ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"01" жовтня 2007 р.                                                                   Справа №
А19/382-07

(зал судових засідань №  203)

Суддя Господарського суду Київської
області Карпечкін Т.П. за участю секретаря судового засідання Десятникової
В.Б., розглянувши адміністративну справу

за позовом
Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Біла Церква

до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,          м. Біла Церква

про
стягнення 377,59 грн.

В судовому засіданні приймали
участь:

від позивача -Маційчук
В.В. (дов. № 1225/10/26 від 10.08.2007 року);

від відповідача - не
з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської
області  надійшов адміністративний позов
Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 377,59 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач станом на 29.08.2007 року має заборгованість перед бюджетом в сумі
377,59 грн.

Ухвалою суду від 10.09.2007 року
було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до
судового розгляду на 01.11.2007 року.

Сторони належним чином були
повідомлені про день, час та місце розгляду справи ухвалою суду від 10.09.2007
року та повістками про виклик. У судовому засіданні представник позивача
підтримав позовні вимоги. Представник відповідача не прибув в судове засідання
та не повідомив суд про причини неприбуття.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС
України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони
або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду
справи. У зв'язку із зазначеним суд вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку щодо
правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1зареєстрована відділом Білоцерківської міської ради
30.09.2004 року про що в журналі обліку реєстраційних справ зроблено запис за №
НОМЕР_1. Як платник податків та інших обовязкових зборів відповідач взятий на
облік Білоцерківською ОДПІ з 14.10.2004 року за             № НОМЕР_2.

Працівниками відділу
адміністрування податків з фізичних осіб ДПА в Київській області було здійснено
вихід за місцем реєстрації відповідача з приводу несплати єдиного податку за
червень 2007 року.

В ході перевірки було встановлено,
що відповідачу на підставі поданої до Білоцерківської ОДПІ заяви про право
застосування до нього спрощеної системи оподаткування на 2007 рік було видане
відповідне свідоцтво про сплату єдиного податку серії Д № НОМЕР_3від 21.12.2006
року. Відповідач обрав вид підприємницької діяльності -роздрібну торгівлю
непродовольчими товарами.

Відповідно до абзацу 2 та 6 п. 2
Указу Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
субєктів малого підприємництва”, ставка єдиного податку для субєктів малого
підприємництва -фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної
реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити меньше 20 гривень та
більше 200 гривень на місяць; субєкт підприємницької діяльності -фізична особа
сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з абзацом 2 п. 5 Указу
Президента “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів
малого підприємництва”, відповідальність за правильність обчислення,
своєчасність подання розрахунків та сплату сум єдиного податку покладено на
субєкти малого підприємництва.

Відповідачу нараховано єдиний
податок в сумі 200,00 грн. за квітень та 200,00 грн. за травень 2007 року.
Згідно довідки Білоцерківської ОДПІ № 6175/10/2426 від 06.09.2007 року
відповідачем за квітень 2007 року було сплачено лише 22,41 грн. податку.

Відповідно до ст. 6 Закону України
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»29.05.2007 року відповідачу було виставлено
першу податкову вимогу № 1/390 на загальну суму                 177,59 грн. податкового боргу
за погодженими податковими зобовязанями, яку відповідач отримав особисто
29.05.2007 року, про що свідчить відмітка на корінці зазначеної податкової
вимоги.  Податкову вимогу № 1/390 від 29.05.2007
року на суму 177,59 грн. відповідач неоскаржував, залишив без виконання.

Оскільки перша податкова вимога
залишилась без задоволення, то 04.07.2007 року відповідачу було виставлено
другу податкову вимогу № 2/489 на загальну суму 377,59 грн. податкового боргу
за погодженими податковими зобовязаннями. Відповідачем була отримана друга
податкова вимога особисто 12.07.2007 року, що підтверджується відміткою на
поштовому повідомленні про вручення.

Другу податкову вимогу № 2/489 від
04.07.2007 року на суму 377,59 грн. відповідач також не оскаржував та залишив
без виконання.

Згідно довідки Білоцерківської ОДПІ
№ 6175/10/2426 від 06.09.2007 року станом на 29.08.2007 року відповідач має
податковий борг перед бюджетом на суму 377,59 грн.

Приписами п.п. 6,11 ст. 10 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” від 04 грудня 1990 року №
509-XII передбачено, що Державні податкові інспекції в районах, містах без
районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові
інспекції виконують такі функції, а саме: забезпечують застосування та
своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими
законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також
стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства,
допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами,
також подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян
про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними
за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених
законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і
державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст.
3 Закону України “Про порядок погашення
зобов'язань  платників  податків
перед  бюджетами  та
державними цільовими фондами” передбачено, що активи платника податків
можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду.

Проаналізувавши вищевикладене,
всебічно розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги
правомірні, обґрунтовані, відповідачем не спростовані, а отже і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст.  94 КАС України   судові витрати з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 158-163, 167 КАС України, господарський
суд, -

постановив :

1.
Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_4) до
Державного бюджету України -377 (триста сімдесят сім) грн. 59 коп. боргу.

Дана Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне оскарження,
апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення 20-денного терміну
після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку неподання апеляційної
скарги, або після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без
задоволення, а Постанови суду -без змін.

Суддя                                                                                                      Карпечкін
Т.П.