ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.11.07  о 10:50
Справа № А17/318-07

Господарський суд Київської області
у складі судді Суховий В.Г.

при секретарі судового засідання
Деркач Т.Г.

за участю представників:

позивача:     ОСОБА_2

відповідача: Ткаченко
С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом  Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1

до      Київське обласне управління у справах
захисту прав споживачів

про
визнання нечинною постанови про накладення стягнень

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (далі -Позивач) до Київського обласного управління у справах
захисту прав споживачів (далі -Відповідач) про визнання нечинною постанови про
накладення стягнень № 1447 від 04.07.2007р.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 17.09.2007р. відкрито провадження в адміністративній
справі та призначено до розгляду.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на незаконність та безпідставність постанови про накладення
стягнень № 1447 від 04.07.2007р., прийнятої на підставі акту перевірки № 001442
від 15.06.2007р. Зокрема, позивач посилається, що зазначення місця знаходження
виробника, дати виготовлення ювелірного виробу не є обов'язковим маркуванням,
яке повинно бути наявним на ярлику виробу, зазначення дати виготовлення
ювелірних виробів (крім вставки з коштовних каменів) та адреси виробника не є
обов'язковим реквізитом для ювелірних виробів. На думку позивача, спеціальне
законодавство в галузі реалізації ювелірних виробів не визначає, що маркування
ювелірного виробу повинно містити такий реквізит, як дату виготовлення та
адресу виробника.

Відповідач у запереченні на позовну
заяву проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що
перевіркою було встановлено реалізацію ювелірних виробів за відсутності на
підвісному ярлику маркування, здійснення реалізації товару без надання
доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, про виробника, його
місцезнаходження, дату виготовлення. Зазначене, на думку відповідача, є
порушенням вимог Закону України “Про захист прав споживачів”, п.п 17, 21
Постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.2006р. № 833 “Про затвердження
Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного
обслуговування населення”, п.п 4, 5, 16, 17 Постанови Кабінету Міністрів
України від 25.03.1999р. № 460 “Про затвердження Правил роздрібної торгівлі
ювелірними та іншими виробами з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння” та
Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виготовлення виробів з
дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння, торгівлі виробами з
дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння, затверджених наказом
Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва
Міністерства фінансів України від 26 грудня 2000р. № 82/350.

12.11.2007р. в судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач проти позову заперечив та виклав доводи щодо правомірності
прийнятого ним Рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача,
суд  в с т а н о в и в:

15 червня 2007 року Київським
обласним управлінням у справах захисту прав споживачів (відповідач) було
здійснено перевірку Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
підприємця ОСОБА_1(позивач) з питань дотримання вимог чинного законодавства про
захист прав споживачів в межах повноважень, визначених ст. 26 Закону України
“Про захист прав споживачів” у магазині позивача “НІКА”, що знаходиться за
адресою: м. Ірпінь, вул. Ленінградська, 8-а. На підставі даної перевірки
складено Акт № 001442 перевірки дотримання законодавства про захист прав
споживачів від 15 червня 2007 року (далі -Акт, належним чином завірена копія в
матеріалах справи).

Під час перевірки при
контрольно-вибірковому інспектуванні товарів Київським обласним управлінням у
справах захисту прав споживачів (відповідач) було зазначено в Акті, що СПД
ОСОБА_1 (позивач) здійснює реалізацію товару - ювелірних виробів, без
відповідного маркування на підвісному ярлику про назву матеріалу вставки та без
необхідної доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, а саме
про місцезнаходження виробника, дату виготовлення, що не відповідає вимогам
нормативних документів, зокрема ДСТУ 3527-97, ст.ст. 6, 15 Закону України “Про
захист прав споживачів”, п. 17, 21 “Правил торговельного обслуговування населення”,
затверджених Постановою КМУ від 15.06.06 року № 833.

На підставі Акту Київським обласним
управлінням у справах захисту прав споживачів (відповідач) було винесено
Постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України “Про
захист прав споживачів”, № 1447 від 04 липня 2007 року (далі -Постанова, копія
в матеріалах справи), згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 4
979,19 грн за реалізацію непродовольчої групи товарів без доступної достовірної
та своєчасної інформації про товар.

Не погоджуючись із висновками,
викладеними в Акті, та прийнятою на його підставі Постановою № 1447 від
04.07.2007р. позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає їх
такими, що не відповідають чинному законодавству.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, представника відповідача та подані докази, суд
встановив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 6 Закону
України “Про захист прав споживачів” №1023-XII (далі -Закон), в редакції від
01.12.2005р., продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати
споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю
продукцію.

