Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.07                                                                                            Справа №  17/131

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Мельника С. М. (доповідач по справі),

суддів:                                 Ільєнок Т.В. суддів:                                 Корсакової Г.В.

.

При секретарі судового засідання           Рустамяну Е.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Октава”, м. Кременчук постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року

у справі №          17/131 (суддя Коршенко Ю.О.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю „Октава”, м. Кременчук

до          Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Кременчук

про          Скасування податкового повідомлення рішення - № /0/1360 від 30.09.2002 року

за участю представників:

від позивача:          Лейсле Г.А. –заступник директора з економіки товариства з обмеженою відповідальністю „Октава” - за довіреністю

від відповідача: - Шаповал Н.В. - за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Октава”, м. Кременчук звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Кременчук про скасування податкового повідомлення рішення - № /0/1360 від 30.09.2002 року.

Постановою господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року в позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Октава”, м. Кременчук до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції, м. Кременчук про скасування податкового повідомлення рішення - № /0/1360 від 30.09.2002 року –відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою товариство з обмеженою відповідальністю „Октава” звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року у справі № 17/131, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з огляду на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.

Господарський суд Полтавської області не погодився з позицією позивача про неправомірність застосування Кременчуцькою ОДПІ постанови Правління НБУ від 02.02.1995 року №21 та необхідності застосування постанови Правління НБУ від 19.02.2001 року № 72, чим порушив норми матеріального права.

Так відповідно до п. 2 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” штрафні санкції, передбачені цим Указом, в тому числі за перевищення ліміту каси, застосовуються до осіб органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно - ревізійної служби фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань.

Виходячи з вищевикладеної норми, до порушень, встановлених за період з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року слід застосовувати Постанову Правління Національного банку України від 19.02.2001 року № 72 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, яка діяла в момент прийняття повідомлення рішення КОДПІ про нарахування штрафних санкцій (30.09.2002 року).

При розрахунку фінансових санкцій Кременчуцька ОДПІ не врахувала строк повернення готівки до установи банку.

Відповідно до приписів п. 2.14. Положення № 72 від 19.02.2001 року підприємства мають право зберігати готівку в своїй касі, що одержана в установі банку для виплат, пов’язаних 3 оплатою праці, пенсій стипендій, дивідендів (доходу), понад установлений ліміт каси протягом трьох робочих днів, включаючи день одержання готівки в установі банку.

Суми готівки що одержані в установі банку і не використані за призначенням протягом установлених вище строків, повертаються підприємством в установу банку не пізніше наступного робочого дня установи банку та підприємства або можуть залишатися в його касі (у межах установленого ліміту) та видаватися на ті самі цілі. Підприємство має право зберігати в касі готівку для виплат. пов’язаних з оплатою праці, що здійснюються за рахунок виручки, понад установлений йому ліміт каси протягом трьох робочих днів з дня настання строків цих виплат у сумі, що зазначені в переданих до каси платіжних (розрахунково-платіжних) відомостях.

З касової книги ТОВ «Октава»за перевіряємий період видно, що призначенням отриманих коштів є здійснення виплат, пов’язаних з оплатою праці, пенсій, стипендій.

Факт настання строку для виплат заробітної плати підтверджують платіжним дорученням про сплату прибуткового податку з доходу фізичних осіб

Згідно з п. 2.9. Положення № 72 від. 19.02.2001 року не вважаються понадлімітними в день їх надходження і ті готівкові кошти, що надійшли до каси підприємств (тих, що не мають домовленості на інкасацію та здавання готівкової виручки до вечірньої каси банку) у вихідні та святкові дні та здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих установ банків наступного робочого дня банку (протягом операційного часу його роботи) та підприємства або були використані підприємством наступного робочого дня на необхідні господарські потреби. Стара Постанова не передбачала такої пільгової норми.

З акту перевірки від 27.09.2002 року № 48/23-34/ та контррозрахунку ТОВ „Октава” вбачається, що КОДПІ при нарахуванні штрафних санкцій неправомірно враховувала вихідні та святкові дні.

Відповідно до листа КОДПІ від 19.02.2003 року № 2479/10/31-008-4, в якому відповідач роз’яснює ТОВ „Октава” можливість зберігати готівку протягом 3 робочих днів понад установлений ліміт у касі для виплат, пов’язаних з оплатою праці, та можливість не враховувати при розрахунку перевищення ліміту готівки в касі вихідні та святкові дні.

