ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/228

16.11.07

За позовом
Держаної установи «70 Управління начальника робіт»

до
Міністерства оборони України

про
стягнення 11 964,53 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –
Дишлюк Т.І. (довіреність б/н від 27.03.2007);

від відповідача –
Архипчика Л.А. (довіреність № 220/710/д від 31.08.2007)

У судовому засіданні за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державна установа «70 Управління начальника робіт»(далі –Позивач) звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Міністерства оборони України Міністерства оборони України (далі –Відповідач) 11 964,53 грн. заборгованості за виконані роботи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач порушив вимогу частини 2 статті 530 ЦК України та протягом семи днів не сплатив Позивачу заборгованість у сумі 11 964,53 грн. зазначену у листі-вимозі Позивача від 18.05.2007 № 190.

Відповідач позов не визнав, мотивувавши свої заперечення проти позову тим, що він не отримував від Відповідача листа-вимогу від 18.05.2007 № 190.

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 30.10.2007, 01.11.2007 та 15.11.2007 оголошувалась перерва.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

\

12.04.2006 Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Відповідача 179 926,33 грн. заборгованості за виконані роботи за договором підряду на переобладнання (поточний ремонт) будівлі № 1 військового містечка № 113 м. Києва під гуртожиток № 1/12 від 25.12.2000.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.09.2006 у справі № 6/232, зокрема встановлено, що 25.12.2000 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір підряду на переобладнання (поточний ремонт) будівлі № 1 військового містечка № 113 м. Києва під гуртожиток (далі –Договір), відповідно до предмету якого Позивач зобов’язувався виконати протягом 2000-2001 років переобладнання вказаної будівлі під гуртожиток –в обсягах згідно з проектно-кошторисною документацією, за актами приймання виконаних робіт КБ-2В, в межах фактичного фінансування та з якістю відповідно до вимог будівельних норм і правил.

Відповідач зобов’язався здійснювати оплату виконаних будівельно-монтажних робіт на підставі підписаних актів приймання за формою КБ-2В (довідок форми КБ-2) з урахуванням розрахунків договірної ціни. Виконаних Позивачем на підставі уточненої кошторисної документації.

Передбачені умовами Договору роботи були виконані в квітні 2003 року.

Відповідачем сплачено 288 790, 67 грн., з яких 150 000 грн. на користь Позивача, а 138 790,67 грн. на користь субпідрядників.

Судом у цій справі встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неповної оплати Відповідачем виконаних Позивачем сумісно з іншими підрядними організаціями робіт на суму 468 717 грн. (після уточнення позовних вимог), сума заборгованості заявлена позивачем до стягнення в розмірі 177 421,81 грн.

Враховуюче те, що наявними в матеріалах справи доказами (довідки про вартість виконаних підрядних робіт, акти приймання виконаних робіт за відповідні періоди), які належним чином оформлені з посиланням на об’єкт, на якому виконувались роботи, чи Договір, скріплені підписами та печаткою Відповідача підтверджується факт виконання Позивачем робіт на загальну суму 408 029,48 грн., суд прийняв рішення стягнути з Відповідача на користь Позивача борг у розмірі 107 274,28 грн. з урахуванням часткової оплати боргу, а у стягненні 11 964,53 грн. боргу відмовив у зв’язку з ненастанням строку сплати цього платежу.

21.02.2007 Київський апеляційний господарський суд прийняв постанову, відповідно до якої вказане рішення суду першої інстанції від 29.09.2006 у справі №6/232 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.05.2007 рішення Господарського суду м. Києва від 29.09.2006 та постанова Київського апеляційного господарського суду у справі № 6/232 залишені без змін.

Відповідно до частини 2 статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням  господарського  суду  (іншого органу,  який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи,  не  доводяться  знову  при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

18.05.2007 Позивач направив відповідачу лист-вимогу № 190 щодо сплати  Відповідачем 11 964,53 грн. заборгованості за виконані роботи за Договором протягом семи календарних днів відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України. Факт відправки Позивачем вказаного листа-вимоги Відповідачу підтверджується касовим чеком та описом вкладення у цінний лист від 18.05.2007.

Відповідач залишив вказаний лист-вимогу без відповіді, а вимогу Позивача без задоволення.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін)  виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, Відповідач у встановлений вказаним листом-вимогою семиденний строк свого зобов’язання щодо оплати заборгованості не виконав.

Крім того, подаючи до суду позовну заяву від 12.04.2006 № 165 (яка була прийнята судом, та за якою була порушена справа № 6/232) і, відповідно, надсилаючи її копію Відповідачу у справі, Позивач у вказаній заяві ставив вимогу в тому числі і щодо сплати Відповідачем спірної суми боргу. Про факт отримання вказаної позовної заяви Відповідачем з даною вимогою свідчить зокрема відзив на цю позовну заяву від 23.05.2006 № 116/12/6348.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження Відповідача про те, що він  не отримував від Позивача вимогу щодо сплати спірної суми боргу, оскільки Позивач довів факт відправлення Відповідачу поштою листа-вимоги від 18.05.2007 № 190, і крім того факт отримання Відповідачем позовної заяви від 12.04.2006 за № 165 (справа №6/232) за своєю суттю слід розуміти також, і як пред’явлення вимоги щодо оплати спірної суму боргу.

Згідно з статтями 525, 526 ЦК України, статтею 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) зобов’язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з Відповідача 11 964,53 грн. боргу є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суми, які підлягають сплаті за витрати, пов’язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача (частина 5 статті 49 ГПК України).

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, статтями 15, 253, 254, 525, 526 ЦК України, статтями 193 ГК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код 00131305, р/р 192 в ОБЕРУ ДКУ м. Київ, МФО 820172, а у випадку відсутності коштів із будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Держаної установи «70 Управління начальника робіт»(04053, м. Київ, вул. Артема, 59, ідентифікаційний код 07763919, р/р 0944 в Першій Київській філії АТ «Вабанк»м. Київ, МФО 321637) 11 964 (одинадцять тисяч дев’ятсот шістдесят чотири) грн. 53 коп. боргу, а також 119 (сто дев’ятнадцять) грн. 65 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денногс строку з дня його підписання.

Суддя
Сташків Р.Б.

Рішення підписано –27.11.2007