ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.07
Справа №АС12/327-07.

Господарський суд Сумської області у складі судді Костенко Л.А.

При секретарі судового засідання Бардаковій О.М.

За участю представників сторін:

Від позивача – Шишиморова Л.М.

Від відповідача – Циганенко С.В. (дов. № 14985/10/10-030 від 29.12.2006р.), Тихоненкова С.О., Чайка Л.М.

Розглянувши матеріали справи № АС 12/327-07

за позовом -    Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада», м. Шостка

до  Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції

про визнання  нечинними податкових повідомлень-рішень

Предмет справи: Позивач просить суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції № 000220233/00 від 09.11.2006 року про визначення податкового  зобов»язання з податку на  прибуток в сумі 49 364 грн. 50 коп.;  повідомлення-рішення № 000222233/0 від 09.112006 року про визначення податкового зобов»язання з ПДВ в сумі 328 158 грн.  Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним:

З січня  2000 року  по жовтень 2002 року між позивачем і ТОВ «Машсервіс» м. Харків, ТОВ «Форс» м. Київ, ТОВ «Мульті» м. Полтава було укладено декілька договорів купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей, зобов»язання за якими були виконані заліком зустрічних однорідних вимог.

Під час перевірок  товариства з обмеженою відповідальністю «Левада», які проводилися  Шосткинською міжрайонною державною податковою інспекцією у Сумській області 10 січня 2002 року  та 18 березня 2003 року, було виявлено, що на момент укладення цих договорів купівлі-продажу ТОВ «Машсервіс», ТОВ «Форс» та  ТОВ «Мульті» не були зареєстровані  як суб»єкти підприємницької діяльності.

Оскільки на час укладення договорів ТОВ «Машсервіс», ТОВ «Мрія» і ТОВ «Славутич» не володіли цивільною правоздатністю і не мали повноважень на укладення  договорів, позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до вказаних підприємств про визнання укладених між ними угод недійсними.

Судові рішення у справі, якими були визнані недійсними угоди, укладені між позивачем і ТОВ «Машсервіс», було винесено 27 квітня 2004 року (справа № 8/7) і набрало законної сили після прийняття 22.06.2004 року Харківським апеляційним судом постанови, а судові рішення  у справах, якими були визнані недійсними угоди, укладені між позивачем і ТОВ «Форс» та ТОВ «Мульті» були винесені 07.02.2005 р. (справи № 5/19-05, № 5/20-05) і в подальшому не оскаржувались.

На думку позивача, угоди були  визнані недійсними з моменту укладення, це свідчить про те, що угод, як таких  фактично не було. Не було у зв»язку з цим і законних підстав для нарахування і сплати в бюджет сум податку  на прибуток і додану вартість, оскільки відсутній об»єкт  оподаткування.

Також позивач звернувся із позовом  про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення  Шосткинської МДПІ від 09.11.2006 року № 000221233/0 про визначення  податкового зобов»язання з ПДВ 85 612 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем в сумі 57 075 грн. і за штрафними санкціями 28 537 грн. 50 коп.

В обґрунтування вимог позивач  наводить таке:

З  30 квітня 2005 р. по 01 вересня 2005 року між позивачем і товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія» м. Київ було укладено три договори купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 228602,50 грн., а 06 вересня 2006 року між позивачем і "Славутич" м. Київ було укладено два договори купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 113849,16 грн. зобов'язання за якими були виконані заліком зустрічних однорідних вимог.

З продажу товарів на суму 342451,66 грн., здійсненого відповідно до договорів, укладених між ТОВ "Левада" і ТОВ «Мрія», ТОВ "Славутич" позивачем було сплачено до бюджету суму податку на додану вартість у розмірі 57075,28 грн.

Оскільки на час укладення договорів ТОВ "Мрія" і ТОВ "Славутич" не володіло цивільною правоздатністю і не мало повноважень на укладення договорів, позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до вказаних підприємств про визнання укладених  між ними угод недійсними.

Рішенням господарського суду Сумської області від 18.12.2006 року по справі № 5/741-06, було визнано недійсними з моменту їх укладення договори купівлі-продажу між позивачем і ТОВ "Мрія" , а саме - №3 від 30.04.2005 року на суму 43291,20 грн., № 4 від 01.09.2005 року на суму  149904,00 грн.,  № 5  від  01.09.2005  року  на  суму  35407,30  грн.,  а рішенням господарського суду Сумської області від  22.01.2007 г. по справі № 5/807-06 було визнано недійсними з моменту їх укладення договори купівлі-продажу між позивачем і ТОВ "Славутич", а саме № 8 від 06.09.2006 року на суму 42147,00 грн.,  № 9 від 06.09.2006 року на суму 71702,16 грн.

