СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

16 жовтня 2007 року
Справа № 2-23/4760-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

представник позивача: Євсікова Олена Віталіївна, довіреність №  794/9/10   від 17.04.07,  Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим;

представник позивача: Бисикало Тетяна Анатоліївна, довіреність №  4674/Б   від 06.10.06,  Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим;

представник позивача: Сергієнко Сергій Юрійович, довіреність №  2179/9/10-014   від 15.10.07,  Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим;

представник позивача: Єпіфанова Наталія Вікторівна, довіреність №  2181/9/10-014   від 15.10.07,  Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим;

представник відповідача: Карасьов Микола Петрович (повноваження перевірені), Директор, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквавіта";

представник відповідача: Семашко Дмитро Миколайович, довіреність №  020   від 16.02.07,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквавіта";

представник відповідача: Семашко Дмитро Миколайович, довіреність №  бн   від 02.11.06,  Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Агро"

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 07 серпня 2007 року у справі № 2-23/4760-2007А

за позовом  Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, Алушта, 98500)

до

1. товариства з обмеженою відповідальністю "Аквавіта" (вул. Новоселівська, 7, Малий Маяк, місто Алушта, 98540)

2. товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Агро" (вул. сім'ї Хохлових, 8, Київ, 04119)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим звернулася до  господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Аквавіта”, товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16 червня 2005 року № 16/06, укладеного між відповідачами.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Іщенко Г.М.) від 07 серпня 2007 року у справі №2-23/4760-2007А у задоволені позову Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що податковим органом не було надано доказів, що підтверджують наявність підстав для визнання спірної угоди недійсною відповідно до вимог статті 207 Господарського кодексу України.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим  звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що товариство з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” уклало з товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” спірний договір з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме для формування податкового кредиту та подальшого незаконного бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Від товариства з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” надійшли заперечення на апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим, у якому товариство з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” просить апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу від 16 червня 2005 року № 16/06.

Відповідно до умов вказаного договору Продавець зобов’язувався поставити та передати у власність на умовах EXW франко-склад сонячне насіння кількістю 870,0 тон, вартістю 1250,00 грн. на загальну суму 1305000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 217500,00 грн.

Пунктом 4.1 спірного договору передбачалось, що Покупець зобов’язується здійснити 100% передоплату за товар. Передплату товариством з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” було проведено 21 червня 2006 року платіжним дорученням № 418 на суму 670000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 111666,67 грн. та 23 червня 2005 року платіжним дорученням № 423 на суму 635000,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 105833,33 грн.

Податкова інспекція вважає, що зазначена угода укладалась з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки направлена на формування податкового кредиту та подальше незаконне відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” та товариством з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” укладений договір поставки № 7/10, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” зобов’язується поставити та передати у власність товариства з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” соняшник у кількості 870,00 тон.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” 07 жовтня 2005 року здійснило передоплату згідно договору № 7/10  у розмірі 7600,00 грн., у тому числі податок на додану вартість –1266,67 грн. та 15540,68 грн., у тому числі податок на додану вартість –2590,11 грн.

В подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” та товариством з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” укладено договір № 01/02 від 10 лютого 2006 року про відступлення права вимоги, згідно якого товариство з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” став кредитором за договором купівлі-продажу № 16/06 від 16 червня 2005 року. А між товариством з обмеженою відповідальністю “Г.Р.К.” та товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” здійснено взаєморозрахування боргу.

Крім того, відповідачами надані податкові декларації за червень 2005 року, з яких вбачається, що у товариства з обмеженою відповідальністю “Аквавіта” відсутня заборгованість перед бюджетом, а товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” сплачений податок за операції продажу товару відповідно до договору купівлі-продажу від 16 червня 2005 року № 16/06.

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське   зобов'язання,   що  не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка завідомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  або  укладено  учасниками  господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності),  може  бути  на вимогу однієї із сторін,  або відповідного органу  державної  влади  визнано  судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16 червня 2005 року № 16/06, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю “Бізнес-Агро” та товариством з обмеженою відповідальністю “Аквавіта”, задоволенню не підлягають, оскільки податковою інспекцією не було надано доказів недійсності спірної угоди відповідно до вимог статті 207 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим та вважає постанову суду першої інстанції такою, що прийнята відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5  статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 серпня 2007 року у справі №2-23/4760-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді