ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.
№ 11/227-45/336

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу
малого підприємства інвалідів "Вікторія" (далі Підприємство)

на ухвалу
господарського суду міста Києва

від
16.07.07

у справі
№ 11/227-45/336

господарського суду
міста Києва

за позовом
спільного українсько-канадського підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Сімекс-Україна" (далі Товариство)

до

Міністерства аграрної політики України (далі Міністерство),

державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" (далі Центр)

про
стягнення 7 592 276,00 грн.,

стягувач за наказом від 18.12.03:

Підприємство

В засіданні взяли участь представники:

- скаржника:
Гаврилюк С.В. (за дов. № 5 від 08.09.05);

- позивача:
не з'явились;

- відповідачів:

Міністерства:
Бальвінська Т.С. (за дов. № 31-4/1 від 20.07.07);

Центру:
не з'явились.

Ухвалою від 27.08.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Муравйова О.В., Жаботиної Г.В., касаційна скарга Підприємства № 07 від 31.07.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 11.10.07, без початку перегляду справи по суті.

У зв’язку з значною завантаженістю суддів Муравйова О.В. та Жаботиної Г.В., розпорядженням від 17.09.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 11/227-45/336 господарського суду міста Києва, призначеної до перегляду в касаційному порядку на 11.10.07, було створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., яка розглядає справу по суті.

Про вказані обставини представників сторін повідомлено на початку судового засідання 11.10.07. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.10.07 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 25.12.02 господарського суду міста Києва (суддя Кот О.В.) позовні вимоги Товариства задоволено частково.

З Міністерства на користь Товариства стягнуто 4 252 560,00 грн. боргу та 672,66 грн. судових витрат.

З Центру на користь Товариства стягнуто 1 786 321,66 грн. боргу та 854,46 грн. судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариству відмовлено.

Ухвалою від 27.04.05 господарського суду міста Києва (суддя Євсіков О.О.) змінено стягувача за наказом від 18.12.03 у справі № 11/228 з Товариства на Підприємство.

Стягнуто з Міністерства на користь Підприємства 4 252 560,00 грн. боргу та 672,66 грн. судових витрат, про що  видано наказ.

Наказ від 18.12.03 у справі № 11/227 визначено вважати таким, що не підлягає виконанню.

Постановою від 16.02.06 Вищого господарського суду України касаційне подання прокуратури міста Києва задоволено.

Рішення від 25.12.02 у справі № 11/227 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 14.09.06 Верховного Суду України Підприємству відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови від 16.02.06 Вищого господарського суду України у справі № 11/227.

Ухвалою від 23.05.06 господарського суду міста Києва (суддя Балац С.В.) позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від  13.07.06 господарського суду міста Києва (суддя Балац С.В.) заяву Міністерства про поворот виконання рішення від 25.12.03 господарського суду міста Києва задоволено.

Стягнуто в поворот виконання вказаного рішення з Підприємства на користь Міністерства 4 252 560,00 грн. боргу та 672,66 грн. судових витрат.

Постановою від 10.11.06 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Андрієнка В.В., суддів –Малетича М.М., Студенця В.І.) апеляційну скаргу Підприємства залишено без задоволення, а ухвалу від 13.07.06 у справі № 11/227-45/336 –без змін.

Постановою від 01.03.07 Вищого господарського суду України касаційну скаргу Підприємства задоволено частково.

Постанову від 10.11.06 Київського апеляційного господарського суду та ухвалу від 13.07.06 господарського суду міста Києва скасовано.

Справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою від 31.05.07 Верховного Суду України Генеральному прокурору України відмовлено в порушенні провадження з перегляду в касаційному порядку постанови від 01.03.07 Вищого господарського суду України в справі № 11/227-45/336.

Ухвалою від 16.07.07 господарського суду міста Києва (суддя

Кролевець О.А.) заяву Міністерства про поворот виконання рішення від 25.12.02 господарського суду міста Києва № 11/227, задоволено.

В поворот виконання рішення з Підприємства на користь Міністерства стягнуто 4 252 560,00 грн. боргу та 672,66 грн. судових витрат.

Не погодившись з ухвалою від 16.07.07 господарського суду міста Києва, Підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить оскаржений судовий акт скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового рішення було порушено норми процесуального права, а саме: п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 11110, ч. 1 ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник зазначає, що в порушення вимог процесуального закону 16.07.07 справу було розглянуто за відсутності його представника, за умови, що Підприємство не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання.

