КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2007                                                                                           № 27/35-45/56-38/209

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Дешунін С.В. (довір. від 15.12.04)

Жанна Василіу (довір. від 30.10.07)

Кепецин Віорел (довір. від 30.10.07)

Відповідача –            1. Власенкова О.О. (довір. № 29-22/220 від 20.04.07)

2. не з’явився

3. не з’явився

4. не з’явився

5. не з’явився

6. Вегера Л.О. (довір. № 31-28000-11/09 від 12.06.07)

Іщенко Р.А. (довір. № 31-28000-11/60 від 16.08.06)

7. не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Індустріалекспорт"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.08.2007

у справі № 27/35-45/56-38/209

за позовом                               Акціонерного товариства "Індустріалекспорт"

до                                                   Міністерства юстиції України

Міністерства  палива та енергетики України

Державного казначейства України

Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві

Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

Міністерства фінансів України

Міністерство вугільної промисловості України

про                                                  стягнення 6087846,5 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.08.07 у справі           № 27/35-45/56-38/209 частково задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства „Індустріалекспорт”, стягнуто з державного бюджету України на користь Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” матеріальну шкоду в розмірі 5 180 264,20 дол. США, в іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що згідно з рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.1997 р. було стягнуто з Державного підприємства „Укрвуглересурси” ВАТ Державна холдингова компанія „Укрвуглересурс-сервіс”, як правонаступника Об’єднання „Укрвуглезбут” на користь Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” борг на суму 5 537 221,20 дол. США, з 28.07.1997р. вказане рішення знаходилося на примусовому виконанні органів виконавчої служби. На виконання цього рішення позивачеві було сплачено 356 957 дол. США.

22.10.03 Акціонерне товариство „Індустріалекспорт” звернулося з позовом до України в особі Міністерства юстиції України, в особі Міністерства палива та енергетики України про відшкодування шкоди в розмірі 5 180 264,20 дол. США, що складає невиконану частину рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 20.02.1997р. та 3% річних за період з 05.03.1997 по 01.09.03 (5 років і 307 днів) на суму 907 583,30 дол. США.

Застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Закон України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, статтю 1173 Цивільного кодексу України Господарський суд міста Києва стягнув на користь позивача матеріальну шкоду на суму 5 180 264,20 дол. США.

Судом першої інстанції залишені без задоволення позовні вимоги про стягнення з Держави України за рахунок Державного бюджету України 3% річних в сумі 907 582,30 дол. США з огляду на те, що стаття 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення зобов’язань і застосовується до цивільно-господарських відносин між боржником і кредитором щодо відповідальності боржника за невиконання договірного грошового зобов’язання і дана норма не може застосовуватися до правових відносин відповідальності держави за заподіяну шкоду діями чи бездіяльністю органів державної влади, які регулюються главою 82 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Акціонерне товариство „Індустріалекспорт”  звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 29.08.07 по даній справі в частині стягнення з Державного бюджету України майнової шкоди в сумі  5 180 264,20 дол. США, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.07 в частині відмови  у задоволенні позовних вимог про стягнення із Державного бюджету України 3 % річних в сумі 907 582,30 дол. США, постановити нове рішення по справі № 27/35-45/56-38/209, яким додатково стягнути з Державного бюджету України на користь Позивача 907 582,30 дол. США.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що вартість суми 5 180 264,20 дол. США на день ухвалення рішення Міжнародним комерційним арбітражним судом станом на 20 лютого 1997 року і реальна вартість цієї суми на день звернення з позовом до Господарського суду міста Києва  станом на 01.09.03 суттєво відрізняється, ця різниця обумовлена історичним зменшенням купівельної спроможності грошової одиниці (зменшення її реальної вартості).

Оскільки законодавством не встановлено правил, за якими обчислюється реальна вартість грошової суми, втраченої внаслідок заподіяння майнової шкоди, необхідно керуватися частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, як це слідує із частини 1 статті 8 Цивільного кодексу України, для обчислення реальної вартості втраченої грошової суми необхідно її номінальне значення  збільшити на суму 3% річних.

Також позивач зазначає, що судом першої інстанції не враховані вимоги статей 8, 22, 1192 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги призначено на 05.11.07.

В судове засідання апеляційної інстанції не з’явилися представники Міністерства палива та енергетики України (Відповідач-2), Державного казначейства України (Відповідач 3), відділів державної виконавчої служби Печерського і Шевченківського райуправліннь юстиції у м. Києві (Відповідачі 4, 5), Міністерства вугільної промисловості України (Відповідач 7).

Колегією суддів досліджені наявні в матеріалах справи докази про належне повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, поштові повідомлення підтверджують отримання відповідачами 26, 27, 29 жовтня 2007року ухвали про призначення апеляційної скарги до розгляду. Враховуючи, що відповідачами не заявлено клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва по даній справі відповідачами не оскаржено, апеляційною інстанцією не визнано обов’язковою явку представників відповідачів у судове засідання  та з огляду на певні складності для представників позивача при перетині кордону для прибуття у судове засідання, колегія суддів вважає можливим  розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” у відсутності представників Відповідачів 2, 3, 4, 5, 7 .

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін колегія суддів встановила наступне:

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного  суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.1997 стягнуто із Державного підприємства „Укрвуглересурси” на користь Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” (Румунія) суму боргу у розмірі 5 537 221,20 дол. США за  поставлені насосні агрегати для  вугільних шахт згідно контракту                    № 320/011 від 07.09.1992р. (т. 1, а.с. 12). З 28 липня 1997 року рішення цього суду знаходилось на виконанні у судових виконавців, а після ліквідації інституту судових виконавців у відділі державної виконавчої служби. Примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду не здійснювалося, на добровільній основі Підприємство „Укрвуглересурси” за період з 28.07.1997р. по 18.06.1998р. сплатило в рахунок погашення боргу 356 957 дол. США. Сума боргу на день подання позову до суду складала 5 180 264,20 дол. США.

