору на проведення незалежної оцінки
майна від 08.06.2006р. № 66, здійснено незалежну експерту оцінку майна
боржника, за якою з Чернігівською філією “Української універсальної біржі”
укладена угода на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону).
12.07.2005 р. відбулись торги, за результатами яких переможцем став ОСОБА_1.,
який придбав майно, зазначене у експертному висновку, за 237000 грн. 25.07.2005   р.
ліквідатором та покупцем укладено договір купівлі-продажу цілісного
майнового комплексу. Протягом часу, з якого ліквідатором здійснювалась
підготовка до продажу майна банкрута жодним з кредиторів не оскаржено до суду,
а ні дії ліквідатора, а ні результати оцінки майна банкрута.

- вимога УПФ України у Городнянському
районі та ВАТ “Державний ощадний банк України”
здійснити переоцінку майна та призначити нові торги щодо також не
підлягає задоволенню, оскільки проведені торги недійними не визнавались,
будь-яких доказів незаконності проведення торгів суду першої інстанції не
надано. Разом з тим, договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу є
дійсним, а грошові кошти, одержані від продажу направлені на часткове
задоволення вимог кредиторів, у тому числі
і УПФ України у Городнянському районі та ВАТ “Державний ощадний банк
України”.

Відповідно до ст. 24 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у
ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників
ліквідаційної процедури. Скарги на дії учасників ліквідаційної процедури мають
розглядатися судом, що здійснює провадження у справі, незалежно від характеру
правовідносин.

В порушення вимог  Закону України “Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом”, скарги
ВАТ "Державний ощадний банк України" та УПФ України у
Городнянському району не було переглянуто в окремому судовому засіданні,  не було належним чином мотивовано підстав
відхилення задоволення даних скарг.

Четвертим пунктом оскаржуваної
ухвали від 28.11.2006 р. було визнано поточні грошові вимоги Відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України в Городнянському районі у сумі 343,65
грн., поскільки дані вимоги  підтверджені
розрахунковою відомістю про нарахування і перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України за          9 місяців 2005 р., поданою ліквідатором
банкрута кредиторові.

11.05.2006 р. Відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві та профзахворювань України в Городнянському районі подано до суду
клопотання про визнання його поточних вимог до ВАТ "Городнянський завод
продтоварів" в сумі 343,65 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”
поточні вимоги -це  грошові зобов'язання,
які виникають після порушення справи про банкрутство, безпосередньо в процедурі
банкрутства. На такі вимоги не поширюється дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів (абз. 6 та 24 ст. 1, ч. 6 ст. 12 Закону), тому вони погашаються в
процедурі банкрутства без будь-яких обмежень.

Господарським судом першої
інстанції було розглянуто поточні кредиторські
вимоги Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Городнянському
районі, в порушення вимог  Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, не в
окремому судовому засіданні, а разом із скаргами та заявами інших кредиторів
ВАТ "Городнянський завод продтоварів".

П'ятим пунктом ухвали господарського
суду  Чернігівської області від
28.11.2006 р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Ліквідатор боржника  ОСОБА_3. 14.09.2005  р. подала до суду   звіт та ліквідаційний баланс банкрута, які
свідчать про те, що в процесі ліквідації боржника  було
погашено кредиторську заборгованість в сумі 172871,50 грн.,  непогашеними залишились кредиторські вимоги  третьої та четвертої черги в сумі 441735,88
грн.

Ухвала суду першої інстанції та
апеляційна постанова мотивовані тим, що поскільки  ліквідатором боржника ОСОБА_3., проведено у
встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом"
порядку ліквідаційну процедуру банкрута, складено   ліквідаційний  баланс підприємства  та звіт, які свідчать про  те, що на час завершення ліквідаційної
процедури, майно і грошові кошти у банкрута відсутні, і задоволення вимог
кредиторів є неможливим, то  банкрут
підлягає ліквідації, а провадження по справі - припиненню.

Як вбачається із матеріалів справи,
до суду подано 12.09.2006 р. протокол
комітету кредиторів від 09.09.2006 р. № 6 про відміну рішення комітету
кредиторів від 30.08.2005р. про погодження ліквідаційного звіту та
ліквідаційного балансу (протокол № 4). Дане рішення комітету кредиторів не було
прийнято судами попередніх інстанцій до уваги, поскільки збори кредиторів не
були зібрані ліквідатором, який зобов'язаний повідомити усіх кредиторів про
проведення зборів 09.09.2006 року, тобто засідання проведено з порушенням
визначеної законом процедури.