Угоди були визнані недійсними з моменту укладення. Це свідчить про те, що угод, як таких, фактично не було. Не було у зв'язку з цим і законних підстав для нарахування і сплати в бюджет сум податку і на додану вартість, оскільки відсутній об'єкт оподатковування.

Позивач вважає, оскільки рішенням суду договори визнано недійсними, втрачають юридичну силу первинні документи, які відображали факт здійснення такої операції. Первинні документи є в будь-якому випадку похідними від цивільно-правової угоди і визнання такої угоди недійсною впливає на оподаткування господарської операції. Отже, не може бути об'єктом оподаткування господарська операція за вказаними недійсними угодами.

Таким чином, на думку позивача законних підстав  для нарахування і сплати до бюджету суми податку на додану вартість у розмірі 57075,28 грн. у нього немає. За таких обставин ТОВ "Левада" повинно провести коригування нарахованого та сплаченого до бюджету податкового зобов'язання по ПДВ  в сумі 57075,28 грн., що ліквідує заборгованість нараховану Шосткинською МДПІ на час перевірки, оскільки сума податку на додану вартість у розмірі 57075,28 грн. підлягає відшкодуванню з Державного бюджету.

Також позивач посилається  на факт порушення проти нього справи про банкрутство, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а відповідно відповідач не має права застосовувати штрафні санкції.

Ухвалою господарського суду від 18.06.2007 року адміністративні справи № АС 12/326-07 та АС 12/327-07 об»єднані в одну справу № АС12/327-07 для спільного розгляду.

Відповідач вимоги позивача заперечує, мотивуючи тим, що позивач безпідставно провів  коригування валових доходів як зміну суми  компенсації вартості  товарів та коригування податкових зобов»язань з ПДВ в сторону  зменшення, чим порушив вимоги податкового законодавства.

В судовому засіданні відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалися перерви з 18.06.2007 р. до 12:00 год. 09.07.2007 р., з 09.07.2007 р. до 11:30 год. 26.07.2007 р., та з 26.07.2007 р. до 11:00 01.08.2007 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Відділом аудиту юридичних осіб Шосткинської МДПІ з 10 жовтня 2006 року по 30.10.2006 року проводилась планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Левада" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2003 року по 30.06.2006 року.

За результатом перевірки складено акт від 02.11.2006 року № 1325/23-3/14022133, прийнято податкове повідомлення-рішення № 000220233/0 від 09.11.2006 року, яким визначено податок на прибуток в сумі 49852,50 грн., в т.ч. основного платежу 33235грн., штрафної санкції в сумі 16617,50 грн. (за рішенням Шосткинської МДПІ про результати розгляду первинних скарг від 29.12.2006 року №14956/10/25-006 скасовано податкове повідомлення-рішення № 000220233/0 в частині основного платежу в сумі 325 грн. та фінансових санкцій в сумі 163 грн., в інший частині повідомлення-рішення від 09.11.2006 року № 000220233/0 залишено без змін), податкове повідомлення-рішення № 000222233/0 від 09.11.2006 року, яким визначено суму зменшення бюджетного відшкодування по податку на додану вартість   в сумі 218772 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 109386 грн., та повідомлення-рішення № 000221233/0 від 09.11.2006 р. про визначення ПДВ у сумі 57075, 28 грн. та штрафних санкцій 28537,50 грн.

Перевіркою встановлено, що в порушення  п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4,  п. 5.10 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств» підприємством неправомірно проведено коригування валових доходів в сторону зменшення за три квартали 2004 року (відповідно за 2004 рік) в розмірі - (-)342000 грн. на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 27 квітня 2004 року по справі № 8/7, яким визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені між ТОВ „Левада" та ТОВ „Машсервіс''.

Угоди визнані недісними відповідно до ст. 48 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) так, як ТОВ „Машсервіс" при укладанні цих договорів не був зареєстрований у встановленому порядку як юридична особа.

Позивач на підставі рішення Господарського суду в Сумській області від 27.04.2004 року по справі № 8/7 шляхом надання до податкової інспекції уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань, коригує валові доходи в декларації за три квартали 2004 року (відповідно за 2004 рік), у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок шляхом зменшення зайво врахованих доходів в обчисленні валового доходу попереднього звітного періоду в сумі – 342000 грн. (в рядку 02. декларації).

Від'ємне значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток визначене станом на 01.01.2005 року включено до складу валових витрат 1-го кварталу 2005 року шляхом подання декларації від 11.11.2005 року № 9981.

Підпунктом   4.1.1.   пункту   4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування   прибутку   підприємств» № 283/97 від 22.05.1997 р. визначено, що «Валовий доход включає:

Загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи...".

