ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29.10.07р.

Справа № А37/275-07

За позовом  Прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення 273 066 грн.

Суддя  Кеся Н.Б.

Представники сторін:

від прокурора:   не з'явився

від  позивача:     Петренко Н.В.  дов № 03-06/0395 від 17.04.2007 року

від відповідача:  Михайлов Д.В. дов № 008 від 27.01.2007 року

На підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошена  вступна та резолютивна частина.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровське обласне відділення Фонду  соціального захисту інвалідів (далі-позивач) звернувся з позовом до  Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі-відповідач) і просить суд  стягнути адміністративно-господарські санкції в сумі 273066грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у 2006 році не забезпечив працевлаштування інвалідів на підприємстві з дотриманням встановленого Законом нормативу, що тягне за собою нарахування штрафних санкцій відповідно до вимог Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що підприємством здійснені усі передбачені Законом заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, в той час як працевлаштування інвалідів здійснюється спеціальними органами, які цього не забезпечили. Крім того, відповідач вказує на те, що норматив інвалідів на підприємствах електроенергетики встановлюється Законом України „Про електроенергетику”, що відповідачем дотримано. У зв’язку з цим відповідач вважає, що спірні штрафні санкції не повинні нараховуватися до нього.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

В с т а н о в и в :

Відповідач подав до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006рік, в якому зазначив середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу у кількості 2337 чол., серед яких 68 інвалідів, в той час як згідно з вимогами Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” повинно працювати 93 інваліди.

Згідно із розрахунком позивача штрафні санкції  за  нестворені в 2006 році робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів складають 273066грн. Правильність вказаного розрахунку підтверджується даними Звіту відповідача  про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

На підставі статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій (далі-підприємства) незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної численності працюючих, а якщо працює  від 8 до 25 чоловік у кількості 1 робочого місця.

Згідно п.3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 № 314 (зі змінами та доповненнями) (далі Положення) робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда, а згідно пункту 5 цього ж Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для  інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, управління соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Згідно статті 20 вищеназваного Закону, у випадку, якщо кількість працюючих на підприємствах інвалідів була менша, ніж встановлено  зазначеним нормативом, то підприємства зобов’язанні сплатити відділенню Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції у розмірі середньорічної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом (штрафні санкції –це обов’язковий платіж, який платить підприємства у разі невиконання ними нормативу робочих для забезпечення працевлаштування інвалідів).

Згідно пункту 5 Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору , інформують центри зайнятості, місцевим органи соціального захисту населення та відділення Фонду  соціального захисту населення про створення ( пристосування) робочих місць  для працевлаштування інвалідів.

У відповідності до п. 9 ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  підприємства, установи, організації, на яких  на яких за основним місцем роботи працює 8  і більше  осіб, реєструються у відділеннях  Фонду за своїм  місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 лютого  подають до зазначених відділень  звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10-ПІ річна, що затверджена наказом   Міністерства  праці та соціальної політики України від 29.12.2004 року № 338.

Під час судового розгляду відповідачем не надано доказів того, що ним у 2006 році створені робочі місця для інвалідів у кількості 25 (окрім працевлаштованих 68 інвалідів) та своєчасно повідомлено про це районний центр зайнятості.

Так, оглянуті в судовому засіданні оригінали звітів за встановленою формою № З-ПН відповідача про наявність вакансій, поданих до районного центру зайнятості у 2006 році, свідчать про те, що лише станом на 28.12.2006 р.  підприємство звітувало про вакансії для інвалідів.

Листом від 15.05.2007 року № 645 Жовтневий районний центр зайнятості повідомив Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стан працевлаштування інвалідів в розрізі підприємств Жовтневого району. Відносно позивача зазначається інформація про відсутність заяв про потребу у працівниках-інвалідах

У зв’язку з цим суд не приймає як докази листи довільної форми від 04.01.2006 р. та 28.12.2006 р. відповідача на адресу Жовтневого центру зайнятості з проханням направляти до нього безробітних  інвалідів.

Посилання відповідача на ч.8 ст.21 Закону України „Про електроенергетику” щодо встановлення інших нормативів для працевлаштування інвалідів на підприємствах електроенергетики суд вважає неправомірним, оскільки ст.19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” визначено, що норматив робочих  місць,  призначених  для   працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам наведеним нормам законодавства, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94,158-163,254 п.п.3,6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, пр.К.Маркса, 37, , р/р 1006 в УДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012) на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (49029, м. Дніпропетровськ, вул.Чкалова, 11; рахунок № 0005 в банку ГУДКУ в Дніпропетровській області, МФО 805012, ) адміністративно-господарські санкції у сумі 7852,18 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                          Н.Б.КЕСЯ