ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.11.07                                                                                       Справа №26/421/06-19/63/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кричмаржевський В.А.  , Яценко О.М.

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників:

позивача: Шамрай С.В. – довіреність  № 20  від 01.01.2007р.

відповідача:  Ткаченко Л.Л. –довіреність  № 20-221  від 15.02.2007р.

Селезень Г.Ю. –довіреність  20-221  від 15.02.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2007 р. у справі                      № 26/421/06-19/63/07

за позовом  Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат», м. Запоріжжя

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про стягнення               21 697,20 грн. збору за виконання експедиторської операції у вигляді одержання від станції дозволу на завантаження вантажу - візування накладних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 11.06.2007 року позовні вимоги задоволені з посиланням на те, що між сторонами укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків, за яким відповідач зобов'язався сплачувати залізниці тариф за перевезення вантажів та додаткові послуги, а оскільки надання експедиторських послуг у вигляді візування накладних Правилами віднесено до обов'язкової операції, плата за яку є регульованою, то відповідач повинен оплачувати цю додаткову послугу за регульованим тарифом.

В апеляційній скарзі Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" просить скасувати  рішення господарського суду, посилаючись на те, що при прийнятті рішення місцевим господарським судом порушені норми матеріального  права.  В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на надання послуг по візуванню документів не укладався договір у відповідності із пунктом 22 Статуту залізниць України, додаткова послуга по візуванню документів в Договір на організацію перевезень вантажів не включена, відповідачем не замовлялась, при наявності планування перевезень візування не потрібно, обов'язок по заповненню перевізних документів залізниця має виконувати безкоштовно. Оскільки  послуга  по  візуванню  документів  є неузгодженою сторонами, то її застосування  однією  із  сторін порушує загальні принципи господарювання .

Придніпровська залізниця письмового відзиву на  апеляційну  скаргу  не  надала. У  судовому  засіданні представник  залізниці проти  доводів скарги заперечив, мотивуючи тим, що візування накладних до навантаження передбачено пунктом 3.1 Правил оформлення перевізних документів. Встановлений в Тарифному керівництві № 1 розмір зборів є обов'язковим для всіх відправників та одержувачів вантажів, порядок оплати передбачено у Правилах розрахунків за перевезення.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №2966 від           06.11.2007р справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого -                     Колодій Н.А. (доповідач), суддів:  Кричмаржевський В.А., Яценко О.В.

За клопотанням представників позивача та відповідача розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

За їх згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування рішення в силу наступного.

Стаття 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, порядок укладання яких встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або Правилами перевезень.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи ( які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і платника.

Тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом ( за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Розмір плати за додаткові послуги, для яких відсутні тарифні ставки, визначається за домовленістю сторін і зазначається в доповненні до договору про організацію перевезень вантажів.

У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996             № 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін ( тарифів)" з наступними змінами і доповненнями згідно з Наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 № 551 затверджено Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України ( Тарифне керівництво № 1), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за № 828/4121.

Тарифи на перевезення, розмір зборів і штрафів, наведені в Тарифному керівництві № 1, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої та вузької колій загальної мережі залізниць України, що включені в постійну експлуатацію, для всіх відправників і одержувачів вантажів.

Крім встановлених регульованих тарифів, розділ 1 Тарифного керівництва       № 1 передбачає перелік видів перевезень, робіт і послуг, щодо яких не здійснюється державне регулювання тарифів і які виконуються залізничним транспортом за вільними тарифами на підставі окремих договорів ( таблиця № 3).

Розділ 2 Тарифного керівництва № 1 встановлює регульовані тарифи - збори за додаткові операції, пов'язані з перевезенням вантажів, до яких віднесено і збори за виконання експедиторських операцій, в тому числі отримання від станції дозволу (візи) на ввезення і завантаження вантажу (таблиця № 4).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.04.2005 № 91-р затверджено підвищуючи коефіцієнти до ставок тарифів та зборів Тарифного керівництва № 1, в т. ч. і до збору за отримання від станції дозволу( візи) на ввезення і завантаження вантажу.

