ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"22" листопада 2007 р.

справа № 20-12/194

За позовом: Житлово-будівельного
кооперативу „Рибак - 3” (проспект Героїв Сталінграду,
26-41, місто Севастополь, 99014)

до суб`єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про
визнання договору оренди недійсним,

Суддя Харченко І.А.,

Представники
сторін

Від позивача  - Уманець П.М., довіреність б/н від
04.11.2006, представник;

Від відповідача  - ОСОБА_2., довіреність №146 від 22.01.2007;

Суть спора:

11.06.2007 Житлово-будівельний
кооператив „Рибак - 3” звернувся до суду з позовом (вх. №1497) до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1про визнання договору оренди №2 від
01.07.2004 недійсним.

Ухвалою від 12.06.2007 прийнята
позовна заява та порушено провадження у справі №20-12/194.

Ухвалою від 10.07.2007 зупинено в
порядку пункту 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу
України провадження у справі №20-12/194 до одержання результатів перевірки
згідно до вимог статті 97 Кримінально-процесуального кодексу України
прокуратурою міста Севастополя.

Постановою ВДСБЕП УМВС України в м.
Севастополі від 19.09.2007 відмовлено в порушенні кримінальної справи в порядку
частини 1 статті 364 Кримінального кодексу України відносно голови правління
ЖБК “Рибак-№3” ОСОБА_3.

Ухвалою від 01.11.2007 поновлено
провадження у справі №20-12/194.

Відповідач позовні вимоги не
визнав, заперечення виклав згідно відзиву на позов (вх. №23045 від 10.07.2007,
№51108 від 20.11.2007), пояснив, що спірний договір не суперечить метам
кооперативу, тім паче, що ОСОБА_1. саме є членом кооперативу.

Згідно  статей 20, 22 Господарського процесуального кодексу
України у судовому засіданні
представникам сторін роз'яснені
процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін,  суд,

В с т а н о в
и в :

Житлово-будівельний кооператив „Рибак-3”
(надалі кооператив) 01.07.2004 уклав договір оренди нежитлового приміщення №2 з
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1(надалі СПД ОСОБА_1.).

Позивач вважає, що зазначений
договір укладений без наявних повноважень у правління кооперативу, з порушенням
вимог Статуту кооперативу та без нотаріального посвідчення, як того вимагає
законодавство.

Положення  статті 23 Закону України «Про кооперацію»не
забороняють кооперативам ведення якої-небудь господарської діяльності, не
забороненої законом і націленої на створення і функціонування кооперативу. В
даному випадку кооператив, є власником будівлі, керуючись положеннями статті 19
Закону України «Про кооперацію», здійснює господарську діяльність,
використовуючи своє майно для досягнення мети своєї діяльності.

Пунктом 12 Роз'яснень Вищого
Арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.1999 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»зазначено:
„Позастатутною є угода, укладена у суперечності з цілями, зазначеними в установчих
документах юридичної особи. У вирішенні спорів господарським судам слід
враховувати, що під цілями юридичної особи треба розуміти не лише її основні
виробничо-господарські, соціальні та інші завдання, але також і не заборонені
законом допоміжні операції, необхідні для досягнення основних цілей, що стоять
перед юридичною особою.

Коло угод, які вправі укладати
господарюючі суб'єкти, не визначається якимось вичерпним переліком і не
обмежується лише тими угодами, що випливають з основного змісту їх діяльності.
Отже, підприємства та організації можуть укладати й різноманітні угоди, які є
похідними, супутніми їх основній діяльності і випливають з цієї останньої.

Господарські суди, вирішуючи спори,
пов'язані з визначенням змісту і меж правоздатності господарюючих суб'єктів,
повинні виходити з широкого розуміння тих цілей, які ці суб'єкти переслідують у
своїй діяльності.”

Згідно пункту 11 Статуту,  кооператив здійснює експлуатацію будинку на
основі самоокупаємості. Пунктом 50 Статуту кооперативу правління наділено
повноваженнями щодо укладання договорів та інших угод від імені кооперативу.

Отже судом визнається, що договір,
який оспорюється, не суперечить меті кооперативу та укладено відповідно до його
положень.

Також у пункті 9.4. Роз'яснень
Вищого Арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.1999 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними»зазначено:
„відповідно до статті 41 Закону України "Про господарські товариства"
до компетенції загальних зборів акціонерного товариства віднесено затвердження
договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Цією нормою передбачено не
укладення договорів, а їх затвердження. Тому якщо господарським судом буде
з'ясовано, що установчими документами акціонерного товариства право органу
цього товариства на укладення договору не обмежено, тобто такий орган підписав
договір без порушення наданих йому повноважень, то сам лише факт незатвердження
договору після його підписання не може бути підставою для визнання договору
недійсним”.

Судом встановлено, що Устав
кооперативу не має прямої заборони для членів правління укладати договори
оренди, а загальними зборами кооперативу хоча і не погоджено укладений договір,
але і не визнано укладеним неправомірно.

Відповідно до положень статей 526,
629 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися  сторонами належним чином згідно умовам
договору, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договірні
зобов'язання за вказаним договором сторонами виконуються.

Згідно пункту 8 вказаного договору,
після закінчення 4 місяців з моменту його укладення і при відсутності заяв про
намір його розірвати, - договір оренди вважається продовженим на 5 років.

Відповідно до діючого
законодавства, укладений договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню.

В цілях нотаріального посвідчення
договору оренди, відповідач в листопаді 2004 року звернувся до нотаріуса, який
визначив перелік документів, необхідних для здійснення нотаріальних дій. У
зв'язку з цією обставиною відповідач звернувся до позивача проханням
підготувати вказаний перелік документів, проте в призначений час документи не
були надані і договір не був нотаріально засвідчений, про що свідчить лист
нотаріуса №42 від 02.04.2006.

Відповідно до положень пункту 2 статті
220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов
договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому
випадку  подальше нотаріальне посвідчення
договору не потрібне. Позовна заява про визнання даного договору дійсним подана
відповідачем 10.04.2007 в господарський суд р. Севастополя

Таким чином, судом встановлено, що
договір оренди, що оспорюється, прийнято сторонами до виконання і виконується,
відповідач здійснив певні дії з метою його нотаріального посвідчення, але
позивач ухилився від виконання цих дій.

Вищезазначене дає суду право для
висновку про необґрунтованість позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу
„Рибак - 3”.

Керуючись ст. 23 Закону України
“Про кооперацію”, ст. 220, 526, 629 Цивільного кодексу України, статтями 22,
49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И
В:

У задоволенні позову відмовити.

Примірники рішення направити на
адресу сторін  рекомендованою
кореспонденцією.

Суддя
І.А. Харченко

Рішення оформлено та підписано

в порядку ст. 84 ГПК України

26.11.2007.