СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2007 року
Справа № 2-5/9325-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна О.А.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Прокопанич Г.К.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: Куршев О.М. дов. № 1102 від 26.09.2007 року; Почтаренко Д.С. дов. № 1101 від 26.09.2007 року;

відповідача: Кришов А.С. дов. № 1677 від 14.12.2006 року;

розглянувши апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гаврилюк М.П. ) від 08 серпня 2007 року у справі № 2-5/9325-2007А

за позовом Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" (вул. Дзержинського, 4, м.Ялта, АР Крим, 98600)

до  Державної інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим (вул. Павленка, 20, м.Сімферополь, 95006)

про визнання частково недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" звернулось до господарського суду АР Крим з адміністративними позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим, в якій просить визнати частково недійсним рішення № 63 від 27.06.2007 року Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині вилучення у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" на користь Державного бюджету суми 393384,29 грн. та штрафу у розмірі 786768,58 грн.

В обґрунтування позову Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" зазначає, що воно, згідно статуту, знаходиться у власності Ялтинської міської ради, здійснює виконання функцій міської ради та її виконкому з обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна. Відповідно до рішення Ялтинської міської ради від 10.08.2006 року №  1191 „Про встановлення тарифів на інвентаризацію, оформлення прав власності та реєстрацію об'єктів нерухомого майна КП Ялтинському БТІ” застосовувало граничній рівень рентабельності у розмірі 30 % від собівартості. При таких обставинах, на думку позивача, відсутні законні підстави для застосування до нього санкцій, передбачених статтею 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення” в частині вилучення виручки у розмірі 393384,29 грн.

Постановою господарського суду АР Крим від 08.08.2007 року у справі № 2-5/9325-2007 позов Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" до Державної інспекції з контролю за цінами  в Автономній Республіці Крим про визнання частково недійсним рішення задоволено. Суд визнав частково недійсним рішення № 63 від 27.06.2007 року Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині вилучення у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" на користь державного бюджету суми 393384,29 грн. та штрафу у розмірі 786768,58 грн. Також відшкодовано Комунальному підприємству "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" з Державного бюджету України 3,40 грн. державного мита.

Не погодившись з постановою суду, Державна інспекція з контролю за цінами в АР Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що позивач, в порушення постанови Ради Міністрів АР Крим від 13.08.2002 року № 303, застосовував тарифи на послуги з оформлення прав власності та з реєстрації нерухомого майна з рівнем рентабельності в розмірі 30 %. При цьому, на думку відповідача, рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 10.08.2006 року № 1191 „Про встановлення тарифів на інвентаризацію, оформлення прав власності та реєстрацію об'єктів нерухомого майна КП Ялтинському БТІ”, яким встановлений граничній рівень рентабельності у розмірі 30 % від собівартості, є незаконним, у зв'язку з чим, не підлягає застосуванню.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

З причини хвороби судді Дугаренко О.В., на підставі розпорядження в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Градову О.Г.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для  скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Державною інспекцією з контролю за цінами в АР Крим в період з 14.06.2007 року до 26.06.2007 року було здійснено перевірку Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" за період з 01.01.2006 року до 01.06.2007 року. За результатами перевірки відповідачем встановлено, що Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації", в порушення постанови Ради міністрів АР Крим від 13.08.2002 року № 303 (якою встановлений граничний рівень рентабельності –10 %) при розрахунку вартості робіт, послуг застосовувало вартість одного нормо/години у розмірі 21,24 грн. (без податку на додану вартість) з рентабельністю 30 %. За результатами завищення вартості одного нормо/години за період вересень 2006 року –травень 2007 року Комунальним підприємством "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" сума необґрунтовано отриманої виручки склала –393384,29 грн. Також у висновках акту зазначено, що, в порушення пункту 10 „Збірнику норм часу на роботи та послуги, що виконуються БТІ”, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 року № 198, сума необґрунтованої отриманої виручки склала 2014,51 грн.

