СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"09" жовтня 2007 р.                                                                   Справа №
А4/432-07

Суддя господарського суду Київської
області Попікова О.В., розглянувши справу

за позовом

Приватного підприємця ОСОБА_1

до

Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції

про

визнання  недійсними податкових повідомлень-рішень

секретар
судового засідання: Холоденко Н.О.

за
участю представників:

від позивача

ОСОБА_2 дов від 7.09.2007р.

від відповідача

Шепіло І.А. дов від 25.06.2007р.
№ 1185010, Бардаш Н.В. дов від 10.09.2007р. № 1774510

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України в судовому засіданні  9.10.2007р.
о 15 год. 10 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 15.10.2007р., про що
повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини
постанови.

Встановив:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Приватного підприємця ОСОБА_1(надалі - позивач)
до Бориспільської ОДПІ (надалі відповідач) про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 30.03.2007 № 0, від 23.04.2007р. №
1, від 5.07.2007р. № 2 яким позивачеві визначено суму
податкового зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб загалом на
суму 14583,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до
вимог Декрету КМ України „Про прибутковий податок з громадян” та Закону України
„Про оподаткування прибутку підприємств” здійснив нарахування та сплату податку
з доходів фізичних осіб. При цьому, позивач наголошує на безпідставному
застосуванні податковою службою положень Інструкції про прибутковий податок з
громадян, яка прямо протирічить Декрету КМ України „Про прибутковий податок з
громадян”.

Відповідач -Бориспільська ОДПІ у
своїх запереченнях на позовну заяву від 510.09.2007р. № 17744710 вважає
позовні вимоги безпідставними та просить суд залишити позов без задоволення з
огляду на наступне:

- під час перевірки визначення
валових витрат СПД ОСОБА_1, працівниками податкової служби було встановлено
віднесення останнім до складу валових витрат в 4 кв. 2006р. суми вартості
отриманих, але фактично не оплачених товарно-матеріальних цінностей. При цьому,
в порушення вимог статті 13 Декрету КМ України „Про прибутковий податок з
громадян” віднесення цієї суму до складу валових витрат, призвело до заниження
об'єкту оподаткування по податку з доходів фізичних осіб за 2006р. і як
наслідок недоплати податку з доходів фізичних осіб загалом на суму 14583,12
грн.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

28 березня 2007 року працівниками
Бориспільської ОДПІ на підставі направлення від 12.03.2007р. № 60 проведена
виїзна планова перевірка СПД ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за період з 4.03.2005р. по 31.12.2006р., за
наслідками якої виявлено:

порушення ч. 2 статті 13 Декрету КМ
України „Про прибутковий податок з громадян”, а саме: валові витрати в
декларації про доходи за 4 кв. 2006р. СПД декларував нараховані, але фактично
не понесені , що призвело до завищення суми валових витрат за 2006р. на
112177,86 грн.,

- в порушення вимог ч. 2 статті 13
Декрету КМ України „Про прибутковий податок з громадян” встановлено заниження
об'єкту оподаткування (сукупного чистого доходу) СПД для нарахування податкових
зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб за 2006р. на суму 112177,86 грн.,
в результаті доутримано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької
діяльності за 2006р. в сумі 14583,12 грн., про що працівниками податкової
служби складено акт від 28.03.2007 р. № 1617-193-.

На підставі вказаного акта
Бориспільською об'єднаною державною податковою інспекцією Київської області
30.03.2007р. було винесено податкове повідомлення-рішення №0, яким
позивачеві визначено податкове зобов'язання зі сплати податку з доходів
фізичних осіб загалом на суму 14583,12 грн. (основний платіж).

За наслідками адміністративного
скарження до Бориспільської ОДПІ та ДПА у Київській області, скарги позивача
залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 30.03.2007р.
№0, без змін.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач -СПД ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність,  у декларації про доходи  до складу валових витрат відносив витрати
відповідно до вимог статті 13 ДКМУ „Про прибутковий податок з громадян" за
переліком статті 5 „Валові витрати" Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств"  а саме:

-          вартість товарів, які придбавалися
платником податку для їх подальшого використання у власній господарській
діяльності - 6024991.49 грн. або 99.9%;

-          суми внесків сплачених до пенсійного
фонду - 3201,40 грн. або 0.1%.

Загальна сума витрат за період з
04.03.2005 по 31.12.2006 за даними платника становить 6028192,89 гривень (без
ПДВ).

Порядок віднесення витрат до складу
витрат приватного підприємця, визначається приписами Декрету КМУ „Про
прибутковий податок з громадян", зокрема частиною другою статті 13 якого
передбачено, що оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто
різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Прибутковий податок з громадян справляється
відповідно до Декрету КМ України „Про прибутковий податок з громадян”, на
виконання якого, як зокрема зазначено в статті 23 згаданого Декрету, і прийнята
Інструкція „Про прибутковий податок з громадян", затверджена наказом ГДПІ
України від 21.04.1993р. №12 та зареєстрованої в Мінюсті України 09.06.1993 за
№64 в редакції наказу ДПА України від 14.02.2001 №53 із змінами, внесеними
згідно з наказами ДПА України від 28.12.2001 №523.