Навіть, якщо застосовувати Постанову Правління Національного банку України від 02.02.1995 року № 21, відповідно до абз. 2 п. 3 якої „В окремих випадках. пов’язаних з надходженням до каси підприємства наприкінці робочого дня після завершення інкасації або закінчення роботи вечірньої каси значних сум готівки від здійснення· господарської діяльності, в результаті чого перевищується встановлений ліміт каси, такі підприємства не пізніше наступного робочого дня (банку і клієнта) повинні здати цю готівку (в частині, що перевищує ліміт каси) до обслуговуючої установи банку. За таких умов зазначені кошти не вважаються понадлімітними у день їх оприбуткування в касі підприємства” - в розрахунок штрафних санкцій по даній справі не слід враховувати святкові та вихідні дні.

Крім того, пунктами 5.4.3. та 5.4.6. Положення № 72 від 19.02.2001 року передбачений порядок оформлення розрахунку понадлімітних залишків готівки в касі, відповідно до якого, якщо виявлені порушення встановленого ліміту каси в акті зазначаються дані про діючий ліміт каси, фактичні залишки готівки каси в ті дні, коли було перевищено ліміт, в тому числі за платіжними відомостями в дні виплат, пов’язаних з оплатою праці, а також розрахунок загальної суми перевищення встановлених лімітів за кожний день. Розрахунок фінансових санкцій в акті відповідача не містить колонки про фактичні залишки готівки каси в ті дні, коли було перевищено її ліміт, в тому числі за платіжними відомостями в дні виплат, пов’язаних з оплатою праці.

Представник позивача у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники відповідача, у відзиві на апеляційну скаргу за № 2-05/190 від 15.01.2007 року, в поясненнях по справі за № 2-5/1127 від 12.02.2007 року та в судовому засідання заперечив проти доводів апеляційної скарги і просить постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року у справі № 17/131 залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке:

Відповідно до посилання позивача на те, що при нарахуванні штрафних санкцій Кременчуцька ОДПІ повинна була застосовувати постанову Правління Національного банку України від 19 лютого 2001 року № 72 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті України”, яка діяла на момент прийняття податкового повідомлення - рішення 30.09.02р, з урахуванням наступного. Позивач посилається на ст. 58 Конституції України, відповідно до якої: „Закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи” (положенню частини першої статті 58 дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № l - рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тому Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно - правових актів у випадках, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Посилання позивача на Положення № 72 від 19.02.2001 року, не є обґрунтованим, оскільки станом на період здійснення правопорушення воно ще не набрало законної сили.

Відповідно до п. 6 постанова Правління Національного банку України від 19 лютого 2001 року № 72 набирає чинності через десять днів після опублікування в „Офіційному віснику України”. Дана постанова була опублікована в «Офіційному віснику України»№ 12 06.04.2001 року Чинності вона набрала 16.04.2001 року, так на 2000 рік з 21.03.2000 року ліміт встановлено в сумі 30 грн., який діяв по 23.03.2001 року. Період встановленого порушення становить з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року відповідальність за дане порушення, передбачена п. 1 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” № 436/95 від 12.05.1995 року відповідно до якого: „у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб’єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день”. Дана норма Кременчуцькою ОДПІ була застосована до ТОВ „Октава”, з урахуванням положень п. 2 Указу Президента України № 436/95 від 12.05.1995 року, в редакцій, яка була чинна на момент винесення податкового повідомлення - рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року по справі № 17/131 без змін виходячи з наступного:

Як встановлено апеляційним господарським судом 27.09.2002 року Кременчуцькою ОДПІ була проведена позапланова документальна перевірка ТОВ „Октава”, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.1999 року по 01.07.2002 року.

В ході проведення якої були виявлені порушення дотримання вимог касової дисципліни.