Згідно діючого податкового законодавства відповідному коригуванню підлягають суми податкових зобов'язань у випадках, визначених п. 5.10. ст.5 вищевказаного закону та Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, (затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 березня 2003 року № 143 зі змінами, внесеними наказом Державної податкової адміністрації України від 12 жовтня 2005 року №448, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 квітня 2003 року за № 271/7592), яким визначено, що якщо у разі коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок валових доходів або валових витрат (балансової вартості основних фондів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Позивачем скориговано валовий дохід в сторону зменшення, посилаючись на рішення Господарського суду Сумської області від 27.04.2004 року про визнання угод недійсними з моменту укладення договорів купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей укладені між ТОВ „Левада" та ТОВ „Машсервіс" № 4 від 25.01.2001року, № 5 від 26.01.200Іроку, № 61 від 28.11.2000року, № 54 від 09.10.2000року, № 37 від 01.07.2000року, № 33 від 01.06.2000року, № 18 від 20.03.2000року, № 2 від 31.01.2000 року на загальну суму 342 000грн.

Статею 48 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963 року) та частиною 2 пункту 1 статті 216 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно даних бухгалтерського обліку повернення реалізованого товару ТОВ "Машсервіс" на склад ТОВ "Левада" не відбулося.

Пунктом 2 статті З Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що: "Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку."

Згідно даних бухгалтерського обліку рух товарно-матеріальних цінностей по рахунку 281 „Товари на складі" за період з 01.07.2003 року до квітня місяця 2005 року відсутній.

Таким чином, підприємство не набуло прав власності на товари, які мають бути повернуті на підставі рішення суду про визнання угод недійсними. В бухгалтерському обліку не проведено коригувань по рахунках бухгалтерського обліку 702 «Доход від реалізації товарів" та по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями».

Відповідно до п. 1.31 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" продаж товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Тому суд дійшов висновку, що позивач безпідставно здійснив  коригування  валових доходів, пов»язаних з угодами купівлі-продажу матеріальних цінностей з ТОВ «Машсервіс».

Перевіркою правильності визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на додану вартість за актом перевірки встановлено:

- завищення заявленого до відшкодування податку на додану вартість в сумі 218772 грн. в т. ч. за червень 2004року в сумі 68406 грн. та лютий 2005 року в сумі 150366 грн.

ТОВ „Левада" надало до Шосткинської МПІ:

-  уточнюючий   розрахунок   податкових   зобов'язань   з   податку на додану вартість від 27.09.2004року (вх. № 20985) у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2004 року, в якій податкові зобов'язання з ПДВ по рядку 8.1 Декларації скоригував  в сторону зменшення на – 68406 грн;

-  податкову декларацію з податку на додану вартість (вх. № 2854 від 09.03.2005року) за лютий 2005 року, в якій податкові зобов'язання з ПДВ  по рядку 8 Декларації позивач скоригував в сторону зменшення на - 150366грн., в тому числі по рядку  8. 3 " інші випадки".  (На підставі рішення  Господарського   суду   в   Сумській  області     від   27квітня 2004року по справі №8/7, яким визнано    недійсним договори куплі-продажу   укладені   між: ТОВ „Левада" та    ТОВ „Машсервіс" м. Харків, вул.Залізнична № 18 (код 25597442) № 4 від 25.01.2001року., № 5 від 26.01.200Іроку, № 61 від 28.11.2000року, № 54 від 09.10.2000року, № 37    від    01.07.2000року,    № 33    від    01.06.2000року,    № 18  від 20.03.2000 року, № 2 від 31.01.2000 року так, як ТОВ „Машсервіс" при укладанні цих договорів  не був зареєстрований у встановленому порядку як юридична особа).

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.19997 р. визначено, що об»єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Пунктом 4.5 ст.4 цього Закону, визначено, що якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Підприємством  скориговано податкові зобов'язання  з ПДВ в сторону зменшення,  посилаючись на рішення Господарського суду Сумської області про визнання угод недійсними з моменту укладення договорів купівлі - продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п 1.4 Закону України " Про податок на додану  вартість від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів.

Враховуючи зазначене, платник податку безпідставно провів коригування податкового зобов'язання з податку на додану вартість, в порушення п.п. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3, п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», з врахуванням ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік  та фінансову звітність в Україні», п.1 ст. 216 Цивільного кодексу та п. 2 ст. 208 Господарського кодексу, щодо повернення кожною із сторін другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, визнаного недійсним.

Внаслідок   вказаних   порушень відповідачем зменшено  заявлений позивачем до відшкодування податок   на додану вартість в сумі 218772 грн., в тому числі за червень 2004 року в сумі 68406 грн. та лютий 2005 року в сумі 150366 грн. та прийнято податкове повідомлення-рішення № 000222233/0 від 09.11.2006 року, яким правомірно визначено суму зменшення  бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в сумі 218772 грн. та застосовану штрафну санкцію в сумі 109386 грн.

