ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 8/331-05-9015

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Хлібна Нива", м. Балта Балтського району Одеської області (далі –ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива")

на рішення господарського суду Одеської області від 25.11.2005

зі справи  № 8/331-05-9015

за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Одеса (далі –відділення Фонду)

до  ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива"

про стягнення 18 876,80 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 року відділення Фонду звернулося до господарського суду Одеської області (з подальшим уточненням позовних вимог) з позовом про стягнення з ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива" штрафних санкцій в сумі                18876,80 грн. за недотримання у 2004 році нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Рішенням названого суду від 25.11.2005 (суддя Атанова Т.О.) позов задоволено з мотивів невиконання відповідачем вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі – Закон) щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального та матеріального права, зокрема, статей 18, 19 Закону.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.02.2006 касаційну скаргу ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива" разом з матеріалами даної справи передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.07.2007 ТОВ "Агрофірма Хлібна Нива" відмовлено у відкритті касаційного провадження  у справі, а касаційну скаргу повернуто до Вищого господарського суду України з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представники сторін в судове засідання не з’явились.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність скасування рішення місцевого господарського суду з огляду на таке.

У зв’язку з набранням чинності КАС України з 01.09.2005 до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові спори, позивачами в яких є особи, на захист прав, свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб’єкта владних повноважень (статті 2, 3, 17, 50 і 104 названого Кодексу).

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб’єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статті 3 КАС України: це –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з статтею 8 Закону державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоров’я України та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому.

Згідно з пунктом  9 цього ж Положення для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

За змістом статті 20 Закону саме Фонду соціального захисту інвалідів надано право стягнення адміністративно-господарських санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Отже, даний спір є публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим господарським судом у порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд місцевим господарським судом публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятого ним рішення зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначене судове рішення підлягає безумовному скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

У свою чергу, абзацом третім пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" КАС України після початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні позови, подані до відповідних місцевих господарських судів у справах, що підсудні окружному адміністративному суду, передаються цими судами до окружного адміністративного суду, якщо провадження у справі ще не відкрито.

За повідомленням Державної судової адміністрації України (газета "Урядовий кур’єр" за 04.07.2007 № 116), окружний адміністративний суд Одеської області розпочав свою діяльність з 03.07.2007.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Хлібна Нива" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 25.11.2005 зі справи № 8/331-05-9015 скасувати.

Справу передати до господарського суду Одеської області для виконання вимог розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                  В. Селіваненко

Суддя                                                                                                  І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                  Б. Львов