ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"31" липня 2007 р.                                        Справа № 17/215

м. Чернігів                                                                                            «31 »липня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Колобова І.Є.

Представника позивача: Дудко О.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт, дов.№01-18/258 від 25.06.07р.;

Представника відповідача: Дуб’яга С.В. –директор, паспорт.

матеріали справи №17/215

За ПОЗОВОМ: Контрольно-ревізійного управління в Чернігівській області

14000, м. Чернігів, вул. Бєлінського, 11

До ВІДПОВІДАЧА: Державного підприємства „Крисківський спиртовий завод”

16213, Чернігівська область, Коропський район, с. Криски, вул. Леніна, 1

Про зобов’язання вчинити певні дії

СУТЬ  СПОРУ:

КРУ в Чернігівській області пред’явлено позов до ДП „Крисківський спиртовий завод” про зобов’язання виконати обов'язкові вимоги КРУ в Чернігівській області, викладені в п.п.2-4 листа від 01.03.2007 року №25-07-16/233, а саме:

·          вжити заходи по відшкодуванню незаконно виплаченої премії у сумі 18062 грн.;

·          вжити заходи по відшкодуванню зайво нарахованих коштів на відрядження в розмірі 30100 грн. та виплачених працівникам, направленим у відрядження без наказів;

·          провести індексацію балансової вартості об'єктів неприватизованого житлового   фонду  та   відобразити   в   бухгалтерському   обліку  її збільшення на суму 78000 грн.

Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що ним деякі вимоги КРУ виконані в повному обсязі.

В судовому засіданні 31.07.07р. представником Позивача, в межах повноважень, визначених довіреністю, надана письмова заява №23-18/215 від 31.07.07р. про відмову від позову, в частині зобов`язання Відповідача вжити заходи по відшкодуванню зайво нарахованих коштів на відрядження в розмірі 30100 грн. та виплачених працівникам, направленим у відрядження без наказів та провести індексацію балансової вартості об'єктів неприватизованого житлового фонду та  відобразити   в бухгалтерському   обліку  її збільшення на суму 78000 грн.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Працівниками КРУ в Чернігівській області була проведена планова ревізія фінансово-господарської діяльності державного підприємства „Крисківський спиртовий завод" за період з 01.01.2005 року по 30.09.2006 року

Ревізію було проведено з 27.12.2006 року по 14.02.2007 року, з перервою з 29.12.2006 року по 08.01.2007 року.

За результатами ревізії складено акт від 14.02.2007р. №07-21/2.

В ході перевірки встановлено наступне порушення чинного законодавства.

Так перевіркою особових рахунків працівників та наказів по підприємству при нарахуванні та виплаті працівникам допомоги, премій, встановлено, що у березні місяці 2006 року, відповідно до наказу директора № 17-А від 17.03.2006 року нарахована премія працівникам підприємства в сумі 18062 грн., яка виплачена у травні місяці 2006 року. Підставою для преміювання в наказі зазначається лист концерну „Укрспирт" № 16-02-09/42 від 16.03.2006 року, згідно якого працівникам бухгалтерій, фінансових та економічних служб за своєчасність подання статистичної звітності, крім підприємств, які за підсумками роботи у 2005 році працювали збитково, необхідно преміювати. За підсумками 2005 року ДП „Крисківський спиртовий завод" отримав збитки на суму 532 тис. грн. Таким чином, в порушення вищевказаного листа були незаконно премійовані працівники ДП „Крисківський спиртовий завод" на загальну суму 18062грн.

01.03.2007 року КРУ в Чернігівській області направило на ім'я директора державного підприємства „Крисківський спиртовий завод" Дуб’яга С.В. лист №25-07-16/233 з вимогами усунути виявлені ревізією порушення, п.2 якого зобов`язано Відповідача вжити заходи по відшкодуванню незаконно виплаченої премії у сумі 18062 грн.

