ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.                                                            Справа № 21/313-07

вх. № 7516/5-21

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Бабіч С.І.

за участю представників сторін:

позивача - Зазулевський С.В., дов. № 15 від "11" червня 2007 р.;  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом ТОВ "ТПП "Альянс", м. Донецьк

до  ТОВ "Деві", м. Харків

про стягнення 238134,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово промислове представництво "Альянс" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деві" основний борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 219995,76 грн., 18138,75 грн. пені та судові витрати по справі.

23.07.07р., позивач надав уточнення позовних вимог, відповідно до яких просить стягнути з відповідача основний борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 219995,76 грн. (8562,08 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 381,63 грн.), 11361,64 грн. пені та судові витрати по справі.

Враховуючи, що вказані уточнення не суперечать вимогам чинного законожавства України та непорушують прав чи законних інтересів сторін, теріх осіб чи держави, суд визнає їх відмовою від позову, в частині стягнення з відповідача 6777,11 грн. пені та припиняє провадження в цій частині позовних вимог, відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України.

Відповідач в судове засідання не з’явився, відзив на позов та інші витребувані судом документи не надав, заборгованість не спростував.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

Відповідно до матеріалів справи, 10.01.06р., між сторонами по справі було укладено договір № 10/01-Х (а.с. 13-14), відповідно до умов якого, постачальник ( позивач) зобов"язався передати у власність покупця (відповідача), а відповідач прийняти і оплатити нафтопродукти.

Згідно з двосторонніми актами № 1107/11 від 07.11.06р. та № 1016/1 від 16.10.06р. (а.с.17-18), позивач поставив відповідачу нафтопродукти на загальну суму 427198,09 грн.

Відповідно до п.4.1. вказаного договору, умовою поставки визначено 100% попередню оплату з боуц відповідача.

Позивач приступив до поставки продукції без отримання попередньої оплати від відповідача.

Таким чином сторони відступили від встановленого договором порядку та строків оплати товару.

Відповідач свої зобов"язання з оплати вказаної продукції виконав частково, оплативши позивачу в період з 13.10.06.р. по 24.10.06р. 216105,49 грн.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем склала 211052,05 грн.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач 20.01.07р. направив на адресу відповідача претензію з вимогою оплати заборгованості.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 211052,05  грн. заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б сплату заборгованості.

Отже, врахувуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що з 28.01.07р. прострочив виконання зобов"язання з оплати поставленної позивачем продукції, за договором № 10/01-Х від 10.01.06 р., який було укладено між сторонами по справі.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов’язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги викладені обставини, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 211052,05 грн. заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно  від відшкодування збитків.

Відповідно до п.6.2 вищевказаного договору, у випадку порушення строку розрахунку за продукцію, відповідач зобов"язався сплатити позивачу неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ .

Враховуючи, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 11601,42 грн., визнаються судом правомірними та такими, що підлягать задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 381,63 грн. підлягають задоволенню.

Через помилки в розрахунку суми інфляційних нарахувань, які позивач просить стягнути з відповідача, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань, підлягає частковому задоволенню в сумі 2967,41 грн.

Відповідно до вимог ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. cт. 525, 526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.612, ч.1 ст. 625  ЦК України, ст. ст. 193,198 ГК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, п.4 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України,  суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деві" (вул. Тобольська, 42 ,кв. 507, м. Харків, 61072, код в , р/р 5200 АКІБ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово промислове представництво "Альянс" (вул. первомайська, 380, м. Донецьк, код в , р/р 1545 у Кальміусському відділенні ПІБ м. Донецька, МФО 335322) 211052,05 грн. заборгованості, 11361,64грн. пені, 2967,41 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 381,36 грн., 2257,62 грн. державного мита та 111,87 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Провадження в частині стягнення з відповідача 6777,11 грн. пені, припинити, відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 27 липня 2007 року.

Суддя                                                                                            Інте Т.В.