ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті позовної заяви

26 листопада 2007 р.                                                                                     Справа № 14/24-07/02-2

Суддя господарського суду Залімський І.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Клопотовського Олега Івановича, м. Вінниця

до:1) ЗАТ «Продпостач», м. Вінниця

2) ТОВ Торговий Дім «ВІОЙЛ», м. Вінниця

про визнання недійсним договорів

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла позовна заява б/н від 21.11.2007р.  Клопотовського О.І. ЗАТ «Продпостач»до  ТОВ Торговий Дім «ВІОЙЛ»про визнання недійсним укладених між останніми договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 23.07.07, додаткового договору  та договору про задоволення вимог заставодержателя від 24.07.07.

Розглянувши дану заяву суд дійшов висновку, що в прийнятті позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно  до п. 4  ч. 1 ст. 12 ГПК України,  господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Поняття корпоративних відносин визначено ст. 167 ГК України, відповідно до ч. 3  якої  під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав. Корпоративні права, згідно ч.1 вказаної статті, це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що  включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання  певної  частки  прибутку (дивідендів)  даної  організації  та  активів  у  разі  ліквідації останньої  відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Всупереч вказаному, спірні відносини, про врегулювання яких просить позивач у позовній заяві, за своїм змістом  і характером заявлених вимог не є  корпоративними в розумінні ст. 167 ГК України, оскільки не  пов’язані з реалізацією позивачем своїх корпоративних прав, а стосуються лише господарської діяльності відповідачів, що виключає можливість розгляду господарським судом  даного спору як корпоративного відповідно до положень п. 4  ч. 1 ст. 12 ГПК України.

До того ж, із змісту ст. ст. 1,12,21 ГПК України, випливає, що сторонами у господарському процесі можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці, окрім  випадку встановленого  п. 4 ч.1 ст. 12 цього Кодексу. Натомість позивачем за даним позовом є фізична особа, доказів набуття якою статусу суб'єкту підприємницької діяльності в позовних матеріалах справи    не міститься.

Разом з тим, право звернення до суду фізичної особи з вимогою про визнання  недійсним договору  встановлене  Цивільним процесуальним кодексом України.

За вказаних обставин, беручи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, враховуючи  характер спірних правовідносин,  з огляду на суб'єктний склад сторін, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарському суді.

Крім того, позивачем при зверненні з даною позовною заявою не додержано вимог ст. 54 ГПК України.

Так, відповідно до ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається позов.

Проте, в порушення вказаних норм, в позовній заяві не вказано обставин на яких ґрунтується позовні вимоги та не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Зокрема, зазначивши про те, що станом на день підписання  спірних договорів повноваження  Зінов’єва Р.М., як голови правління, припинилися та посилаючись на  протокол загальних зборів №1 від 09.08.02, позивач не надав доказів того, що  вказану особу не було обрано на посаду голови правління  повторно після закінчення дії його повноважень. До того ж, із тексту зазначеного протоколу не вбачається, що голову правління обрали строком на 5 років, про що позивач зазначив у позові.

Крім того, до позовної заяви не додано договорів, про визнання недійсними яких заявлено вимоги.

Також, позивачем не подано доказів сплати державного мита  у встановленому порядку.

Так, з квитанції №660 від 21.11.04, що додана як доказ сплати державного мита, з графи «призначення платежу» не можливо встановити за якою позовною заявою сплачене державне мито, зокрема не зазначено реквізити позовної заяви (дата, номер), найменування сторін та предмет спору.

Вищевикладене стосується також квитанції №20597 від 21.11.07, що додана як доказ оплати  витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу.

Крім того, позивачем не назначено норм процесуального закону на підставі якого подається позов.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви  б/н   від 21.11.07   відмовити.

2. Позовні матеріали   повернути позивачу.

3. Копію ували надіслати сторонам.

Суддя                                                                     Залімський І.Г.