У додатку № 7 пункту 13 розділу IV
Інструкції „Про прибутковий податок з громадян", визначена специфіка
врахування документально підтверджених витрат для СПД-фізичних осіб, а саме:

Відповідно до вимог статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян" до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу)
або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування
прибутку підприємств". Фізична особа - платник податку не є юридичною особою
і платником податку на прибуток, не має обов'язку вести бухгалтерській
облік, тому формує витрати за переліком статті 5 "Валові витрати"
і відповідно до статті 8 "Амортизація" вказаного Закону з
деякими особливостями. Положення статті 5 ("Валові витрати") застосовуються
в частині підтвердження первинними документами витрачених сум згідно із
операціями (які відповідають переліку статті 5), за результатами або за
участю яких у податковому періоді (у звітному кварталі) безпосередньо
отриманий дохід.

До податкової декларації за звітний
податковий період, включаються тільки прямі валові витрати і суми
амортизаційних відрахувань, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому
періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та
підтверджені документально.

Будь-які суми витрат фізичної особи
- суб'єкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу від
результату такої діяльності є його власним ризиком відповідно до статті 1
Закону України "Про підприємництво". Тобто, виключно факт одержання
доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не
всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу
відповідає.

Як було встановлено під час
судового розгляду, і не заперечувалось позивачем, СПД ОСОБА_1 до складу валових
витрат в IV кварталі. 2006 року віднесено суму вартості отриманих, але фактично
не оплачених ТМЦ (металопрокату) перед постачальником (ПП
„Одеспромбудпостач", код за ) в розмірі 112177,86 грн. (без
ПДВ).

І відповідно з огляду на викладене,
господарський суд вважає правомірним висновок податкової служби щодо
безпідставного віднесення СПД ОСОБА_1 у 4 кв. 2006р. до складу валових
112177,86 грн. вартості отриманого, але не оплаченого товару. При цьому, під
час судового розгляду, податкова служба наголошувала на тому, що цей товар і
досі не оплачений, ніяких доказів щодо оплати в подальшому цього товару
позивачем не надано.

За наведених обставин,
господарський суд визнає доведеним факт завищення з боку позивача суми валових
витрат за 4 кв. 2006р. на 112177,86 грн., що призвело до заниження з боку
позивача сукупного чистого доходу СПД за 2006р., та вважає правомірним
донарахування Бориспільською ОДПІ 14583,12 грн. податкового зобов'язання зі
сплати податку з доходів фізичних осіб (розрахунок донарахування залучено до
акта перевірки, і є обґрунтованим).

З огляду на викладене, позовні
вимоги щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Бориспільської
ОДПІ  від 30.03.2007 № 0, яким
позивачеві визначено суму податкового зобов'язання зі сплати податку з доходів
фізичних осіб загалом на суму 14583,12 грн., задоволенню не підлягають.

Стосовно позовної вимог щодо
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 23.04.2007р. №
1, від 5.07.2007р. № 2, прийнятих відповідачем за
наслідками адміністративного оскарження, слід зауважити наступне:

Ні приписами статті 6 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”, ні Порядком направлення органами державної
податкової служби України податкових повідомлень платникам податків,
затвердженим наказом ДПА України № 253 від 21.06.2001 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 06.07.2001 року № 567/5758, не передбачена можливість
направлення повторного податкового повідомлення-рішення за результатами
розгляду скарги платника податків в разі, якщо в результаті такого розгляду
первинне податкове повідомлення-рішення залишається без змін.

Зважаючи на те, що за наслідками
адміністративного оскарження, скарги платника податків залишено без змін,
донарахування податкового зобов'язання не проводилось, у відповідача відсутні
правові підстави для винесення повторних податкових повідомлень-рішень від
23.04.2007р. № 1, від 5.07.2007р, і відповідно останні підлягають
визнанню недійсними.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України

Враховуючи наведене, керуючись
статтею 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 -163, Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с
т а н о в и в :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Бориспільської ОДПІ від від 23.04.2007р. № 1,
від 5.07.2007р. № 2.

У задоволенні позовних вимог щодо
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Бориспільської ОДПІ
30.03.2007 № 0, яким позивачеві визначено суму податкового
зобов'язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб загалом на суму 14583,12
грн -відмовити.

Стягнути з державного бюджету
України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1(НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) 1 грн. 70 коп. судового збору.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі
за правилами, встановленими статтями
185-187 КАС України.

Суддя
Попікова О. В.

Дата складення та підписання
постанови в повному обсязі -   15
жовтня  2007р.