ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.
№ 19/52-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т. Ф.,

Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали

касаційної скарги
Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.07.2007

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект”

до
ТОВ НВП “Укрремколіямаш”

про
стягнення 54300 грн.,

в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з’явились,

відповідача: не з’явились,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням від 16.04.07 господарського суду Дніпропетровської області позов задоволено. З ТОВ НВП “Укрремколіямаш” на користь позивача стягнуто 15300 грн. передоплати за товар; 19000 грн. - сплати перевізнику послуг за перевезення залізобетонних конструкцій; 20000 грн. збитків, сплачених проектному підприємству за послуги з проектування складу; 4039  грн. витрат на оплату юридичних послуг адвоката, 525, 07 грн. витрат на сплату податку з послуг адвоката, 628 грн. витрат на оплату державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зобов'язано відповідача  своїми силами та за свій рахунок у десятиденний термін вивезти з території Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект” 139 одиниць залізобетонних конструкцій, поставлених на виконання договору від 22.06.06; з Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект”  на користь державного бюджету стягнуто 85 грн. державного мита.

Постановою від 10.07.07 Дніпропетровського апеляційного господарського суду вказане вище рішення скасовано в частині стягнення 19000 грн. оплати перевізнику за послуги з перевезення залізобетонних виробів; 20000 грн. оплати проектному підприємству послуг з  проектування складського приміщення; 525 грн. 07 коп. витрат на оплату  послуг адвоката; 628 грн. витрат на оплату державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині рішення суду залишено без змін, позов задоволено частково.

З ТОВ НВП “Укрремколіямаш” на користь Асоціації підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект” стягнуто  153 грн. державного мита   та 33, 25 грн. на інформаційно - технічних витрат на забезпечення судового процесу. З Асоціації підприємств  матеріально-технічного забезпечення “Комплект”  на користь ТОВ “Укрремколіямаш” стягнуто витрати по сплаті державного мита при поданні  апеляційної скарги в сумі 197, 62 грн.

Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду, Асоціація підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект” звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати з огляду на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невірною оцінкою обставин справи, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду  справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акту знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, які приймали рішення у даній справі, відповідно до умов  договору купівлі-продажу будівельних матеріалів від 22 червня 2006 року, укладеного між Асоціацією підприємств матеріально-технічного забезпечення “Комплект” та ТОВ НВП “Укрремколіямаш”, останнє взяло на себе зобов’язання в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність позивачу, а позивач прийняти та оплатити будівельні матеріали, відповідно до специфікації, додаток № 1 загальною ціною 51 355 грн. (разом з ПДВ).

Згідно  специфікації будівельних матеріалів до договору від 22.06.06 (додаток № 1) сторонами узгоджено поставку будівельних матеріалів: фундамент ФП 1-6-3 –24 од., фунд. балка ФБ 6-40 –18 од., колонна К 42-1 –20 од., колонна фахверк. 1КФ49-1 –4 од., панель ПС 600.18.25-ІІ-І –23 од., панель ПС 600.12.25-ІІ-І –27 од., панель парапет ПС 600.12.25-ІІ-7 –9 од., панель простін. АСО.600х0,9.5-ІІ-2 –12 од., панель ПС 300.18.25-ІІ-1 –4 од., панель ПС 300.12.25-ІІ-1 –8 од., панель парапет ПС 300.12.25-ІІ-7 –6 од., панель карнизна –9 од., балка строп. 1БСД9-І-АІІІ –10 од., плити покриття ПТ-6х1,5 –54 од., панель 3х0,9х0,25 –2 од., угл. блок 0,25х0,25х1,2 –12 од., угл. блок 0,25х0,25х1,8 –4 од., панель 6х0,9х0,25 –4 од., фунд. балка 3м –4 од. (всього повинно бути 254 одиниці товару).

Відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 договору позивач зобов'язався розрахуватися за будівельні матеріали згідно з додатком № 1 в обсязі: 30% загальної суми договору на умовах попередньої оплати; 70% загальної суми договору на умовах остаточного отримання товару, а відповідач зобов'язаний не пізніше 10 робочих днів, з дня 30% передоплати, передати позивачу товар. Відповідно до п. 3.2 відповідач несе відповідальність за якість та строк відвантаження товару.

Також судами з’ясовано, що 5 липня 2006 року позивачем платіжним дорученням № 123 перераховано на користь відповідача кошти у розмірі 15300 грн., які становили передоплату за товар у розмірі 30% від загальної суми договору.

7 липня 2006 року від відповідача позивачем згідно з приймальним актом № 55 прийнято панель ПС 600.18.35 –2 од., панель ПС 600.12.35 –18 од., панель ПС 600.9.35 –2 од.

14 липня 2006 року від відповідача позивачем за приймальним актом № 57  прийнято фундамент ФП1 –24 од., панель ПС 600.21.35 –11 од., фунд. балка е=5 м –6 од., фунд. балка е=4,5 м –1 од.