Для виконання обов'язкових вимог про усунення виявлених ревізією порушень був встановлений термін 19 березня 2007 року.

Факт вищевказаного порушення Відповідачем не заперечується. Як зазначив Відповідач на даний час вжити заходи по відшкодуванню виплаченої премії не можливо, так як з січня 2007 року і по теперішній час підприємство не працює і робітникам, які отримали премію , зарплата не нараховується та не виплачується. Після того, як підприємство запрацює, з працівників буде утримано премію.

Таким чином, на даний час дану вимогу Позивача Відповідачем не виконано.

Згідно п.п.7,10 ст.10 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” від 26 січня 1993 року N2939-XII (далі Закон №2939):

«Головному    контрольно-ревізійному    управлінню    України, контрольно-ревізійним управлінням  в  Республіці  Крим,  областях, містах  Києві  і  Севастополі,  контрольно-ревізійним  підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах  надається право:

7)   пред'являти   керівникам   та   іншим  службовим  особам підконтрольних  установ,  що  ревізуються,  вимоги  щодо  усунення виявлених   порушень   законодавства   з   питань   збереження   і використання  державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та  інші  платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення  бюджетного  фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами,   установами  та  організаціями  кошти  і  позички використовуються  з  порушенням  чинного  законодавства;

10)   звертатися   до   суду   в   інтересах   держави,  якщо підконтрольною  установою  не  забезпечено  виконання  вимог  щодо усунення   виявлених  ревізією  порушень  законодавства  з  питань збереження і використання активів.»

З урахуванням викладеного, позов в частині зобов`язання Відповідача вжити заходи по відшкодуванню незаконно виплаченої премії у сумі 18062 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 31.07.07р. представником Позивача, в межах повноважень, визначених довіреністю, надана письмова заява №23-18/215 від 31.07.07р. про відмову від позову, в частині зобов`язання Відповідача вжити заходи по відшкодуванню зайво нарахованих коштів на відрядження в розмірі 30100 грн. та виплачених працівникам, направленим у відрядження без наказів та провести індексацію балансової вартості об'єктів неприватизованого житлового фонду та  відобразити   в бухгалтерському   обліку  її збільшення на суму 78000 грн.

Згідно ч.ч.1,3 ст.136 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.”

Відповідно до ч.ч.2.4 ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.”

Враховуючи, що відмова Позивача від позову є його правом, передбаченим вищенаведеними нормами  Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що часткова відмова Позивача від позову не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, а тому приймає часткову відмову Позивача від позову.

Згідно п.2 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.”

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що провадження у справі в частині зобов`язання Відповідача вжити заходи по відшкодуванню зайво нарахованих коштів на відрядження в розмірі 30100 грн. та виплачених працівникам, направленим у відрядження без наказів та провести індексацію балансової вартості об'єктів неприватизованого житлового фонду та  відобразити   в бухгалтерському   обліку  її збільшення на суму 78000 грн. має бути закрите.          При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем  -  фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею взагалі не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на Відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст. 94, 112, 136 157-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині зобов`язання Державне підприємство „Крисківський спиртовий завод” (код 00375378) вжити заходи по відшкодуванню зайво нарахованих коштів на відрядження в розмірі 30100 грн. та виплачених працівникам, направленим у відрядження без наказів, та провести індексацію балансової вартості об'єктів неприватизованого житлового фонду та  відобразити   в бухгалтерському   обліку  її збільшення на суму 78000 грн. провадження у справі закрити.

3. Зобов’язати Державне підприємство „Крисківський спиртовий завод” (16213, Чернігівська область, Коропський район, с. Криски, вул. Леніна, 1, код 00375378) виконати обов'язкові вимоги КРУ в Чернігівській області, викладені в пункті 2 листа від 01.03.2007 року №25-07-16/233, та вжити заходи по відшкодуванню незаконно виплаченої премії у сумі 18062 грн.

4. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

5. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

6. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                               І.В. Кушнір