ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 11/39-27/271

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Продаєвич Л.В.,
Ткаченко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області

на рішення
господарського суду Запорізької області від 05.12.2005

у справі
№ 11/39-27/271

за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Великобілозерському районі Запорізької області,
с. Велика Білозерка, Запорізька обл.

до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області

про
зобов’язання прийняти до заліку суми понесених витрат на виплату пенсій у розмірі 3371,93 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
не з'явилися

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 24.09.2007, надіслана сторонам у справі –25.09.2007), проте сторони не скористалися правом, наданим їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 22.10.2007 № 02-12/І/183 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. - головуючий, судді – Продаєвич Л.В., Ткаченко Н.Г.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Великобілозерському районі Запорізької області (надалі –Управління ПФУ) звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про зобов'язання  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області (надалі – Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування) прийняти до заліку витрати Управління ПФУ по виплаті пенсії гром. Твердяку О.С. за період з квітня 2002 року по листопад 2004 року у сумі 3371, 93 грн., відобразивши цю суму в акті щомісячної звірки витрат поточного місяця.

Позов вмотивовано невиконанням відповідачем положень Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4 та зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за № 376/7697 (надалі –Порядок), яким визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.12.2005 (суддя: Дроздова С.С.) позов задоволений, зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування включити до акта щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання 3371,93 грн., що складає суму витрат Управління ПФУ на виплату пенсії гром. Твердяку О.С. у період з  квітня 2002 року по  листопад 2004 року включно.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про його скасування як такого, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на положення Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992, яка, на думку скаржника, не може встановлювати інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством про страхування від нещасного випадку.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування стверджує, що за відсутності у відповідача особових справ зазначених в касаційній скарзі осіб Фонд соціального страхування не має правових підстав для здійснення відшкодувань Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.05.2006 касаційна скарга з матеріалами справи була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 17.08.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд в касаційному порядку судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування надійшла заява про розгляд касаційної скарги без участі представника останнього.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 16.12.1976 року із робітником Твердяк О.С., який працював на Московському автозаводі імені І.О. Лихачева токарем-розточником, трапився нещасний випадок на виробництві, про що складений акт від 17.12.1976 №16. Гром. Твердяка О.С. було визнано інвалідом, згідно із чинним  на той час законодавством СРСР йому у встановленому порядку призначена пенсія у зв'язку із інвалідністю.

Сума, витрачена  Управлінням ПФУ на виплату пенсії по інвалідності гром. Твердяку О.С., до відповідних актів включена не була і Пенсійному фонду не відшкодовувалась. За цих обставин місцевий господарський суд визнав позовні вимоги Управління ПФУ обґрунтованими та задовольнив їх.

Як вже було зазначено вище, рішення у цій справі прийнято 05.12.2005 року.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції керувався приписами Господарського процесуального кодексу України, але з таким висновком колегія суддів Вищого господарського суду України погодитися не може.

З 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судо-чинства України, статтею 3 якого встановлено, що справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 цієї статті визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено орган державної влади, орган місцевого самоврядування,  їхня посадова чи службова особа,  інший суб'єкт при  здійсненні  ними  владних  управлінських  функцій  на основі  законодавства,  в  тому  числі  на  виконання  делегованих повноважень.

Позивачем у справі є Управління ПФУ в Великобілозерському районі Запорізької області.

Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, встановлено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730, (далі - Положення про Управління Фонду) управління  Пенсійного  фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно з підпунктом 6 пункту 2.2 Положення про Управління Фонду останнє  відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління ПФУ, звертаючись до суду, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Крім того, відповідачем у даній справі є Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року            № 16/98-ВР страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Статтею 15 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування встановлено, що управління фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюють правління та виконавчі дирекції страхових фондів, які забезпечують визначені законами конкретні види соціального страхування. Робочими органами виконавчої дирекції є її відділення, страхові каси тощо.

Отже, у відповідних правовідносинах відділення виконавчі дирекції Фонду соціального страхування виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Таким чином, у спірних правовідносинах сторони виступають не як суб'єкти господарської діяльності, а як суб'єкти владних повноважень. Суб’єктний склад та характер правовідносин у цій справі (затверджений постановою Правління обох фондів Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні витрат на виплату пенсій, пов'язаних з настанням нещасного випадку на виробництві) свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 06.10.2005 року № 2953-ІV "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушень, не врахувавши наведених норм та не застосувавши перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, а розглянув справу за нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судове рішення у даній справі підлягає скасуванню, а справа - направленню до господарського суду першої інстанції для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Василівському районі Запорізької області –задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.12.2005 у справі № 11/39-27/271–скасувати.

Справу № 11/39-27/271 направити на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий, суддя                                                                     І.Панова

Суддя                                                                                           Л. Продаєвич

Суддя                                                                                              Н.Ткаченко