Також за результатом перевірки встановлено заниження позивачем  зобов»язання  з ПДВ в сумі 57075 грн., в тому числі за квітень 2005 року в сумі 7215 грн., за червень 2005 року в сумі 30885 грн., за квітень 2006 року в сумі 18975 грн., яке  пов»язано з придбанням позивачем  від ТОВ «Мрія» м. Київ товарно-матеріальних цінностей згідно податкових накладних № 15 від 30.04.2005 року на суму 43291, 20 грн., ПДВ – 7215,20 грн.; № 19 від 30.06.2005 року на суму 106773,40 грн., в тому числі ПДВ 17795,57 грн.; № 20 від 30.06.2005 року на суму 78537,90 грн., в тому числі ПДВ 13089,65 грн. Операції відображені по бухгалтерському обліку.

Відповідно до листа Державної податкової адміністрації у м. Києві від 23.09.2005 року № 6626/7/29-020 встановлено, що згідно інформації Центральної бази даних науково-довідкової системи Державної податкової адміністрації України ТОВ «Мрія» () не значиться на податковому обліку в органах державної податкової служби України.

Також при перевірці встановлено, що ТОВ «Левада» перебувало в господарських відносинах з ТОВ «Славутич» м. Київ та придбало в 2006 році у нього  товарно-матеріальні цінності  по податковим накладним: № 81 від 18.04.2006 року  на загальну суму 113849,16 грн., в тому числі ПДВ 18974,86 грн.; № 83 від 18.04.2006 року на загальну суму 113849,16 грн., в тому числі ПДВ 18974,86 грн. Операції відображені в бухгалтерському обліку.

На запит відповідача до ДПІ в Оболонському районі м. Києва отримана відповідь від 11.10.2006 року про те, що ТОВ «Славутич» не знаходиться на обліку у ДПІ Оболонського району  м. Києва. Згідно довідки Державного реєстратора № 873 від 06.10.2006 року ТОВ «Славутич» з кодом не відповідає вимогам щодо ідентифікаційних кодів юридичних осіб. Також згідно бази даних ДПА у м. Києві підприємство ТОВ «Славутич»  з вказаним кодом 25384791 на податковому обліку по м. Києву зареєстрованим не значиться.

Відповідно до п.п.7.4.5 пункту 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв»язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими чи митними деклараціями.

У разі, коли на момент  перевірки платника податку органом  державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту,  залишаються  не підтвердженими зазначеним цим підпунктом документами, платник  податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

П.п.7.2.4. п.7.2 ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість»  встановлено, що право на нарахування  та складання податкових накладних надається  виключно особам, зареєстрованим  як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку  заповнення податкової накладної, затвердженого  наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 року № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за № 233/2037 податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник  податку в податковому органі і якій  присвоєно індивідуальний податковий  номер платника податку на додану вартість. Пунктом 5 зазначеного Порядку встановлено, що податкова  накладна вважається недійсною у разі її заповнення  іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

В порушення п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» позивач  включив в відповідних періодах до складу податкового кредиту ПДВ, згідно отриманих податкових накладних від ТОВ «Мрія» та ТОВ «Славутич», які не зареєстровані платниками ПДВ, всього на суму 57075,28 грн., про що відображено  в  податкових деклараціях в квітні 2005 року в сумі ПДВ – 7215,20 грн.; червні 2005 року  ПДВ – 30885,22 грн.;  квітень 2006 року ПДВ – 18974, 86 грн. – безпідставно.

За вказаних обставин відповідачем правомірно прийняте податкове повідомлення-рішення № 000221233/0 від 09.11.2006 року, яким визначено за вказане порушення, а саме включення до податкового  кредиту не підтверджених податковими деклараціями сум податку, в розмірі 57075 грн. основного платежу та штрафної санкції – 28537, 50 грн.

Суд вважає помилковим посилання  позивача на факт порушення справи  про банкрутство та введення мораторію як підставу для ненарахування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-ХП від 14.05.1992 року мораторій на задоволення  вимог кредиторів – зупинення виконання боржником грошових зобов»язань і зобов»язань щодо сплати податків і зборів (обов»язкових платежів), термін виконання  яких настав до дня введення мораторію і припинення заходів, спрямованих на забезпечення  виконання цих зобов»язань та зобов»язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 27.11.2002 року у справі № 6726-6/268 порушена справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада» та одночасно введений мораторій на  задоволення вимог кредиторів.

Тобто в період дії мораторію штрафні санкції  не можуть бути застосовані до грошових зобов»язань, які виникли  станом до порушення справи про банкрутство. В даному випадку  до 27.11.2002 року.

Відповідачем штрафні санкції застосовані за порушення  податкового законодавства в період  і по фактам після порушення справи про банкрутство.

На підставі викладеного, суд дійшов про безпідставність вимог позивача, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.     В задоволенні адміністративного позову – відмовити.

2. Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду  першої інстанції, якщо інше не встановлено цим  Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. В разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.