ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.09.2007
Справа  № 12/161

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю ”Грінтранс”,                     м. Смоленськ Російської
Федерації

до приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Неліпино Свалявського району

про
стягнення заборгованості в сумі 8 500 грн.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -Раткевич
С. У.(представник за довіреністю № 49 від 13.06.2007 року)

Від відповідача -не
з'явився (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов товариством з обмеженою відповідальністю ”Грінтранс”, м.
Смоленськ Російської Федерації до приватного підприємця ОСОБА_1, с.
Неліпино Свалявського району про стягнення заборгованості в сумі 8 500 грн.

Представник позивача
підтримує позовні вимоги, посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

На вимогу суду відповідач письмового
відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію свідоцтва на право
зайняття підприємницькою діяльністю не подав, свого уповноваженого представника
для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку
ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення
провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка
уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою
розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у
справі.

Повідомлення № НОМЕР_1 підтверджує
вручення відповідачу 28.08.2007 року ухвали від 23.08.2007 року про порушення
провадження у справі, де вказано про
місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію
Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх,
заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість
відповідача в сумі 8 500 грн.  -основного
боргу щодо оплати за надані, згідно договору від 11.09.2006 року послуги
міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, підтверджується
матеріалами справи, зокрема:

-  гарантійним листом відповідача від 21.12.2006
року;

-  листом без номеру відповідача -а/с -15 на
відповідь на претензію НОМЕР_2 від 13.02.2007 року, отриману відповідачем
06.03.2007 року вх. НОМЕР_3 (оригінал а/с - 17);

-  заявою № НОМЕР_4 t від 14.08.2006 року;

-  СМR НОМЕР_5від 18.08.2006 року;

-  шляховим листом НОМЕР_6 від 14.08.2006 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

Отже, за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою
стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. (п.1 ст. 909 ЦК України).

У разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену
за домовленістю сторін (ст. 920 ЦК України), тоді як укладений договір та СМR
НОМЕР_5 від 14.08.2006 року фіксує волевиявлення відправника вантажу відправити
через перевізника та отримання вантажу отримувачем і про що стверджено
печатками всіх учасників перевезення під контролем митного органу.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
надання транспортних послуг  міжнародного
сполучення (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість наданих транспортних послуг
міжнародного сполучення є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 44 ГПК України
судові витрати пов'язані з наданням юридичних послуг адвокатом (договір від
13.07.2007 року) підлягають відшкодуванню відповідачем.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем
доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 75; 82 - 84, 115; 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  повністю.

2. Стягнути з
приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; код НОМЕР_7) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Грінтранс” (м. Смоленськ Російської Федерації,
Чуриловський тупік, 6/22; код 536) суму  8 500 (вісім тисяч пятьсот грн.) -основного
боргу; 1 000 (одну тисячу грн.) - витрат по оплаті послуг адвоката за надані юридичні
послуги  та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита;
118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно -технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.