СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

13 листопада 2007 року

Справа № 20-12/276

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Антонової
І.В.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: Малахов
Віталій Ігорович, довіреність б/н від 21.10.07, комунальне підприємство
"Севастопольське міське ринкове господарство" Севастопольської
міської ради,

відповідача:
ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1 суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу
комунального підприємства "Севастопольське міське ринкове
господарство" Севастопольської міської ради на рішення господарського суду
міста Севастополя (суддя  Харченко І.А.)
від 13 вересня 2007 року у справі №20-12/276

за позовом           комунального підприємства
"Севастопольське міське ринкове господарство" Севастопольської
міської ради (пр. Ген. Острякова, 233,Севастополь,99055)

до           суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про спонукання усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою шляхомпоновлення стану земельної ділянки -
демонтажу торгового павільону з торговельного місця № Д-7 на території ринку
"Універсальний"

ВСТАНОВИВ:

Позивач, комунальне підприємство
„Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської міської ради,
звернувся до господарського суду міста Севастополя  з позовом до відповідача, суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1про  спонукання
усунути  перешкоди в користуванні
земельною ділянкою шляхом поновлення її стану -демонтажу торгового павільйону з
торговельного місця № Д-7 на території ринку „Універсальний”.

Рішенням  господарського суду  міста Севастополя  від  13
вересня 2007 року  у справі № 2-12/276
(суддя Харченко І.А) у задоволенні позову
комунального підприємства „Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
комунальне підприємство „Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради звернулось до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати  рішення господарського суду міста Севастополя
та   прийняти нове, яким задовольнити
позов.

Доводи апеляційної скарги
обґрунтовані неправильним застосуванням місцевим господарським судом норм
матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

За твердженням апелянта, місцевий
господарський суд дійшов неправильного висновку про те, що укладений між
сторонами договір є договором оренди, у зв'язку з чим суд безпідставно
застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню.

Також, як твердить комунальне
підприємство „Севастопольське міське ринкове господарство” Севастопольської
міської ради, поза увагою господарського суду міста Севастополя залишились
вимоги частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, у відповідності до якої
власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою.

У зв'язку з зайнятістю судді
Латиніна О.А., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського
апеляційного господарського суду, здійснено заміну судді Латиніна  О.А. на суддю Дугаренко О.В..

Переглянувши постанову суду першої
інстанції в порядку статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу
України, судова колегія встановила наступне.

На підставі договору оренди землі
від 08 вересня 1999 року Севастопольською міською радою комунальному
підприємству "Комунальні ринки річний та дрібнооптовий", вподальшому
перейменованому в комунальне підприємство "Севастопольське міське ринкове
господарство" Севастопольської міської ради, були передані земельні
ділянки загальною площею 6,2744 га, які розташовані в Ленінському районі м.
Севастополя на пересіченні проспекту Ген. Острякова та дороги на Максимову дачу
для господарювання строком на десять років.

28 грудня 2005 року між комунальним
підприємством "Севастопольське міське ринкове господарство"
Севастопольської міської ради та суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_1був укладений договір У.р-482 про надання торговельного місця та послуг
ринку, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу місце для розміщення
торгового об'єкту - прилавку під №Д 7 на ринку "Універсальний" для
торгівлі промтоварами, а відповідач оплачує ринковий збір та послуги ринку.
Строк дії договору встановлений до 31 грудня 2006 року.

27 грудня 2006          року від суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 на адресу позивача була направлена заява з проханням
переукласти договір на надання торговельного місця та послуг ринку на 2007 рік
(а.с. 21).

24 січня 2007          року комунальним підприємством    "Севастопольське     міське
ринкове господарство" складений акт про відмову ОСОБА_1 від
підписання  даного договору (а.с. 22).

28 березня 2007 року комунальним
підприємством "Севастопольське міське ринкове господарство" на адресу
ОСОБА_1 було направлено листа з проханням звільнити торговельне місце у зв'язку
з відсутністю договірних відносин.

Спір виник у зв'язку з відмовою
відповідача добровільно звільнити земельну ділянку, що орендується позивачем.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги  комунального підприємства „Севастопольське
міське  ринкове господарство"
Севастопольської міської ради, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 901
Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу,
якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися
до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Вимоги щодо загального порядку
укладення господарських договорів містяться у статті 181  Господарського кодексу України.

