ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.

№ 21/142

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. -головуючий,

Самусенко С.С., Дунаєвська Н.Г.,

розглянувши
касаційну скаргу

Акціонерної судноплавної компанії
"Укррічфлот"

на рішення

господарського суду м. Києва від
24.05.2007р.

та постанову

Київського апеляційного господарського
суду від 09.07.2007р.

у справі

№21/142

за позовом

Державного підприємства водних
шляхів "Укрводшлях"

до

1.Акціонерної судноплавної
компанії "Укррічфлот"; 2.Головного управління комунальної власності
м.Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської
державної адміністрації); 3.Комунального підприємства "Київське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна"

треті особи

1.Міністерство транспорту та
зв'язку України; 2.Фонд державного майна України

про

визнання недійсною реєстрацію
права власності

за участю

Дніпровської транспортної
прокуратури м. Києва

за участю представників сторін:

від позивача: Зборошенко М.Є.,
Аскеров С.С.;

від відповідача 1.Гаврилюк В.М.;
2.Онисимчук О.О.;

від третьої особи 1. Постнік Ю.В.,

Баклан Н.Ю. -прокурор відділу
Генеральної прокуратури України

встановив:

Рішенням господарського суду м.
Києва від 24.05.2007р. (суддя Шевченко Е.О.) позов задоволено. Визнано
недійсним видане Головним управлінням комунальної власності м. Києва АСК
"Укррічфлот" свідоцтво про
право власності на частину нежилого будинку №12 загальною площею 1176,3
кв.м. по вул. П. Сагайдачного в м. Києві. Визнано недійсною реєстрацію права
власності АСК "Укррічфлот" на частину нежилого будинку №12 загальною
площею 1176,3 кв.м. по вул. П. Сагайдачного в м. Києві. Визнано право державної
власності на частину зазначеного нежилого будинку. Зобов'язано Головне
управління комунальної власності видати Державному підприємству водних шляхів
"Укрводшлях" свідоцтво про право державної власності на частину
зазначеного нежилого будинку. Зобов'язано
КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації
права власності на об'єкти нерухомого майна" зареєструвати право державної
власності на частину нежилого будинку №12 загальною площею 1176,3 кв.м. по вул.
П. Сагайдачного в м. Києві за Державним підприємством водних шляхів
"Укрводшлях". Судові витрати покладено на відповідачів.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2007р. (судді: Сотніков С.В., Дикунська С.Я.,
Дзюбко П.О.) апеляційні скарги АСК "Укррічфлот", Головного управління
комунальної власності м. Києва залишено без задоволення, а рішення господарського
суду м. Києва від 24.05.2007р. у справі №21/142 -без змін.

Акціонерна судноплавна компанія
"Укррічфлот" не погоджуючись з прийнятими судовими актами подала
касаційну скаргу на рішення господарського суду м. Києва від 25.04.2007р.,
постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2007р., просить
їх скасувати та прийняти нове рішення згідно якого, позовну заяву Державного
підприємства водних шляхів "Укрводшлях" залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог,
скаржник посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи касаційної
скарги, перевіривши оскаржувані судові акти на предмет дотримання судами першої
та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при
прийнятті останніх, колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 жовтня 2006 року Державне підприємство водних шляхів
"Укрводшлях" звернулося до Головного управління комунальної власності
м. Києва з заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право державної
власності на частину нежилого будинку №12, загальною площею 1176,3 кв. м., по
вул. П.Сагайдачного в м. Києві.

Головним управлінням комунальної
власності м. Києва надано позивачеві відповідь (вих. №042/13/1-748 від
10.11.2006р.), в якій зазначено про відсутність підстав для оформлення права
держаної власності на вказаний об'єкт.

Згідно Наказу Головного управління
комунальної власності м. Києва "Про оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна" № 782-В від 14 жовтня 2002р. видано Акціонерній
судноплавній компанії "Укррічфлот" Свідоцтво про право власності  (серії НБ №010005675), на об'єкт - нежилий
будинок - будівля виробничих служб - основний корпус, прибудова, площею 2527,50
кв. м., який розташований в місті Києві за адресою: вул. П. Сагайдачного, 12,
літери А, А'.

16.10.2002 р. Київським міським
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого
майна зареєстровано нежилий будинок №12 за адресою в м. Києві по вул.
П.Сагайдачного на праві колективної власності за відповідачем-1 та записано у
реєстрову книгу №63 п-151 за реєстровим номером 5419п.

Як встановлено судами попередній
інстанцій нежилий будинок № 12 по вул. Петра Сагайдачного в Подільському районі
м. Києва ввійшов до статутного фонду АСК "Укррічфлот", що
підтверджується Витягом з інвентаризаційної відомості переліку майна, що
передане засновником -Фондом державного майна України у власність Акціонерної
судноплавної компанії "Укррічфлот" станом на 10.11.1992 року, при
формуванні її статутного фонду.