За результатами даної перевірки було складено акт від 27.09.2002 року за № 48/23-341 „Про результати позапланової документальної перевірки ТОВ „Октава” з питань дотримання вимог податкового законодавства за період діяльності з 01.07.1999 року по 01.07.2002 року” (копія акту - в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Октава” має розрахунковий рахунок № 3 в Кременчуцькій філії УСБ МФО 331348. Згідно з поданою підприємством заявки - розрахунку, банком на підставі діючого законодавства було встановлено ліміт залишку готівки в касі 30 грн.. В період з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року ТОВ „Октава” перевищувало встановлений ліміт залишку готівки в касі, що підтверджується висновком документальної перевірки і не спростовані позивачем. Згідно пояснень, наданих по даному порушенню директором ТОВ „Октава” Лейсле Г.А., перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі було зроблено по причині великої заборгованості по заробітній платі робітникам та видачею її з виручки.

Проте, Позивачем не взято до уваги, що дні, в які видавалась заробітна плата з виручки, та дні напередодні видачі заробітної плати в розрахунок фінансових санкцій по акту перевірки не враховані. Фінансова санкція нарахована лише за ті дні, що не мають відношення до видачі заробітної плати.

Також, перевіркою встановлено, що накопичувана виручка напередодні видачі заробітної плати набагато перевищувала фактично видану заробітну плату. А саме, порушення п. 3 постанови Правління НБУ від 02.02.1995 року № 21 в редакції постанови Правління НБУ від 13.10.1997 року № 334 були виявлені з березня 2000 року по січень 2001 року включно. Загальна сума перевищення ліміту склала 8966,82 грн. Сума нарахованих штрафних санкцій (8966,82 Х 2) дорівнює 17933,64 грн.

Посилання позивача на неправомірність застосування Кременчуцькою ОДПІ постанови Правління НБУ від 02.02.1995 року № 21 та необхідності застосування постанови Правління Національного банку України від 19 лютого 2001 року № 72, є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 постанова Правління Національного банку України від 19 лютого 2001 року № 72 набирає чинності через десять днів після опублікування в „Офіційному віснику України”. Дана постанова була опублікована в «Офіційному віснику України»№ 12 06.04.2001 року Чинності вона набрала 16.04.2001 року, так на 2000 рік з 21.03.2000 року ліміт встановлено в сумі 30 грн., який діяв по 23.03.2001 року. Період встановленого порушення становить з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року відповідальність за дане порушення, передбачена п. 1 Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” № 436/95 від 12.05.1995 року відповідно до якого: „у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб’єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день”. Дана норма Кременчуцькою ОДПІ була застосована до ТОВ „Октава”, з урахуванням положень п. 2 Указу Президента України № 436/95 від 12.05.1995 року, в редакцій, яка була чинна на момент винесення податкового повідомлення - рішення.

Так, на 2000 рік з 21.03.2000 року ліміт встановлено в сумі 30 грн., який діяв по 23.03.2001 року. Період встановленого порушення становить з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції правомірно визнав, що до порушень, встановлених за період з 22.03.2000 року по 21.01.2001 року не слід застосовувати Постанову Правління Національного банку України від 19.02.2001 року № 72 „Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, яка діяла в момент прийняття повідомлення рішення КОДПІ про нарахування штрафних санкцій (30.09.2002 року), так як за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, суд першої інстанції в постанові вказав, що крім порушення податкового законодавства позивачем, що підтверджує законність прийнятого відповідачем спірного рішення, позивач пропустив річний строк звернення до суду відповідно до ст. 99 КАС України, що є підставою для відмови в задоволенні позову згідно з ст. 100 КАС України

Але колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду з таким висновком погодитись не може, хоча по суті рішення суду першої інстанції є вірним.

Як встановлено в судових засіданнях позивач дізнався про порушення своїх прав 30.09.2002 року, а звернувся до господарського суду 13.06.2006 року.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності 01.09.2005 року, а тому суд першої інстанції помилково застосував вказаний закон.

На час виникнення права позивача звернення до суду для захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів діяв ЦК УРСР 1963 року, який передбачав строк звернення в 3 роки (ст. 71).

Вказаний строк позивачем пропущено, клопотання про поновлення з посиланнями на поважність причин до суду першої інстанції не було заявлено.

За таких обставин колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року по справі № 17/171 яка була прийнята по даній справі, у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв’язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Октава”, м. Кременчук постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року по справі № 17/131 - залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Полтавської області від 14.09.2006 року по справі № 17/131 - залишити без змін.

3.          Ухвала протягом одного місяця може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

4.          Матеріали справи № 17/131 року повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                          Мельник С. М.                                            Судді:                                                                                      Ільєнок Т.В.  Судді:                                                                                      Корсакова Г.В.