Пункт 1.6. Правил оформлення перевізних документів в редакції Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 12.09.2005 № 540, встановив, що оформлені відправником перевізні документи перевіряються і візуються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції. Перевіркою встановлюються : наявність плану ( дозволу) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному напрямку перевезення, платоспроможність вантажовідправника, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно до цих Правил, наявність необхідних додаткових супровідних документів та дозволів на відправлення вантажу (митних, карантинних, санітарних та інших контролюючих органів).

Пункт 3.1 Правил оформлення перевізних документів в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, встановлював, що візування накладної заповнюється у разі надання дозволу на навантаження на місцях загального і незагального користування, таким чином, візування є обов'язковою додатковою операцією, пов'язаною з перевезенням, яка передує укладанню договору перевезення. Порядок візування накладних встановлюється начальником станції.

При цьому пункти 1.6 та 3.1 Правил оформлення перевізних документів не містять будь-яких винятків щодо візування накладних на перевезення лише дрібних відправок, або незастосування при перевезенні вантажів у власних вагонах тощо.

Судами попередніх інстанцій встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 01.06.2005 між сторонами укладено Договір № ПР/ДН-3-05-83/251/НЮ                    (20/2005/1674) про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (з протоколами розбіжностей , протоколами та договором погодження розбіжностей).

За вказаним Договором залізниця зобов'язалась приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження вагони згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в Тарифному керівництві № 1 та доповненні № 1 до цього Договору.

Згідно з накопичувальними картками та актами загальної форми у червні-липні 2006 року позивач нарахував відповідачу збір за виконання експедиторської операції у вигляді отримання від станції дозволу ( візи) на ввіз та навантаження вантажу на суму 21697,20 грн., в т.ч. ПДВ.

На зазначених накопичувальних картках мається застереження відповідача "услуга не согласована с грузоотправителем", " оплате не подлежит", "необходимость визировки отсутствует". Застережень щодо кількості завізованих залізницею накладних в накопичувальних картках нема.

Оскільки   накопичувальні   картки   були   підписані   відповідачем   із застереженнями, то утримати спірні суми із попередньої оплати  залізниця не мала права і процесуально правильно залізниця передала спір на розгляд господарського суду.

Пункт 17 Статуту залізниць України встановлює, що перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Додатком № 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів ( розділ 11 Правил перевезення вантажів) затверджено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, пункт 2.4 якого покладає на вантажовласника обов'язок здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги.

Пункт 22 Статуту залізниць встановлює, що виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів ( завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо) здійснюється на підставі окремих договорів. При цьому для укладання окремого договору необхідно у разі надання додаткових послуг, які є необов'язковими для залізниці і вантажовідправника (вантажоодержувача).

Як зазначено у пункті 5.5 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5X601 " Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" без виконання додаткових операцій, зазначених у розділі 2 Тарифного керівництва № 1, вантаж не може бути навантажено та прийнято до перевезення або видано вантажоодержувачу на станції призначення.

Пункти 1.6 та 3.1 Правил оформлення перевізних документів встановлюють, що візування накладної здійснюється у разі надання дозволу на навантаження як на місцях загального, так і незагального користування, таким чином, візування є обов'язковою додатковою операцією, пов'язаною з перевезенням, яка передує укладанню договору перевезення - залізничної накладної.

Розділом 2 Тарифного керівництва № 1 (таблиця 4) встановлено ставку збору, виходячи з чого збір за візування накладної не є вільним тарифом, який потребує погодження сторін.

Згідно пункту 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь одержувача. Тобто належним чином оформлена залізнична накладна є угодою на перевезення вантажів залізничним транспортом, і на надання послуг по її візуванню укладення окремого договору не потрібно.

Додані до матеріалів справи накопичувальні картки та акти загальної форми підтверджують факт надання вказаних послуг залізницею.

За таких обставин, колегія  суддів  дійшла  висновку, що господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка,     тому колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача  у справі.

Керуючись ст. ст. 49, 89, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат», м. Запоріжжя  залишити  без  задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 11.06.2007 р. у справі  № 26/421/06-19/63/07

– без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кричмаржевський В.А.  Яценко О.М.