Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2007 року                                                           Справа № 39/38-07

Судова колегія у складі:          головуючого судді   Істоміної О.А. (доповідач)

судді   Гончар Т.В.

судді  Карбань І.С.

при секретарі –Андросовій О.В.

за участю представників сторін :

прокурора –Мірошниченко М.Л.

позивача –не з‘явився

1-го відповідача –не з'явився

2-го відповідача –не з‘явився

3-го відповідача -  Завгороднього Б.В. –дов. № 01-19/л від 14.06.2007 року (копія у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у місті Харкові апеляційне подання Куп‘янської міжрайонної прокуратури (вх. № 2337Х/2)  на рішення господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року по справі № 39/38-07

за позовом   Куп‘янського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі  Фонду державного майна України

до  1)  Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "Гіпросталь ЛТД" м. Харків

2)Відкритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарний завод", м. Куп‘янськ

3)Закритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарно-механічний завод", м. Куп‘янськ

за участю третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків

про визнання недійсними установчих документів Закритого акціонерного товариства «Куп‘янський ливарно-механічний завод», -

встановила:

У березні 2007 року Куп'янський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійними установчого договору та статуту Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" та зобов'язання Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" повернути Відкритому акціонерному товариству "Куп'янський ливарний завод" майно, передане в якості вкладу до статутного фонду Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод".

Рішенням  господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року по справі № 39/38-07 (суддя Швидкін А.О.) позов задоволено частково. Визнано недійсним статут Закритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарно-механічний завод". В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Куп‘янський міжрайонний прокурор, з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційне подання, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову, та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме: визнати недійсним установчий договір та повернути майно до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарний завод". В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Третій відповідач, Закрите акціонерне товариство "Куп‘янський ливарно-механічний завод", надав відзив на апеляційне подання, в якому просить рішення господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційне подання –без задоволення, оскільки воно не містить в собі жодних посилань на висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, які б не відповідали обставинам справи.

Пізніше, Куп'янський міжрайонний прокурор надав правове обґрунтування апеляційного подання, в якому він посилається на статтю 35 Господарського процесуального кодексу України. Згідно цієї статті факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Оскільки правочин щодо створення Закритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарно-механічний завод" визнано недійсним, згідно статті 216 Цивільного кодексу України Закрите акціонерне товариство "Куп‘янський ливарно-механічний завод" зобов'язане повернути Відкритому акціонерному товариству "Куп'янський ливарний завод" отримане ним майно.

Перший та другий відповідачі, Товариство з обмеженою відповідальністю НВП "Гіпросталь ЛТД" та Відкрите акціонерне товариства "Куп‘янський ливарний завод", відзивів на апеляційне подання не надали, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Третя особа, Регіональне відділення Фонду державного майна по Харківській області, також не скористався наданим йому процесуальним правом брати участь у судовому засіданні, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційного подання, заслухавши прокурора та представника присутньої сторони, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційного подання без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, Закрите акціонерне товариство "Куп'янський ливарно-механічний завод" було зареєстровано Куп'янською міською радою Харківської області 31 березня 2004 року (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00№168922, видане виконавчим комітетом Куп'янської міської ради Харківської області) на підставі загальних зборів акціонерів ЗАТ "КЛМЗ" №1 від 19 лютого 2004 року. Також зазначене підприємство було створено на виконання плану санації Відкритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарний завод", затвердженого ухвалою господарського суду Харківської області від 19 січня 200 року по справі № Б-5635/2-23. Засновниками Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" виступили Відкрите акціонерне товариство "Куп'янський ливарний завод" та Науково-виробниче підприємство Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "Гіпросталь ЛТД".

08 серпня 2005 року господарський суд Харківської області виніс рішення по справі № 27/354-05 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарний завод" до Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" та Науково-виробничого підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю НВП "Гіпросталь ЛТД" про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення юридичної особи.

Зазначеним рішенням було надано юридичної оцінки установчим документам ЗАТ „КЛМЗ", а саме його статуту та встановлена невідповідність цього установчого документу товариства законодавству України, і як наслідок визнано недійсним запис про державну реєстрацію ЗАТ „КЛМЗ" та припинено ЗАТ „КЛМЗ" як юридичну особу. На час розгляду даної справи рішення господарського суду Харківської області від 08 серпня 2005 року по справі № 27/354-05 набрало законної сили.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

По-перше, стосовно вимоги позивача про визнання недійсним установчого договору Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод"  від 19 лютого 2004 року суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою статті 203 цього кодексу.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач, в свою чергу встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Також, позивач посилався, як на підставу своїх вимог, на положення частини 1 статті 207 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Проте, слід зазначити, що позивачем не було наведено жодної норми законодавства України, яка б була порушена сторонами спірного установчого договору Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" від 19 лютого 2004 року під час його укладання та виконання.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

На виконання зобов'язань за спірним установчим договором, 19 лютого 2004 року Відкритим акціонерним товариством „Куп'янський ливарний завод" було передано, як внесок до статутного капіталу (фонду) новоствореного товариства нерухоме та інше майно.

