Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07                                                                                            Справа №  16/5593а

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:                                 Міщенко  П. К. суддів:                                 Шкурдова  Л. М.

.

секретар судового засідання:  Швидак  С.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Науменко А.Є. –юрисконсульт (дов. № 351/07 від 04.01.2007 р.)

від відповідача: Фонрабе Є.В. –представник (дов. № 01-13/305 від 25.09.2006 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в  м. Каневі, м. Канів Черкаської області на постанову господарського суду Черкаської області від 27.11.2006 року,

по справі № 16/5593а  (суддя  Спаських Н.М.)

за позовом           Управління Пенсійного фонду України у м. Каневі, м. Канів, Черкаська область

до                           Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

в м. Каневі, м. Канів, Черкаська область

про                        стягнення 3 020,06 грн.,

Обставини справи:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі, звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Каневі про стягнення в порядку регресу з відповідача виплачені кошти Компанійцю В.О. на суму 3 020,06 грн. та зобов’язання прийняти акт щодо включення пенсійної справи по громадянину Компанієць В.О. до відшкодування та в подальшому відшкодовувати фактично виплачені суми пенсій  даному громадянину.

Заявою від 27.11.2006 року позивач відмовився від позовних вимог в частині зобов’язання прийняти акт щодо включення пенсійної справи по громадянину Компанієць В.О. до відшкодування та в подальшому відшкодовувати фактично виплачені суми пенсій  даному громадянину, в зв’язку з чим місцевим судом винесено ухвалу від 27.11.2006 року, якою в цій частині позову провадження закрито.

Постановою господарського суду Черкаської області від 27.11.2006 року в позові  Управління Пенсійного фонду України у м. Каневі до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Каневі про стягнення 3 020,06 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою місцевого суду, Управління Пенсійного фонду України в м. Каневі звернулось до апеляційного суду з скаргою, в якій просить скасувати  постанову господарського суду Черкаської області повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача.

В апеляційній скарзі на постанову місцевого господарського суду скаржник обґрунтовує свою вимогу тим, що дана постанова є неправомірною та прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 29.01.2007 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в  м. Каневі прийнято до провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу представником позивача не подано, що не перешкоджає перегляду постанови.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін виходячи з наступного:

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі  яких   суд     встановлює наявність  або  відсутність  обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набув чинності з лютого 1992 року громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення, в тому числі і трудові пенсії по інвалідності.

Згідно із Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який набув чинності з 01.04.2001 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян –суб’єктів підприємницької діяльності.

Особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до Закону  України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

У відповідності до п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»від 22.02.2001 року, який набув чинності з 01.04.2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державні соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

16 травня 2003 року Міністерством юстиції України зареєстрована постанова правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року № 5-4/4, якою затверджено "Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання" (далі - Порядок).

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній цей Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що органи Пенсійного фонду щомісяця проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду звірку витрат по особових справах потерпілих, складають акт щомісячної звірки, в якому визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню, та до 15 числа місяця, наступного за звітним, подають його відповідно головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду на місцях

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду та управлінням виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів узагальнюють і узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на підставі вищевказаної Довідки на централізованому рівні до 25 числа місяця, наступного за звітним, перераховує відповідні кошти Пенсійному фонду.

Отже, у Порядку передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України і Пенсійним Фондом України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2, управління в своїй діяльності керується, зокрема постановами правління Пенсійного Фонду України.

Як вбачається з документів, позивач просить стягнути з відповідача 3 020,06 грн. коштів, які не були прийняті відповідачем до заліку, оскільки в порушення Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків пенсійному фонду витрат, пов’язаних з виплатою пенсій, пов’язаних з нещасним випадком на виробництві відповідач не прийняв до заліку суми виплачених пенсій громадянам згідно переліку позивача в позові.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

У відповідності до п. 2 ст. 19 Конституції України, установи органів влади зобов'язані діяти на підставах та в порядку, визначеному чинним законодавством.

З цих підстав єдиним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є передбачений ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" спосіб - а саме - відшкодування, тобто стягнення виплачених коштів, а Порядком, затвердженим Постановами правління обох фондів визначено, що відшкодування проводиться лише на централізованому рівні, тобто позов повинен подаватися на рівні центральних органів сторін.

З огляду на викладені приписи чинного законодавства України, апеляційний суд дійшов висновку, що у цій справі позивачем не дотримано встановленого порядку відшкодування витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,  оскільки здійснення відповідних розрахунків має здійснюватися на централізованому рівні між Пенсійним Фондом України та Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Крім того, ухвала Вищого адміністративного  суду України, на яку скаржник посилається як на практику, також передбачає, що лише на підставі даних особових справ інвалідів, робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків визначають загальну суму витрат, що підлягає відшкодуванню в централізованому порядку.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги зазначене вище, апеляційний господарський суд, підстав для задоволення апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в  м. Каневі не вбачає, оскільки відповідачем не доведено факт порушення господарським судом Черкаської області норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до Роз‘яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.1976 року № 11 „Про судове рішення” із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанова господарського суду Черкаської області від 27.11.2006 року по справі № 16/5593а прийнято судом у відповідності до вимог чинного законодавства та після повного і всебічного з’ясування всіх обставин справи.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

у х в а л и в :

1.          Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в  м. Каневі на постанову господарського суду Черкаської області від 27.11.2006 року по справі № 16/5593а залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Черкаської області від 27.11.2006 року по справі № 16/5593а залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 16/5593а повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя:                                                                          Яковлєв М. Л.                                            Судді:                                                                                      Міщенко  П. К.  Судді:                                                                                      Шкурдова  Л. М.