Відповідач, керуючись статтею 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення”, на підставі результатів перевірки прийняв рішення № 63 від 27.06.2007 року „Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін”. Відповідно до цього акту, Державною інспекцією з контролю за цінами в АР Крим прийнято рішення вилучити у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" в доход Державного бюджету 395399,00 грн. та 790798,00 грн. З тексту рішення витікає, що з них 393384,29 грн. вилучено за порушення вимог постанови Ради Міністрів АР Крим від 13.08.2002 року № 303 „Про тарифи та послуги” - при розрахунку вартості робіт та послуг застосована вартість одного нормо/часу у розмірі 21,24 грн. з рентабельністю у розмірі 30 % при гранично встановленому рівні у розмірі 10 %; а 2014,51 грн. вилучено за порушення пункту 10 "Збірнику норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України”, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 21.11.2003 року № 198.

Враховуючи, що позивач оскаржує рішення відповідача № 63 від 27.06.2007 року лише в частині вилучення у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" на користь Державного бюджету суми 393384,29 грн. та штрафу у розмірі 786768,58 грн., то законність прийняття цього рішення в частині вилучення у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" на користь Державного бюджету суми 2014,51 грн. та штрафу у розмірі 4029,02 грн. за порушення пункту 10 „Збірника норм часу на роботи та послуги, що виконуються бюро технічної інвентаризації України”, судом не розглядається.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення в оскаржуваній частині прийнято відповідачем в порушення діючого законодавства, у зв'язку з чим підлягає визнанню частково недійсним з наступних підстав.

Відповідно до статті 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990 року № 507-XII, вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано  одержаної суми виручки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, при розрахунку вартості робіт та послуг, застосовував вартість одного нормо/часу у розмірі 21,24 грн. з рентабельністю у розмірі 30 % на підставі рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 10.08.2006 року № 1191 „Про встановлення тарифів на інвентаризацію, оформлення прав власності та реєстрацію об'єктів нерухомого майна КП Ялтинському БТІ”. Зазначеним рішенням було збільшено рентабельність позивача з 10 % до 30 %,  при цьому, позивач залишав у своєму розпорядженні 10 %, а решту частини (20 %) перераховував до місцевого бюджету Ялтинської міської ради.

Як встановлено судовою колегією під час розгляду апеляційної скарги, рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 10.08.2006 року № 1191 „Про встановлення тарифів на інвентаризацію, оформлення прав власності та реєстрацію об'єктів нерухомого майна КП Ялтинському БТІ”, на час прийняття відповідачем рішення № 63 від 27.06.2007 року Ялтинською міською радою, відповідно до частини 9 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, скасовано не було; на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної постанови від 08.08.2007 року у даній справі діяло та мало закону силу.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно статті 73 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, рішення виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 10.08.2006 року № 1191 „Про встановлення тарифів на інвентаризацію, оформлення прав власності та реєстрацію об'єктів нерухомого майна КП Ялтинському БТІ” для  Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" було обов'язково для виконання.

При цьому, суд приймає до уваги, що Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" згідно статуту знаходиться у власності Ялтинської міської ради, забезпечує виконання функцій міської ради та її виконкому з обліку і реєстрації об'єктів нерухомого майна та з вирішування питань фінансово-господарської діяльності, підзвітне та підконтрольне безпосередньо виконавчому комітету міської ради.

Щодо висновку Державної інспекції з контролю за цінами в АР Крим про порушення позивачем постанови Ради Міністрів АР Крим від 13.08.2002 року № 303 „Про тарифи та послуги”, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Радою Міністрів АР Крим 13.08.2002 року було прийнято постанову „Про тарифи та послуги” № 303, згідно пункту 1.2. якої для суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності встановлено граничний рівень рентабельності у розмірі 10 відсотків від собівартості на інвентаризацію нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна і реєстрацію цих прав.

Пунктом 4 цієї постанови зазначено опублікувати її в газеті „Кримська газета”.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити факт набуття чинності постанови Ради міністрів Автономної Республіки Крим „Про тарифи та послуги” від 13.08.2002 року № 303.

Так, статтею 6 Конституції України встановлено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З цієї норми Конституції України витікає, що будь-який орган державної влади повинен відноситись до законодавчої чи виконавчої, або судової влади.

Згідно зі статтею 136 Конституції України, урядом Автономної Республіки Крим є Рада Міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до статті 1 Конституції Автономної Республіки Крим, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим є виконавчим органом Автономної Республіки Крим і здійснює виконавчі функції і повноваження в межах своєї компетенції.

