ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16.05.2007
Справа № А23/308

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Верхогляд Т.А.
(доповідач),

Суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.;

при секретарі судового засідання:
Чоха Є.О.,

за участю представників сторін:

від позивача:  Мельник В.В., довіреність №564/10  від 15.01.07,
головний державний податковий інспектор юридичного відділу;

представники відповідача-1 та
відповідача-2 у судове засідання не з'явились, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції, м. Павлоград Дніпропетровської області, на
постанову господарського суду Дніпропетровської області  від
19.12.06р.  у справі    № А 23/308;

за позовом  Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції, м.Павлоград Дніпропетровської області;

до відповідача-1 фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.Павлоград Дніпропетровської області;

до відповідача-2 товариства
з обмеженою відповідальністю “Інкостар”, м.Павлоград Дніпропетровської області;

про стягнення
688 572 грн. 57 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.12.2006 року у справі № А 23/308 за
позовом  Західно-Донбаської об'єднаної державної
податкової інспекції до відповідача-1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю “Інкостар” про стягнення
688 572 грн. 57 коп. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що рішення
Павлоградського міськрайсуду від 19.06.2006 року про визнання недійсними
установчих документів ТОВ “Інкостар”, свідоцтва про реєстрацію платника податку
на додану вартість, на які посилається позивач, не є достатнім доказом
наявності умислу у відповідача-2 на укладення оскаржуваного договору з метою,
що суперечить інтересам держави та суспільства. Тому відсутні підстави для
стягнення з відповідача-1 на користь бюджету вартості отриманого товару за
договором № 10/1 від 10.01.2005 року та стягнення з відповідача-2 на користь
відповідача-1 грошових коштів за отриманий товар 688000,00 грн.

Не погодившись з постановою суду,
позивач, Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція, подав
апеляційну скаргу. Посилається на те, що виконання спірного договору
підтверджується накладними, податковими накладними, квитанціями до
прибутково-касового ордеру та не оспорюється відповідачем-1; факт виконання
спірного договору підтверджується актом перевірки відповідача-1 від 15.03.2006
року № 24/17/10-, який підписано приватним підприємцем ОСОБА_1 без
заперечень. Вважає, що висновки господарського суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд
апеляційну скаргу та позовні вимоги задовольнити.

Заперечень на апеляційну скаргу
відповідачі не надали.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що
між відповідачем-1 та відповідачем-2 10.01.2005 року укладений договір купівлі
вугілля енергетичного марки ДГ на суму 200 000,00 грн. за № 10/1.

Доказів виконання цього договору
позивачем не було надано. Його посилання в апеляційній скарзі на накладні,
податкові накладні, квитанції до прибутково-касового ордера не є доказом
відношення зазначених документів до оскаржуваного договору. Докази збільшення
сторонами суми договору з 200000,00 грн. до 688 000,00 грн. в матеріалах справи
також відсутні. Сам договір не містить умов стосовно асортименту, кількості і
якості товару, що передається.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем
позовних вимог.

Відповідно до ст. 207
Господарського суду України може бути визнано недійсним господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка за
відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

В даному випадку позивачем
зазначено, що мета, суперечна інтересам держави та суспільства, присутня в діях
відповідача-2 -ТОВ “Інкостар”.

Посилання скаржника на заочне
рішення Павлоградського міськрайсуду від 19.06.2006 року, яким встановлено, що
засновник ТОВ “Інкостар” громадянин ОСОБА_2, є фактично підставною особою і не
займався господарською або іншою діяльністю цього підприємства, невідомі особи
використали підробну печатку, безпідставно отримали право на нарахування
податків та складання податкових накладних, внаслідок чого суд дійшов висновку
про визнання недійсними Статуту ТОВ “Інкостар”, свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, свідоцтва платника податку на додану вартість №
03464697 з моменту перереєстрації його установчих документів -з 10.12.2003
року, не є належним доказом для визнання оскаржуваної угоди недійсною.

Визнання в судовому порядку
недійсними з моменту реєстрації установчих документів платника податку та
свідоцтва платника ПДВ не є підставою для визнання укладених ним з іншими
суб'єктами підприємницької діяльності юридично значимих дій недійсними,
оскільки його контрагенти за договором можуть нести відповідальність за
наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців”, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Як встановлено, на момент укладення
спірного договору ТОВ "Інкостар" перебувало в Єдиному державному
реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість. Особа, яка
виступила засновником, не заперечувала проти факту заснування підприємства на
своє ім'я.

Обставини, які б підтверджували
наявність у сторін за оскаржуваним договором, зокрема у ТОВ
"Інкостар", умислу на укладення цього договору всупереч інтересам
держави та суспільства, зазначеним рішенням суду не встановлені.

Інші докази в підтвердження цього
факту позивачем не подані, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином доводи, наведені
позивачем в обґрунтування своїх вимог, як того вимагає ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України, останнім не доведені, матеріалами справи
не підтверджені, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що законні підстави для
визнання оскаржуваного договору недійсним відсутні, вимоги позивача задоволенню
не підлягають.

Судом першої інстанції також
правомірно відмовлено в задоволенні вимог позивача про стягнення з
відповідача-1 на користь бюджету вартості отриманого товару за договором №10/1
від 10.01.05, стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 грошових
коштів за отриманий товар у розмірі 688000,00 грн., оскільки така вимога
ґрунтується на нормах ст.208 Господарського кодексу України, яка передбачає
наслідки визнання господарського зобов'язання недійсним і застосовується лише у
випадках визнання недійсним господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196,
200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу
Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Павлоград
Дніпропетровської області, залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області  від  19.12.06р.
у справі    № А 23/308 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.А. Сизько

Суддя                                                                              І.В.
Тищик

Підписано
в повному обсязі 05.06.2007 року.