ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 8/493

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Кушнір В.М. –дов. у справі

відповідача
Самоходський Є.О. –дов. від 01.09.2005 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду

від
06.07.2007 року

у справі
№ 8/493 господарського суду Полтавської області

за позовом
Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-західна залізниця”

до
Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”

про
стягнення 18 530, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-західна залізниця” звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 18 530, 00 грн. за неправильно зазначену в накладній масу вантажу.

Позовні   вимоги   обґрунтовані  тим, що вантажовідправником вантажу у вагоні № 32264202, у якому було виявлено більшу масу вантажу ніж зазначено у перевізних документах, є Відкрите акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”. По даному факту працівниками станції Дарниця було складено Комерційний акт А №000279/119 від 18.10.2006 року. Надлишок вантажу у кількості 9 850 кг був перевантажений у вагон № 65299430 та відправлений по досилочній накладній № 32678311 за призначенням. Враховуючи викладені вище обставини та керуючись Законом України “Про залізничний транспорт”, Цивільним кодексом України, угодами про міжнародні залізничні сполучення тощо, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 18 530, 00 грн. за неправильно зазначену в накладній масу вантажу.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 27.02.2007 року (суддя Плеханова Л.Б.) по справі № 8/493 господарського суду Полтавської області в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи судове рішення господарський суд зазначає про те, що в Угоді “Про міжнародне вантажне залізничне сполучення” не визначено конкретного порядку стягнення штрафів пов’язаних з перевезенням, тому необхідно застосувати п. 1.11 “Правил розрахунків за перевезення вантажів”, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644, відповідно до якого платежі, збори та штрафи, які виникли через затримку вагонів (контейнерів) з експортними вантажами під час перевезення з вини відправника, оформляються станцією затримки відповідними документами, які надсилаються на станцію відправлення для стягнення цих платежів, зборів та штрафів з відправника згідно зі статтями 118, 120, 122 Статуту. З цього витікає, що Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-західна залізниця” є неналежним позивачем, а право вимоги стягнення штрафу внаслідок перевантаження вагону відповідно до п. 1.11 “Правил розрахунків за перевезення вантажів” належить станції відправлення –станції Золотонішино, яка підпорядкована СТГО “Південна залізниця”.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.07.2007 року (судді: Писана Т.О.–головуючий, Мазур Л.М., Рудченко С.Г.) по справі № 8/493 господарського суду Полтавської області рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2007 року скасовано та постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-західна залізниця” 18 530, 00 грн. штрафу, 185, 30 грн. витрат по сплаті державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” на користь Державного територіально-галузевого об’єднання “Південно-західна залізниця” 92, 65 грн. витрат по сплаті державного мита за розгляд апеляційної скарги.

Мотивуючи постанову, господарський суд зазначає, що штраф, що є предметом спору виник не через затримку вагонів, а через те, що вантажовідправник неправильно зазначив у накладній масу вантажу, фактично при навантаженні вантажу було допущено перенавантаження вагона понад його вантажопідйомність.  Крім того, суд зазначає, що Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-західна залізниця” дотрималося всіх вимог СМГС, Статуту залізниць України та інших нормативно-правових актів, що регулюють залізничні вантажні перевезення та є належним позивачем по справі.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.07.2007 року по справі № 8/493 господарського суду Полтавської області, в якій просить постанову у справі скасувати, а рішення господарського суду Полтавської області від 27.02.2007 року по справі № 8/493 господарського суду Полтавської області залишити в силі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 43, 99 Господарського процесуального кодексу України, п. 1.11 “Правил розрахунків за перевезення вантажів”, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року № 644. Зокрема, заявник зазначає, що право стягнення штрафу належить станції відправлення –станції Золотонішино, яка підпорядкована СТГО “Південна залізниця”.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову суду залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення    місцевого    господарського    суду    та    постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 17.10.2006 року на станцію Дарниця Південно-Західної залізниці прибув вагон №32264202, що слідував за відправкою із станції Золотнишине Південної залізниці на станцію Ганіска при Кошицях Словацької залізниці відповідно до накладної №43963456, згідно якої маса вантажу нетто - 66000 кг, тара вагону - 21300 кг. Вантажовідправником вантажу є Відкрите акціонерне товариство “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат”.

Під час зважування на станції Дарниця виявлено масу вантажу, що на 9850 кг перевищувала масу, зазначену в накладній, про що працівниками станції Дарниця був складений акт загальної форми №5117п від 17.10.2006 року та комерційний акт №000279/119 від 18.10.2006 року.

Враховуючи станцію відправлення та призначення вантажу, судом встановлено, що перевезення вантажу у даному випадку є міжнародним.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до статті 7 Соглашения о международном грузовом железнодорожном сообщении (СМГС) одночасно з пред’явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен представити станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну.

Згідно параграфу 6 статті 9 СМГС вагони можуть бути завантажені тільки до максимальної вантажопідйомності. Завантаження вагону понад максимальну вантажопідйомність вважається перевантаженням.

Згідно параграфу 1 статті 12 СМГС відправник несе відповідальність за правильність відомостей, зазначених ним в накладній. Відправник несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей та заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної. Залізниця має право перевіряти правильність відомостей та заяв, вказаних відправником у накладній (параграф 2 статті 12 СМГС).

Відповідно до параграфу 3 статті 12 СМГС штраф стягується при неправильному, неповному та неточному зазначенні в накладній відомостей в результаті чого: при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона поза його максимальну вантажопідйомність (параграф 6 статті 9).

Штраф стягується відповідно до статті 15 СМГС у п’ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено цей надлишок (пункт 3 параграфу 3 статті 12 СМГС).

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку щодо правомірності застосування до відправника (відповідача) штрафу.

Доводи скаржника судом не приймаються, оскільки, як встановлено апеляційним господарським судом, на станцію Дарниця вагон №32263493 прибув 17.10.2006 року о 19 год. 27 хв., що засвідчено в акті загальної форми №5117п, в якому відмічено невідповідність маси, вказаної у накладній №43963454. Тобто, факт невідповідності маси, вказаної у накладній, масі вагону було встановлено працівниками станції Дарниця одразу після прибуття вагону, про що зазначено у відповідному акті.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що сума штрафу залізницею розрахована правильно.

Судом також зазначено про те, що Залізницею виконані всі вимоги СМГС, комерційний акт від 18.10.2006 року №119 був складений, в накладній зроблена відмітка про комерційний акт.

Крім того, судом вірно зазначено, що штраф, що є предметом спору, виник не через затримку вагонів, а через те, що вантажовідправник неправильно зазначив у накладній масу вантажу, фактично при навантаженні вантажу було допущено перевантаження вагона понад його вантажопідйомність.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що Державне територіально-галузеве об’єднання “Південно-західна залізниця” дотрималося всіх вимог СМГС, Статуту залізниць України та інших нормативно-правових актів, що регулюють залізничні вантажні перевезення і є належним позивачем по справі.

Твердження заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування постанови колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат” залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 06.07.2007 року по справі № 8/493 господарського суду Полтавської області залишити без змін.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова