ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ                РІШЕННЯ
"12" вересня 2007 р.                                                             Справа №  12/3956
Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі –Луговій І.В., за участю представників сторін: позивача –Тихоплава С.О. за довіреністю, відповідача –Довганя В.М. за посадою, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „Хімагромаркетинг Україна” до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Канівці” про стягнення 1799 грн. 13 коп., -
Пред’явлено позов про стягнення з відповідача 2113 грн. 68 коп.
Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що 30.03.2007 року відповідач перерахував позивачу залишок основного боргу в сумі 3160 грн. внаслідок чого, у зв’язку із зменшенням періоду прострочення, підлягає перерахунку в сторону зменшення розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій, їх загальна сума повинна складати 1780 грн. 32 коп.
У судовому засіданні представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві, підтримав, просив суд, з урахуванням доводів відповідача, зменшити розмір позовних вимог, а саме –стягнути з відповідача 537 грн. штрафу, 566 грн. 12 коп. пені, 260 грн. 83 коп. 7 % річних, 435 грн. 18 коп. збитків від інфляції, а всього –1799 грн. 13 коп., і цьому розмірі його задовольнити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.
Борг відповідача за поставлений по умовам договору товар станом на 30.03.2007 року складав 3160 грн., прострочення платежу відповідачем і сума боргу підтверджується рішенням господарського суду Черкаської області від 29 травня 2007 року по справі № 04/1603. Платіжним дорученням № 23 від 30.03 2007 року залишок основного боргу відповідачем сплачено.
Відповідно до п. 5.2. договору за несвоєчасну оплату товару (п. 2.2 договору) відповідач зобов’язаний сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки, що складає 566 грн. 12 коп. Зазначена умова договору відповідає вимогам ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231 ГК, ч. 3 ст. 549 ЦК України, п. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.
Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно п.5.5 договору сторони прийшли згоди і встановили розмір процентної ставки 7 %, що складає 260 грн. 83 коп. Збитки від інфляції за весь час прострочення з урахуванням встановлених індексів становлять 435 грн. 18 коп. Доводи відповідача про необхідність обрахування  7 % річних в межах 6-и місячного строку, а відповідно і загальну суму, суд визнає помилковими.
Заявлені позивачем розрахунки розміру сум пені, збитків від інфляції і 7 % річних  судом визнаються вірними.
Згідно ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.
З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору та вимог законодавства позовні вимоги в цій частині судом визнаються обгрунтованими і задовольняються.
Разом з тим, позивач заявив вимогу про стягнення штрафу, передбаченого п. 5.4 договору, у розмірі 5 % від ціни договору в сумі 537 грн. за прострочення виконання зобов’язань, передбачених п.2.2 договору щодо строку оплати товару. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки в сумі 566 грн. 12 коп., відповідно до п. 5.2. договору, за несвоєчасну оплату товару (п. 2.2 договору). В даному випадку штраф і пеня являються штрафними санкціями, які позивач просить застосувати до відповідача за одне і те ж порушення господарського зобов’язання. Згідно ст. 61 Конституції України застосування відповідальності одного виду двічі за одне й те саме правопорушення не допускається. Згідно попередньому висновку судом визнано обгрунтованою вимогу позивача про стягнення пені в сумі 566 грн. 12 коп.
За таких обставин вимогу позивача про стягнення штрафу у розмірі 5 % від ціни договору в сумі 537 грн. суд визнає безпідставною і в задоволенні позову в цій частині відмовляє.
На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені позивачем господарські витрати - сплачене державне мито в розмірі 71 грн. 55 коп. та 82 грн. 78 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 154 грн. 33 коп.
Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд -
1.Позов задовольнити частково.
3.В решті позовних вимог про стягнення штрафу в сумі 537 грн. та господарських витрат на суму 65 грн. 67 коп., - позивачу відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня прийняття.

Суддя                                                                                  В.М. Грачов