СУД
СУД
УХВАЛА

23.07.07                                                                                 Справа № 16/46.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи  за позовом

Державного комітету України з державного матеріального резерву, м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства “Лисичанськнафтооргсинтез”, м. Лисичанськ Луганської області

про повернення матеріальних цінностей (мазуту топкового) в кількості 92541,0 тонн на суму 6 4408 605 грн. 60 коп. та сплати штрафних санкцій на суму 194 583 394 грн. 59 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Вакуленко О.М., дов. № 2/836 від 13.02.07;

від відповідача –Старченко Я.Г., дов. № 18/2-6 від 01.01.06;

в с т а н о в и в :

Суть спору: заявлено вимогу про повернення матеріальних цінностей (мазуту топкового) в кількості 92541,0 тонн на суму 6 4408 605 грн. 60 коп. та сплати штрафних санкцій на суму 194 583 394 грн. 59 коп.

Позивачем до суду надано заяву № 2/3350 від 13.06.07, за якою останній відмовляється від позовних вимог до відповідача, заявлених у позовній заяві по справі № 16/46.

В обґрунтування вказаної заяви, позивач  зазначає, що його вимоги ґрунтуються на договорі про позичання № юр-2/186-98 від 14.10.98.

В той же час, 05.06.07. між Державним комітетом України з державного матеріального резерву та ТОВ «Укрметалзабезпечення»на підставі Постанови КМУ від 26.04.07. №677 «Про затвердження Порядку продажу прав вимоги Державного комітету з державного матеріального резерву щодо повернення самовільно відчужених або неповернених (непоставлених) вчасно матеріальних цінностей державного резерву»було укладено договір з продажу прав вимоги до ВАТ «Лисичанськнафтооргсинтез».

Відповідно до даного договору та Розпорядження Державного комітету з державного матеріального резерву №1 від 13.06.07. про передачу прав вимоги до ВАТ «Лисичанськнафтооргсинтез»на користь ТОВ «Укрметалзабезпечення»всі права кредитора за договором № юр-2/186098 від 14.10.1998. було передано ТОВ «Укрметалзабезпечення».

У зв’язку з викладеним, на думку позивача, у нього відсутнє право стягувати заборгованість по вказаному договору в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст.22, 78 ГПК України позивач вправі  відмовитись  від позову, а суд прийняти відмову  від позову за умови, що ці дії не суперечать законодавству та не  порушують чиї - небудь права  і законні  інтереси. Позивач ознайомлений з правовими  наслідками  відмови від  позову.

Під час розгляду справи встановлено, що дії позивача не суперечать законодавству та не  порушують ні чиїх прав  і законних  інтереси.

Окрім цього доводи позивача підтверджені наданими до суду документами, в тому числі:  договором №21 з продажу прав вимоги від 05.06.07,  розпорядженням №1 від 13.06.07. Державного комітету України з державного матеріального резерву та іншими.

З наслідками відмови від позову, позивач ознайомлений.

На підставі викладеного, суд задовольняє заяву позивача та приймає його відмову від позову, у зв’язку з чим провадження у справі припиняється відповідно до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Судові витрати згідно ст.ст. 44,49, ГПК України слід покласти на позивача.

На підставі  викладеного, керуючись ст.ст.22,44,49, п.4 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

1. Провадження  у справі  припинити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Суддя                                                                              Т.А. Василенко

Помічник судді                                                                    Т.В. Шкуть