У відповідності до зазначеної
правової норми господарський договір за загальним правилом викладається у формі
єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект
договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект
договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох
примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами
оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Позивачем не надано суду належних
доказів надання проекту договору  для
підписання  суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_1, як того вимагають положення статті 181 Господарського
кодексу України.

Як твердить суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1, після ознайомлення з текстом запропонованого позивачем
договору про надання торговельного місця та послуг ринку на 2007 рік, у неї
виникло бажання більш детальніше ознайомитись з умовами договору, у зв'язку з
чим  вона попросила дати їй проект  договору додому. В цьому ОСОБА_1 було
відмовлено, а вподальшому їй стало відомо про те, що позивач склав акт про
відмову в укладанні договору.

Дані твердження не спростовані
позивачем, а акт від 24 січня 2007 року про відмову суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 в укладанні договору не є
фактичними даними у розумінні статті 32 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки він є одностороннім та підписаний лише працівниками
позивача.

Матеріали справи містять листування
між сторонами у справі щодо надання суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
для узгодження проект договору та відмови в цьому з боку позивача (а.с. 23-24,
33).

Твердження апелянта  щодо порушення суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 його  прав на земельну
ділянку, судова колегія вважає безпідставними, оскільки користування торговим
місцем та послугами ринку здійснювалося відповідачем на законних підставах
згідно з договором від  28 грудня 2005
року, при переукладенні якого відповідачем були порушені вимоги діючого
законодавства, що регулюють загальний порядок укладання господарських договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
у комунального підприємства "Севастопольське міське ринкове
господарство" відсутні підстави для спонукання ОСОБА_1. здійснити демонтаж
торгового павільйону з торговельного місця № Д-7 на території ринку
"Універсальний",  у зв'язку з
чим позовні вимоги задоволенню  не
підлягають.

Разом з тим, судова колегія  погоджується
з твердженням апелянта стосовно неправомірного застосування до даних правовідносин
норм закону, що регулюють орендні правовідносини.

Так, договір, який був укладений
між сторонами у 2005 році, не містить істотної умови, необхідної для того, щоб
вважати даний договір договором оренди.

Згідно зі статтею 759 Цивільного
кодексу України  за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Основною ознакою договору  оренди є передача  однією особою (орендодавцем) другій
особі  (орендарю) майна в тимчасове
користування за плату.

Спірний договір не містить вказівок
чи будь-яких підтверджень передачі майна чи зобов'язань передати майно в
користування.

Відповідно до пункту 1.1. договору
про  розміщення об'єкту  торгівлі
і послуг ринку позивач надав  відповідачу
торгове місце для розміщення торговельного об'єкту згідно із затвердженою
схемою розташування торгових місць без передачі земельної ділянки, на якій
розташований торговельний об'єкт. Передача будь-якого майна, як вбачається  із тексту договору, відсутня.

У відповідності до пункту 13 Правил
торгівлі на ринках, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України,
Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України  від
26 лютого 2002 року № 57/188/84/105, зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 22 березня 2002 року № 288/6576 торговельне місце -площа, відведена для
розміщення необхідного для торгівлі інвентарю (вагів, лотків тощо) та
здійснення продажу продукції з прилавків (столів), транспортних засобів,
причепів, візків (у тому числі ручних), у контейнерах, кіосках, палатках тощо.
Розмір торговельного місця визначається в правилах торгівлі на ринках, що затверджуються
відповідно до законодавства.

Наведене  свідчіть про те, що на правовідносини сторін
норми статті 291 Господарського кодексу України, статей 764, 777  Цивільного кодексу України, що регулюють
орендні відносини, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні, не  розповсюджуються, а оскільки  спірний договір за своєю  правовою природою є договором про надання
послуг, правовідносини  між сторонами за
договором регулюються статтями  901-907
Цивільного кодексу України, а також статтею 181 Господарського кодексу України,
яка містить вимоги щодо загального порядку укладення господарських  договорів.

Разом з тим, оскільки неправильне
застосування  місцевим господарським
судом норм матеріального права не призвело до прийняття неправильного рішення
по суті, підстав для скасування прийнятого у справі рішення судова колегія не
вбачає

Керуючись статями  99, 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну  скаргу
комунального підприємства „Севастопольське міське ринкове господарство”
Севастопольської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Севастополя від 13 вересня 2007 року у справі  № 2-12/276
залишити без змін.

Головуючий суддя
І.В. Антонова

Судді
О.В. Дугаренко

Г.К. Прокопанич