Наказом Міністерства палива та енергетики України № 239 від 24.05.01 ліквідовано ДП „Укрвуглересурси” без врахування інтересів позивача як кредитора, без визнання правонаступника боржника, що призвело до неможливості виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду від 20.02.1997р.

Державні Міністерства і відомства України повідомляли позивачеві про необхідність погашення боргу перед позивачем за рахунок коштів державного бюджету, 17.07.03 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 423-р було погоджено пропозицію Міністерства палива та енергетики України про спрямування 5 505 487,50 дол. США бюджетних коштів для погашення заборгованості перед позивачем, але Указом Президента України від 18.09.03 № 1049 розпорядження Кабінету Міністрів України № 423-р від 17.07.03 було скасовано у зв’язку з порушенням процедури виділення бюджетних коштів.

Міністерством палива та енергетики приймалися розпорядження, укладалися угоди, Президентом України були дані доручення Прем’єр Міністру України щодо погашення боргів, які виникли внаслідок здійснення експортно-імпортних операцій між українськими та румунськими суб’єктами господарювання, але органами державної влади протягом п’яти років не були вжиті необхідні, достатні та ефективні заходи для виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20.02.97р.

Акціонерне товариство „Індустріалекспорт” 22.10.03 звернулося з позовом до України в особі Міністерства юстиції України і Міністерства палива та енергетики України про відшкодування шкоди в розмірі 6 087 846,50 дол. США, із яких 5 180 264,20 дол. США неотриманих грошових коштів, стягнутих за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду та 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.04 у справі                   № 27/35 позовні вимоги Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” задоволені частково, на користь позивача стягнута сума 5 180 264,20 дол. США з Міністерства палива та енергетики України. Вказане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду  від 18.05.04.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.04 скасовано судові рішення першої та апеляційної інстанції, справу № 27/35 направлено на новий розгляд.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.08.05 у справі                   № 27/35-45/56 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.02.06 частково задоволено вимоги Акціонерного товариства „Індустріалекспорт”, суму 5 180 264,20 дол. США стягнуто з Міністерства палива та енергетики.

Рішенням Господарського суду міста Києва та постанову Київського апеляційного господарського суду по справі № 27/35-45/56 скасовані постановою Вищого господарського суду України від 21.02.07, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

При новому розгляді справи № 27/35-45/56-38/209 судом першої інстанції залучено до участі у справі відповідачів – Державне казначейство України, відділ Державної виконавчої Служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, відділ Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Міністерство фінансів України, Міністерство вугільної промисловості України.

Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Право на володіння грошовими коштами за позивачем закріплено рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду від 20.02.97, яке через бездіяльність державних органів до цього часу не виконано.

Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 34 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність” Україна як держава несе майнову відповідальність у повному обсязі перед суб’єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб’єктами господарської діяльності за всі свої дії, що суперечать чинним законам України і спричиняють збитки (прямі, побічні), моральну шкоду цим суб’єктам та призводять до втрати ними вигоди, дії державних органів та офіційних службових осіб цих органів вважаються діями України, як держави в цілому, держава несе за них відповідальність, як зазначено у цій статті.

Таким чином, Господарський суд міста Києва обґрунтовано прийшов до висновку про відшкодування завданої позивачеві матеріальної шкоди в розмірі 5 180 264,20 дол. США за рахунок Державного бюджету України.

Частина 2 статті 36 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність” передбачає, що порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

У відповідності з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 3% річних на суму 907 582,30 дол. США, але міжнародні договори, зокрема укладені між Україною і Румунією, не передбачають застосування українського законодавства до зовнішньоекономічних відносин щодо санкцій за невиконання грошового зобов’язання.

Крім того, держава Україна не має грошового зобов’язання перед Акціонерним товариством „Індустріалекспорт”, в силу українського законодавства держава Україна зобов’язана відшкодувати шкоду, спричинену незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в позові Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” в частині стягнення 3 % річних.

Безпідставними є посилання позивача, викладені в апеляційній скарзі на статтю 8 Цивільного кодексу України, частина 2 якої встановлює, що у разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права), оскільки застосування аналогії права чи аналогії закону можливе до українських учасників цивільно-правових відносин, аналогія закону чи аналогія права застосовується до цивільно-правових відносин, а відповідальність за порушення чи невиконання зобов’язання в силу статті 611 Цивільного кодексу наступає, якщо це передбачено законом або договором.

Стаття 34 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність” передбачає відповідальність України як держави перед іноземними суб’єктами господарської діяльності за прямі або побічні збитки, за втрату ними вигоду або відшкодування моральної шкоди, але позивач жодним чином не обґрунтував цих збитків. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що 3% річних на суму 907 582,30 дол. США є втрата номінальної вартості грошової суми, присудженої до стягнення рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду від 20.02.97. Разом з тим, позивачем не доведено, яким чином і наскільки для нього зменшилася купівельна спроможність грошової суми, вираженої в доларах США.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність” порядок притягнення до відповідальності, здійснення відповідальності та звільнення від відповідальності визначається процесуальними законами України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 29.08.07 у справі № 27/35-45/56-38/209 відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 29.08.07 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства „Індустріалекспорт” залишити без задоволення.

2. Матеріали справи № 27/35-45/56-38/209 повернути до Господарського суду    міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

09.11.07 (відправлено)