Згідно з п.1 ст. 15 Закону споживач
має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного
вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару
чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається
рекламою. Інформація про продукцію повинна містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних
документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний
продукт;

4) відомості про вміст шкідливих
для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження
встановлені нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність у її
складі генетично модифікованих компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та
правила придбання продукції;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після
їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке
здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить
ремонт і технічне обслуговування.

Як вбачається з Акту перевірки
дотримання законодавства про захист прав споживачів від 15 червня 2007 року №
001442 (в матеріалах справи), складеного за наслідками перевірки СПД ОСОБА_1
(позивач) з питань дотримання вимог чинного законодавства про захист прав
споживачів у магазині позивача “НІКА”                              (що знаходиться
за адресою: м. Ірпінь, вул. Ленінградська, 8-а),                         позивач здійснював
реалізацію товару - ювелірних виробів, без відповідного маркування на
підвісному ярлику про назву матеріалу вставки та без зазначення інформації про
товар - місцезнаходження виробника та дати виготовлення.

Позивачем було надано пояснення до
Акту перевірки (а.с. 27) та надано гарантійний лист про усунення недоліків
споживачів (а.с. 29), з яких вбачається, що позивач визнає зазначені в Акті
порушення. Зокрема позивачем в поясненні зазначено: “нарушения указанные в акте
будут устранены”.

Крім того, позивач був належним
чином повідомлений про дату та час розгляду відповідачем справи про
адміністративне правопорушення, що підтверджується особистим підписом СПД
ОСОБА_1 на повідомленні (а.с. 26), та попереджений, що у разі неявки справа
буде розглянута без його участі. Проте, СПД ОСОБА_1 на розгляд справи не
з'явилась, будь-яких пояснень щодо причин неявки не надав.

На підставі зазначеного Акту
відповідачем було винесено Постанову про накладення стягнень № 1447 від
04.07.2007р., відповідно до якої на позивача накладено штраф у розмірі 4 979,19
грн за реалізацію непродовольчої групи товарів без доступної достовірної та
своєчасної інформації про товар.

Відсутність на ярликах ювелірних
виробів інформації про місцезнаходження виробника та дату їх виготовлення представник
позивача в судовому засіданні не заперечив.

Відповідно до ст. 26 Закону
спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію
державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право, зокрема:

- давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів;

- перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські,
торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

- накладати на суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства,
стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 частини 1 ст. 23 Закону
передбачено, що у разі порушення законодавства про захист прав споживачів
суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у
тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію.

Відповідно до п.1 Положення про
порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист
прав споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від
17.08.2002 р. № 1177, це Положення визначає порядок накладення та стягнення
штрафів уповноваженими особами Держстандарту та його органів у справах захисту
прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі (далі - територіальні органи) з суб'єктів господарської діяльності
- підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно
від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв,
відділень) і фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, що провадять
господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про
захист прав споживачів.

Рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності
порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за
формою, що встановлюється Держстандартом.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено законності
прийняття свого рішення - Постанови про накладення стягнень № 1447 від
04.07.2007р.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову
(ч. 2 ст. 71 КАС України).

Помилковим є посилання позивача в
позовній заяві на нормативно-правові акти, зокрема Постанову Кабінету Міністрів
України “Про затвердження Правил роздрібної торгівлі ювелірними та іншими
виробами з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння” № 460 від 25.03.1999р.
та п. 3.2.2 ДСТУ 3527-97 “Вироби ювелірні з дорогоцінних металів”.

Зазначені нормативно-правові акти
прийняті до набрання чинності зміненої редакції Закону України “Про захист прав
споживачів”, у тому числі ст.ст. 6 і 15 цього закону, відповідно до Закону
України “Про внесення змін до Закону України “Про захист прав споживачів” від
01.12.2005р. № 3161-IV (13.01.2006р. -опублікування в газеті Голос України та
день набрання чинності).

Відповідно до п.2 Прикінцевих
положень Закону України “Про захист прав споживачів” №1023-XII, в редакції від
01.12.2005р., до приведення у відповідність із цим Законом інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 71, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення 10-денного терміну на подання заяви про апеляційне
оскарження/апеляційної скарги у разі їх не подання або після закінчення
20-денного терміну після подання заяви про апеляційне оскарження у випадку
неподання апеляційної скарги або після закінчення апеляційного розгляду справи
і залишення постанови без змін.

Дану постанову може бути оскаржено у 10-денний термін з
дня складення у повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження/апеляційної скарги або у 20-денний термін після подання у 10-денний
термін заяви про її апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя:
Суховий В. Г.