Другий відповідач, Відкрите акціонерне товариство „Куп'янський ливарний завод" фактично передало у якості внеску до статутного фонду Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" будівлі, споруди та передавальні пристрої, повний перелік яких наведено у акті приймання-передачі будівель, споруд та передавальних пристроїв від 19 лютого 2004 року та у акті приймання-передачі обладнання, модельної оснастки та книжного фонду від тієї ж дати, які були підписані представниками Відкритого акціонерного товариства „Куп'янський ливарний завод"  та Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод". Крім того, слід зазначити, що посадові особи ВАТ "Куп'янський ливарний завод" та ЗАТ „Куп'янський ливарно-механічний завод", які підписали зазначені акти приймання-передачі, на час їх підписання мали відповідні повноваження та діяли в межах своєї компетенції.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про те, що всі зобов'язання за установчим договором Закритого акціонерного товариства "Куп'янський ливарно-механічний завод" від 19 лютого 2004 року, необхідні для створення. Другим відповідачем, ЗАТ „Куп'янський ливарно-механічний завод" були фактично виконанні НПВ ТОВ „Гіпросталь ЛТД" та ВАТ „Куп'янський ливарний завод" у повному обсязі.

По-друге, стосовно вимог позивача про зобов'язання Закритого акціонерного товариства „Куп'янський ливарно-механічний завод" повернути Відкритому акціонерному "Куп'янський ливарний завод" в повному обсязі майно, передане останнім у якості внеску до статутного фонду ЗАТ „Куп'янський ливарно-механічний завод" слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України „Про власність" об'єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.

Як передбачено статтею 12 Закону України „Про господарські товариства", товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність. Крім того, статтею 115 Цивільного кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного капіталу.

Також статтею 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено судом першої інстанції, передача Відкритим акціонерним товариством "Куп'янський ливарний завод" майна до статутного фонду Закритого акціонерного товариства „Куп'янський ливарно-механічний завод" відбулась 19 лютого 2004 року, що підтверджується відповідними актами прийому-передачі. Таким чином, враховуючи приписи вищезазначених статей Цивільного кодексу України, з моменту передачі нерухомого майна від Відкритого акціонерного товариства „Куп'янський ливарний завод" до Закритого акціонерного товариства „Куп'янський ливарно-механічний завод" останнє стало власником майна, переданого за зазначеними вище актами.

Як вбачається з рішення господарського суду Харківської області від 08 серпня 2005 року по справі № 27/354-05, Закрите акціонерне товариство „Куп'янський ливарно-механічний завод" було припинено як юридичну особу на підставі статті 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців".

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Аналогічні приписи зазначені в частини 1 статті 91 Господарського кодексу України, що припинення діяльності господарського товариства відбувається шляхом його ліквідації або реорганізації.

Також, матеріали справи свідчать, що на виконання рішення господарського суду Харківської області від 08 серпня 2005 року по справі № 27/354-05 Закрите акціонерне товариство „Куп'янський ливарно-механічний завод" розпочало ліквідаційну процедуру, а постановою Куп'янського міського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2005 року по справі №2а-2897/2005р головою комісії з припинення (ліквідаційної комісії) відповідача було призначено Соколова О.В.

Порядок здійснення ліквідаційної процедури господарських товариств регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про господарські товариства".

Так, згідно частини 4 статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. В разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається її учасникам, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.

Статтею 91 Господарського кодексу України, зокрема частиною 4, передбачено, що кошти, які належать господарському товариству, у тому числі від продажу його майна у разі ліквідації, після розрахунків по оплаті праці осіб, які працюють на умовах найму, виконання зобов'язань перед бюджетом, банками, власниками облігацій, випущених товариством, та іншими кредиторами розподіляються між учасниками товариства в порядку і на умовах, передбачених цим Кодексом, законом про господарські товариства та установчими документами товариства, у шестимісячний строк після опублікування інформації про його ліквідацію.

При цьому, статтею 21 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що грошові кошти, які належать товариству, включаючи виручку від розпродажу його майна при ліквідації, після розрахунків по оплаті праці осіб, які працюють на умовах найму, та виконання зобов'язань перед бюджетом, банками, власниками облігацій, випущених товариством та іншими кредиторами, розподіляються між учасниками товариства у порядку і на умовах, передбачених цим Законом та установчими документами, у шестимісячний строк після опублікування інформації про його ліквідацію.

Тобто, стаття 21 Закону України "Про господарські товариства", як спеціальна норма визначає правовий режим майна, переданого учасником у якості внеску до статутного фонду господарського товариства, у разі ліквідації такого товариства. При цьому, вказана вище норма прямо передбачає, що розподілу між учасниками ліквідованого товариства підлягають виключно грошові кошти, отримані від продажу майна такого товариства.

Таким чином, судова колегія вважає, що під час проведення ліквідаційної процедури господарського товариства, його учасники не мають права на повернення в натурі майна, переданого ними у якості внеску до статутного фонду. При цьому, на думку суду, такі учасники за результатами ліквідації товариства мають право на отримання грошових коштів, у якості компенсації вартості їх частки у статутному фонді та прибутку, пропорційно розміру цієї частки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що факт наявності ліквідаційної процедури ЗАТ „Куп'янський ливарно-механічний завод" унеможливлює задоволення вимоги позивача про повернення від ЗАТ „Куп'янський ливарно-механічний завод" майна, переданого йому ВАТ "Куп'янський ливарний завод", у якості вкладу до статутного фонду.

Отже, колегія суддів вважає, що Куп‘янським міжрайонним прокурором не було надано доказів, які б спростували доводи 3-го відповідача - Закритого акціонерного товариства "Куп‘янський ливарно-механічний завод", а тому його вимоги щодо скасування рішення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Куп‘янського міжрайонного прокурора, наведені в апеляційному поданні, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року по справі № Б-39/38-07 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105  Господарського процесуального кодексу  України, -

постановила:

Апеляційне подання Куп'янського міжрайонного прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18 червня 2007 року по справі № 39/38-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                     О.А. Істоміна

суддя                                                                    Т.В. Гончар

суддя                                                                     І.С. Карбань