На виконання Протоколу наради у
Міністерстві транспорту від 28.04.1994 року, на якій було висловлене прохання
про передачу вищезазначеної будівлі на баланс Державного підприємство водних
шляхів "Укрводшлях", АСК "Укррічфлот" 18.05.1994 було
видано наказ № 105 "Про передачу на баланс Державного підприємства
"Укрводшлях" адміністративної будівлі в Києві по вул. Сагайдачного,
12.

В подальшому між АСК
"Укррічфлот" та Державним підприємством водних шляхів
"Укрводшлях"  було підписано
акт  передачі частини нежилого будинку
№12, загальною площею 1176,3 кв. м., по вул. П.Сагайдачного в м. Києві.

Касаційна інстанція вважає
безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства
висновки суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції про те, що
підписанням акту передачі від 24.05.1994 року Відповідач 1 обумовив виникнення
у позивача у справі права власності на спірний об'єкт. Такий висновок
ґрунтується на наступному.

Відповідно до роз'яснення Вищого
арбітражного суду України  від 02.04.94
р. N 02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з
судовим захистом права державної власності" баланс підприємства (організації)
є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу
фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав
знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Вирішуючи спори, пов'язані з
визнанням права власності, слід виходити з того, що знаходження майна на
балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права
власності.

Таким чином, факт передачі спірного
майна від АСК "Укррічфлот" на баланс ДП «Укрводшлях»не є
беззаперечним доказом наявності у останнього права власності на спірне майно і
тому не повинен був враховуватися судами попередніх інстанцій як виключна
підстава для встановлення факту виникнення у позивача права власності на спірне
майно. Для з'ясування власника майна необхідно виходити не з факту утримання
майна на балансі підприємства - позивача, а з обставин, на підставі яких
здійснився або не здійснився перехід права власності.

Під час вирішення спору, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли до висновку, що передачу частини будинку
та підписання відповідного Акту позивачем і відповідачем слід розглядати як
цивільно-правову угоду двох сторін про безоплатну передачу майна у власність.

З цього приводу слід зазначити, що
Акт приймання-передачі не є угодою в розумінні Цивільного кодексу УРСР 1963
року. Судами попередніх інстанцій не враховано, що безоплатна передача майна у
власність за своєю правовою природою є нічим іншим як договором дарування (ст.
243 ЦК УРСР). Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування
нерухомого майна застосовуються правила ст. 227 цього Кодексу.  Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Крім того, такий договір підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої
Ради народних депутатів.

Також судами попередній інстанцій
при наданні правової оцінки обставинам даної справи  не було враховано, що позивач є державним
підприємством майно якого на момент виникнення спірних правовідносин було  загальнодержавною власністю і належало
Позивачу виключно на праві повного господарського відання (ст. 37 Закону
України "Про власність"). Частина перша ст.34 Закону України
"Про власність" дає перелік майна,
яке складає загальнодержавну власність, до нього, зокрема, відноситься
майно державних підприємств.

Відповідно до ч.2 ст. 34  Закону України "Про власність" у
загальнодержавній (республіканській) власності може перебувати також інше
майно, передане у власність України іншими державами, а також юридичними
особами і громадянами.

Аналіз вказаної норми свідчить
проте, що підставою для зміни статусу спірного майна та переходу його із
колективної власності у власність держави необхідне чітка вказівка власника про
те, що вказане майно передається у власність держави Україна.

З огляду на це, судова колегія
касаційної інстанції дійшла до висновку, що акт передачі частини нежилого
будинку №12, загальною площею 1176,3 кв. м., по вул. П.Сагайдачного в м. Києві,
не є правовстановлюючим, а є тільки підтверджуючим документом.

Також, про передачу прав власності
не зазначено ні в Протоколі наради у Міністерстві транспорту від 28.04.1994
року, ні в наказі АСК "Укррічфлот" від 18.05.1994 року, а тому
відсутні підстави вважати наявну передачу спірного майна до позивача у
власність, внаслідок підписання акту.

Враховуючи викладене вище,
касаційна інстанція вважає, що судом першої інстанції та судом апеляційної
інстанції під час прийняття рішень у справі було неправильно застосовано норми
матеріального права, стосовно визнання Акту від 24.05.1994 року між
відповідачем-1 та позивачем в якості цивільно-правової угоди про безоплатну
передачу майна у власність (договір дарування), а саме статтю 243  ЦК УРСР, а також порушено норми матеріального
права, а саме: ст. ст. 153, 227, 243, 244 ЦК УРСР, ст. 34, 37 Закону України
"Про власність".

Таким чином, порушення та
неправильне застосування норм матеріального права дає підстави для скасування
прийнятих у справі судових рішень та прийняття нового рішення у справі №21/142,
згідно, з яким позовні вимоги Державного підприємства водних шляхів
"Укрводшлях" не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 111-7, 111-9,
111-10, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерної
судноплавної компанії "Укррічфлот" задовольнити.

2.
Постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2007р.
та рішення господарського суду м. Києва від 24.05.2007р. зі справи №21/142
скасувати.

3.     В позові відмовити.

Суддя, головуючий
І. Плюшко

Суддя
С.
Самусенко

Суддя
Н. Дунаєвська