21 липня 2006 року позивачем за приймальним актом № 58 прийнято від відповідача плиту покриття ПГ 6х1,5 –14 од., панель ПС 300.12.35 –4 од., панель ПС 600.12.35 –8 од., панель ПС 600.12.25 –1 од.

8 серпня 2006 року позивачем від відповідача за приймальним актом № 63 прийнято панель ПС 600.15.35 –8 од., панель ПС 600.6.35 –2 од., панель ПС 600.12.35 –6 од., панель ПС 300.18.35 –3 од.

18 серпня 2006 року позивачем за приймальним актом № 67 прийнято від відповідача фунд. балка е=5 м –6 од., углов. блок 0,3х0,3х2,1 –5 од., углов. блок 0,3х0,3х1,1 –1 од., плита покриття –ПГ 6х1,5 –17 од.

Кількість товару, отриманого позивачем, згідно зі звітною відомістю від 25.08.06, склала  139 одиниць з загальною орієнтовною вагою товару - 465,0 т.

Відповідно до специфікацій будівельних матеріалів до договору від 22.06.06р., яка є невід’ємною частиною договору, сторонами погоджено купівлю-продаж 19 найменувань будівельних матеріалів, які іменуються також збірним комплектом залізобетону на суму 51355 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Продавець зобов’язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 ЦК України, згідно ч. 1 якої зобов’язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію яка неминуче має настати, підлягає виконанню з  настанням цієї події.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов’язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов’язання не встановлено у договорі, виконання за зобов’язанням про передання товару (майна, що виникає на підставі правочинів (крім передачі нерухомого майна та на підставі договору перевезення)  провадиться за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це було відоме кредиторові на момент виконання зобов’язання.

Крім того, зобов’язання може  бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту.

При цьому судами обгрунтовано взято до уваги той факт, що відповідно до п. 3.2 договору від 22.06.06 відповідач зобов’язаний був відвантажити позивачу товар, вказаний в специфікації, у строк не пізніше 10 робочих днів з моменту 30% передоплати по договору.

З врахуванням того , що позивачем 5 липня 2006 року перераховано відповідачу суму передоплати –15300 грн., згідно з умовами договору останнім днем передачі відповідачем позивачу товару –19 липня 2006 року.

В той же час, як з’ясовано судами, у цей строк відповідачем відвантажено 64 одиниці товару з передбачених договором 254 одиниць, що підтверджуються приймальними актами №55 від 07.07.06 та № 57 від 14.07.06.

З огляду на викладене та відповідно до ч. 1 ст.670 ЦК України судами попередніх інстанцій обґрунтовано стягнуто з відповідача суму сплаченої попередньої оплати 15300 грн. та зобов’язано відповідача своїми силами та за свій рахунок у десятиденний термін вивезти з території позивача 139 одиниць залізобетонних конструкцій, поставлених на виконання договору.

Також правомірним вбачається висновок суду апеляційної інстанції про відмову в позові в частині стягнення оплати за перевезення товару в сумі 19000 грн., які обґрунтовані позивачем наявністю договору № 10 від 01.07.2006 на надання автотранспортних послуг.

У цьому зв’язку судом апеляційної інстанцій обгрунтовано взято до уваги, що продукція позивача передавалась 07.07.2006, 14.07.2006, 21.07.2006, 08.08.2006, 18.08.2006, а акт виконаних робіт підписано 31.07.2006р., тобто, до передання товару 08.08.2006 та 18.08.2006, тому, відповідно вказаний акт не може бути належним підтвердженням перевезення 495 тон залізобетонних конструкцій, як і згаданий вище договір перевезення, оскільки з останнього не вбачається, що саме спірні ЗБК були предметом перевезення за цим договором.

Щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення вартості послуг з проектування складу в сумі 20000 грн., Дніпропетровським апеляційним господарським судом правомірно враховано, що договір на розробку проекту складу по вул. Байкальська, 1, у м. Дніпропетровську укладено 17.08.2006, тобто, за межами спірної поставки.

Таким чином, проведений апеляційною інстанцією аналіз наданих позивачем доказів на підтвердження наявності збитків, свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв’язку між заявленими до стягнення збитками та не виконанням зобов’язання відповідачем.

В частині стягнення 4039 грн. вартості послуг адвоката, судами обгрунтовано взято до уваги, що вказана сума визначена як гонорар договором № 20 від 10.10.06 про надання юридичних послуг з адвокатом Юрченко В.О., а відповідно до ст. 44 ГПК України до складну судових витрат входить оплата послуг адвоката.

З врахуванням викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального  та  процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий  господарський  суд   України

ПОСТАНОВИВ  :

Касаційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 10.07.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 19/52-07 залишити без змін.

Головуючий                                                                                         Божок В.С.

Судді                                                                                                      Костенко Т.Ф.

Коробенко Г.П.