Відповідно до ст. 25  Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня
свого призначення  здійснює  інвентаризацію та оцінку майна банкрута,
вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута,
подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника, тощо.

Відповідно до ст. 40 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" підставою для припинення провадження у справі є затвердження
звіту ліквідатора в порядку, передбаченому ст. 32 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.32 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення
вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Як вбачається із матеріалів
справи,  вимоги  третьої та четвертої черги кредиторів по
справі не були задоволені, у зв'язку із відсутністю  будь-якого майна у боржника.

Затверджуючи звіт ліквідатора
та  ліквідаційний баланс ВАТ
"Городнянський завод продтоварів"
і припиняючи провадження по справі, судом першої інстанцій не було
належним чином  досліджено звіт  ліквідатора боржника, не було з'ясовано чи
вчинив ліквідатор боржника всі передбачені законом заходи  по пошуку
майна боржника, що входить до ліквідаційної маси, не з'ясовано належним
чином наявність у боржника дебіторської заборгованості та її розмір, не було
належним чином досліджено питання стосовно проведеного 09.09.2006 р. збору
комітету кредиторів  та прийнятих на
ньому рішень.

В порушення норм Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом",  господарським судом
першої інстанції належним чином звіт ліквідатора не досліджувався, окремого
судового засідання для розгляду та затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу призначено не було.

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного
законодавства  рішення суду  є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржувана ухвала суду першої
інстанції та постанова апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не
відповідають.

Ухвалою господарського суду    Чернігівської області 28.11.2006 р., в
порушення вимог чинного господарського процесуального законодавства та Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкротом”, одночасно розглянуті: клопотання ВАТ "Державний ощадний
банк" та УПФ України в Городнянському районі  про зупинення провадження у справі, а також
припинення провадження з підстав відсутності предмету спору, вимоги ВАТ АБ
“Приватінвест”, скарги ВАТ “Державний ощадний банк України” та заяви УПФ
України у Городнянському районі про зобов'язання ліквідатора виключити вимоги
банку з четвертої черги задоволення та включення їх до окремого реєстру вимог
кредиторів,  які забезпечені
заставою,  про зобов'язання ліквідатора
здійснити експертну оцінку ринкової вартості майнового комплексу, яку в
подальшому погодити з комітетом кредиторів та заяву про зобов'язання
ліквідатора зробити переоцінку майна та призначити нові торги,  поточні грошові вимоги Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України в Городнянському районі в сумі 343,65 грн.,   звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута, які стосуються різних судових процедур банкротства і підлягають
розгляду в окремих судових засіданнях.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 р. №11
"Про судове рішення", обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В порушення вимог ст. 84 ГПК
України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року N
11 “Про судове рішення” Із змінами і доповненнями, внесеними постановами
Пленуму Верховного Суду України від 24 квітня 1981 року N 4, від 25 грудня 1992
року N 13, від 25 травня 1998 року N 15, оскаржувана ухвала господарського  суду першої інстанції від 28.11.2006 р. та
апеляційна постанова 23.05.2007 р. належним чином не мотивовані та законодавчо
не обґрунтовані.

За таких обставин, ухвалу
господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006 р. та  постанову Київського апеляційного  господарського суду від 23.05.2007 р. по
справі № 9/86-б/22б, не можна визнати як такі, що відповідають  фактичним обставинам справи і вимогам закону
і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції  на стадію
ліквідаційної процедури.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене, більш
повно та  всебічно перевірити дійсні
обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та
запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст.1115, 1117 - 11113,    Господарського процесуального кодексу України,
Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Городнянському районі Чернігівської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Чернігівської
області від 28.11.2006 р. та  постанову
Київського апеляційного  господарського
суду від 23.05.2007 р. по справі № 9/86-б/22б
скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції,  на стадію ліквідаційної
процедури.

Головуючий
-
Поляков Б.М.

Судді
-
Ткаченко Н.Г.

Панова І.Ю.