На день розгляду справи у судовому засіданні 11.10.07 письмові відзиви на касаційну скаргу від Товариства, Міністерства та Центру не надійшли.

Представник Міністерства у судовому засіданні 11.10.07 щодо доводів скаржника заперечував, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просив касаційну скаргу Підприємства залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування попереднєю судовою інстанцією норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що постанова від 01.03.07 Вищого господарського суду України, якою було скасовано ухвалу від 13.07.06 господарського суду міста Києва (залишену без змін постановою від 10.11.06 Київського апеляційного господарського суду), мотивована, зокрема, тим, що її було винесено без залучення до участі у справі Підприємства, всупереч тому, що така ухвала безпосередньо стосувалась його прав та інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час нового розгляду справи, ухвалою від 20.06.07 господарського суду міста Києва (суддя Кролевець О.А.) справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.07.07. При цьому, вказаною ухвалою Підприємство до участі у справі не залучено та серед учасників судового процесу не зазначено, відповідно, така ухвала Підприємству не надсилалась.

В ухвалі від 03.07.07 господарського суду міста Києва, зокрема, зазначено, що ухвалою від 27.04.05 Підприємство вже було залучено до участі у справі в якості стягувача, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відкладення розгляду справи з метою повідомлення Підприємства про місце, дату та час судового засідання. Вказаною ухвалою розгляд справи було призначено на 16.07.07. З відмітки канцелярії суду на зворотній стороні ухвали від 03.07.07, підшитої до матеріалів справи, вбачається, що вона була направлена учасникам судового процесу 11.07.07 (вих. №№ 05-01-17/2721-П, 05-01-17/2722-В1, 05-01-17/2723-В2, 05-01-17/2724-т/о, 05-01-17/2725-Ген.прокуратура Укр., 05-01-17/2726-МП інвалідів "Вікторія").

Протокол судового засідання та ухвала від 16.07.07 господарського суду міста Києва свідчать, що у судовому засіданні 16.07.07 представник Підприємства був відсутній.

Разом з тим, як вбачається з пояснень Підприємства та оригіналу поштового конверту, ухвала від 03.07.07 господарського суду міста Києва про призначення розгляду справи на 16.07.07 була направлена на адресу Підприємства 11.07.07, а отримана ним лише 17.07.07, тобто наступного дня після судового засідання, в якому було винесено оскаржену ухвалу.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 № 475/97-ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадянських прав і обов'язків незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Відкритий характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону регламентовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судоустрій України" ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якого рівня.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу, що відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені в статтях 42 ("рівність перед законом і судом") та 43 ("Змагальність") Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, для чого господарський суд створює їм необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Забезпечення участі сторін та інших процесуальних осіб у судовому процесі покладається на господарський суд, який відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України зобов'язаний надіслати учасникам судового процесу ухвалу про призначення справи до розгляду в судовому засіданні, вказавши про дату, час і місце його проведення. Але такий обов'язок суду був би ілюзорним та фіктивним, якби він не передбачав своєчасності вчинення таких процесуальних дій.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що розглядаючи справу в судовому засіданні 16.07.07 суд першої інстанції фактично не з'ясовував питання чи надсилалась Підприємству ухвала про призначення справи до розгляду, та чи була вона вчасно ним отримана.

На підставі юридичного аналізу наведених правових норм та з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів про те, що  Підприємство у повній відповідності до вимог процесуального законодавства було належним чином своєчасно повідомлено про дату, час та місце судового засідання в якому було винесено оскаржену ухвалу, що безпосередньо стосується прав та інтересів Підприємства.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу, що відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Вимог, викладених у постанову від 01.03.07 Вищого господарського суду України, місцевим судом під час нового розгляду справи виконано не було.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є порушенням норм процесуального права і в будь-якому випадку –підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду судом касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги

ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи, що попереднєю судовою інстанцією судове рішення було винесено у відсутності Підприємства, не повідомленого належним чином про дату, місце та час судового засідання, що є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів Вищого господарського суду України під час перегляду даної справи обмежилась перевіркою застосування норм процесуального права та не досліджувала підставність та правильність застосування судом норм права по суті порушеного в суді першої інстанції питання, оскільки фактично справа належним чином у встановлено процесуальному порядку розглянута не була.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у

п. 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу малого підприємства інвалідів "Вікторія" № 07 від 31.07.07 задовольнити.

Ухвалу від 16.07.07 господарського суду міста Києва у справі № 11/227-45/336 господарського суду міста Києва скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Т.Данилова

І.Ходаківська