ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"08" листопада 2007 р.
Справа № 02-2/8-645
УХВАЛА

Суддя Гирила І.М., розглянувши позовні матеріали Прокурора Гусятинського району Тернопільської області в інтересах держави в особі Тернопільського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 7 до відповідача –ВАТ «Гримайлівське САТП 1907 «Агропромтехніка», смт. Гримайлів, вул. Кривоноса, 62 Тернопільської області про стягнення 510 грн. штрафних санкцій вважає їх недостатніми для порушення провадження по справі, з огляду на наступне:

01.09.2005 р. набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі –КАС України). Відповідно до п. 1 частини першої ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 4 частини першої ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Частиною 2 статті 18 КАС України передбачено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки.

Частина перша п. 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України встановлює, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до п.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні  адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган.

Статтею 47 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»від 23 лютого 2006 року № 5241 встановлено, що державне регулювання ринку цінних  паперів здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку, а також інші державні органи у межах своїх повноважень, визначених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" від 30 жовтня 1996 року № 448/96-ВР (далі Закон) встановлено, що державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно зі ст. ст. 8, 11 Закону та положень «Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій»державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право накладати штрафні санкції та інші санкції на юридичних осіб за порушення чинного законодавства на ринку цінних паперів.

У відповідності абз. 4, 5 ст. 11 Закону, Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку накладає на юридичних осіб штрафи за ненадання, несвоєчасне надання або надання завідомо недостовірної інформації –у розмірі до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпоряджень, рішень про усунення порушень щодо цінних паперів накладає на юридичних осіб штраф у розмірі до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 17 «Положення про Державну комісію з цінних паперів та фондового ринку», затвердженого Указом Президента України від 14.02.1997р. № 142/97 (в редакції Указу Президента від 25.09.2002р. № 861/2002), Комісія та її територіальні органи є юридичними особами, мають самостійні баланси, рахунки в органах Державного казначейства України, печатки із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

П.п. 9 п. 5 даного положення визначено, що комісія з цінних паперів має право здійснювати контроль за достовірністю інформації, що надається емітентами та особами, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, та її відповідністю встановленим стандартам.

Згідно ст. 12. Закону, штрафи, передбачені статтею 11 цього Закону, накладаються Головою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, членом Комісії, начальником відповідного територіального органу або за його письмовим дорученням його заступником після розгляду матеріалів, які засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 11, уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються  справи,  протягом трьох робочих днів направляється  посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Відповідно до пункту 10, 14 частини 1 статті 8 Закону, Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов'язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства; накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону про вчинення правопорушення, зазначеного у ст. 11, уповноваженою особою Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, протягом трьох робочих днів направляється посадовій особі, яка має право накладати штраф.

За правопорушення юридичною особою на ринку цінних паперів, у відповідності до п. 8 пп. 8.1 Правил розгляду справ про порушення вимог законодавства на ринку цінних паперів та застосування санкцій затверджених Наказом Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 9 січня 1997 року № 2 (із змінами та доповненнями), ч. 5 ст. 12 Закону встановлено, що посадова особа Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку приймає рішення про накладення штрафу протягом 10 робочих днів після отримання документів, зазначених у частині другій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається юридичній особі, на яку накладено штраф, та банківській установі, в якій відкрито поточний рахунок цієї юридичної особи.

З наведеного випливає, що посадова особа Державної комісії з цінних паперів, приймаючи рішення про накладення штрафу, діє як орган державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Таким чином, спірні правовідносини за своїм характером є адміністративно –правовими і їх слід розглядати господарським судом за правилами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України.

Однак, позовна заява подана в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, що не відповідає формі і змісту адміністративного позову та вимогам до позовної заяви, які передбачені статтями 105, 106 КАС України.

Згідно п. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Водночас, відмова у прийняті даної позовної заяви, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, при цьому форма і зміст адміністративного позову повинні відповідати вимогам статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовна заява приписам статті 106 даного Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя ,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви № 1988 від 27.09.2007 р. Прокурора Гусятинського району Тернопільської області в інтересах держави в особі Тернопільського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, м. Тернопіль, вул. Шпитальна, 7 до відповідача –ВАТ «Гримайлівське САТП 1907 «Агропромтехніка», смт. Гримайлів, вул. Кривоноса, 62 Тернопільської області про стягнення 510 грн. штрафних санкцій.

Суддя                                                                                І.М. Гирила