Статтею 35 Конституції Автономної Республіки Крим передбачено, що Рада Міністрів Автономної Республіки Крим як орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим самостійно здійснює виконавчі функції і повноваження з питань, віднесених до ведення Автономної Республіки Крим Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим і законами України.

Враховуючи положення статті 136 Конституції України, статей 1 та 35 Конституції Автономної Республіки, Рада Міністрів Автономної Республіки Крим є виконавчим органом.

Відповідно до статті 135  Конституції України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим та рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим не можуть суперечити Конституції і законам України та приймаються відповідно до Конституції України, законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України та на їх виконання.

03.10.1992 року Президентом України було прийнято Указ № 493/92 „Про державну реєстрацію нормативно-правових актів  міністерств та інших органів виконавчої влади”, статтею 1 якого встановлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно статті 2 Указу Президенту України від 03.10.1992 року № 493/92,  державну реєстрацію здійснюють, зокрема, нормативно-правових актів міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим - Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим. Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731, на державну реєстрацію подаються акти, що містять правові норми (правила поведінки), розраховані на невизначене коло осіб, підприємств, установ, організацій і неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами "Для службового користування", "Не для друку", "Таємно" та іншими, а також прийняті в порядку експерименту. Державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, а також підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Постановою Ради Міністрів АР Крим „Про тарифи та послуги” від 13.08.2002 року № 303 (в редакції час прийняття) встановлено для суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності:

1.1. Граничний рівень рентабельності у розмірі 10 відсотків від собівартості при формуванні тарифів на ритуальні послуги. Перелік послуг, необхідних для поховання прийняти відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 734.

1.2. Граничний рівень рентабельності у розмірі 10 відсотків від собівартості на інвентаризацію нерухомого майна, на оформлення прав власності на об'єкти нерухомого майна і реєстрацію цих прав.

Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначеною постановою виконавчого органу влади встановлено граничний рівень рентабельності для суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, тобто для невизначеного кола осіб (фізичних осіб –суб'єктів підприємницької діяльності) та  підприємств й для неодноразового застосування - змінювати розмір вартості послуги можливо постійно під час здійснення підприємницької діяльності до граничного рівня рентабельності. При цьому, суд звертає увагу на те, що ритуальні послуги можуть надавати, у тому числі, й фізичні особи –суб'єкти підприємницької діяльності, тому що діючим законодавством не встановлені обмеження щодо цього. У зв'язку з чим зазначена постанова має міжвідомчий характер.

На підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла висновку про те, що постанова Ради Міністрів АР Крим „Про тарифи та послуги” від 13.08.2002 року № 303 підлягала державній реєстрації відповідно до вимог указу Президенту України від 03.10.1992 року № 493/92  та до вимог Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року № 731.

Згідно статті 2 Указу Президенту України від 03.10.1992 року № 493/92, нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Враховуючи, що державна реєстрація постанови Ради Міністрів АР Крим „Про тарифи та послуги” від 13.08.2002 року № 303 не здійснена, отже вона не набула чинності. Таким чином, Комунальне підприємство "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" не порушувало вимоги зазначеної постанови, у зв'язку з чим, до нього не може бути застосована відповідальність, передбачена статтею 14 Закону України „Про ціни та ціноутворення” від 03.12.1990 року № 507-XII.

На підставі вищезазначеного, суд апеляційної інстанції вважає рішення Державної інспекції з контролю за цінами  в АР Крим № 63 від 27.06.2007 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині вилучення у Комунального підприємства "Ялтинське бюро технічної інвентаризації" на користь Державного бюджету суми 393384,29 грн. та штрафу у розмірі 786768,58 грн. таким, що прийнято без правових підстав та з порушенням діючого законодавства.

За таких обставин, вимоги Державної інспекції з контролю за цінами  в АР Крим, викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають, підстави для скасування постанови господарського суду АР Крим від 08.08.2007 року у справі № 2-5/9325-2007 відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 08 серпня 2007 року у справі № 2-5/9325-2007 залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        О.А.Латинін

Судді                                                                      О.Г. Градова

Г.К. Прокопанич