ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.05.2007
Справа №2-26/3722-2007А

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя господарського суду АР Крим Проніна О. Л. розглянувши матеріали адміністративної справи № 2-26/3722-2007А  17.05.2007р. у судовому засіданні, що почалося о 11:00 за участю секретаря судового засідання Комєдєва В.В.,

За участю представників:

Від позивача –  Іванова Е.Д., дов. від 16.05.2007р.

Від відповідача – Койков Д.Г.,дов. № 08-9-2/20 від 16.01.2006р.

Від третьої особи – Мамикіна Н.А., дов. № 32 від 15.01.2007р.

ухвалив постанову о 11:30

За позовом  Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Росток» (м. Ялта, вул..  Пироговська, 16)

До відповідача  Ялтинської міської ради (м. Ялта, площа Радянська, 1)

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  БТІ в м. Ялта (м. Ялта, вул.. Дзержинського, 4)

Про визнання протиправною бездіяльності

Сутність адміністративної  справи:

Позивач -   Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Росток» звернувся до Господарського суду АР Крим  з адміністративним позовом до відповідача - Ялтинської міської ради та просить суд  визнати протиправною бездіяльність  Ялтинської міської ради з передачі жилого будинку № 16 по вул.. Пироговська в м. Ялта, який знаходиться  у комунальній власності  Ялтинської міської ради, з балансу Комунального підприємства «Ремонтно – експлуатаційна організація № 3» на баланс Товариства  співвласників багатоквартирного будинку «Росток» та зобов’язати Ялтинську міську раду передати жилий будинок № 16 по вул.. Пироговська в м. Ялта, який знаходиться  у комунальній власності Ялтинської міської ради, з балансу Комунального підприємства  «Ремонтно – експлуатаційна організація № 3» на баланс Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Росток».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що чинним законодавством не передбачено право титульного власника в передачі  основних фондів жилого будинку  на баланс Товариства співвласників багатоквартирного будинку, якщо загальним збором співвласників будинку – власників квартир, у встановленому чинним законодавством порядку  прийнято рішення  про передачу будинку Товариству співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідач заперечує проти вимог адміністративного позову з мотивів, викладених   у запереченнях, та просить суд в задоволенні вимог відмовити.

26.04.2007р.до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в порядку ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено БТІ м. Ялта.

17.05.2007р.  позивач надав суду   заперечення на відзив відповідача на адміністративний позов.

Розгляд справи відкладався у порядку ст.. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»  для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир і управління ними власники квартир (будинків) можуть створювати товариства або об'єднання індивідуальних власників квартир і будинків.

Рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради № 330 від 01.03.2006 року, на підставі заяв власників квартир житлового будинку № 16 по вул. Пироговська  в м. Ялта, зареєстровано Товариство співвласників багатоквартирного будинку                      «Росток».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Об'єднання після придбання статусу юридичної особи може: прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; за договором із попереднім власником, залишити його балансоутримувачем всього житлового комплексу або його частки; укласти договір з будь-якою юридичною особою, статут якої передбачає можливість здійснення такої діяльності, про передачу йому на баланс всього житлового комплексу або його частки.

Рішення про прийняття на баланс основних фондів ухвалюється відповідно до цього Закону, інших нормативно-правових актів і статуту об'єднання.

Передача майна з балансу на баланс відбувається в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002р. N 1521 затверджений «Порядок передачі житлового комплексу з балансу на баланс».

Згідно даної Постанови, питання про передачу або не передачу житлового комплексу з балансу попереднього балансоутримувача будинку на баланс об’єднання співвласників багатоквартирного будинку, вирішується загальними зборами об'єднання.

Статтею 16 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», встановлено право Товариства, брати на свій баланс майно Товариства, за рішенням загальних зборів.

Таким чином чинним законодавством установлено, що при створінні товариства або об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, виняткове право вирішувати на чиєму балансі та, відповідно, обслуговуванні перебуватиме спільне неподільне майно – будинок, належить товариству співвласників будинку.

14.04.2006 року відбулися загальні збори Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку  «Росток», на якому було ухвалене рішення про передачу житлового будинку на баланс ОСМД « Росток», що підтверджується протоколом № 1 установчих зборів  співвласників квартир та  нежилих приміщень будинку.

Житловий будинок № 16 по вул. Пироговська  в м. Ялта, перебуває в комунальній власності Ялтинської міської ради і перебуває на балансі Комунального підприємства «Ремонтний – експлуатаційна організація №-3»,  відповідно до довідки  КП РЕО № 3 від 11.08.2006р.

У подальшому позивач звернувся до відповідача з заявою  про списання з балансу  Комунального підприємства «Ремонтний – експлуатаційна організація №-3» та виключення з реєстру  комунальної власності  жилого будинку  № 16 по вул.. Пироговська та передати на баланс Об’єднання  співвласників багатоквартирного будинку «Росток» та з проханням розглянути на сесії питання про зняття з балансу Комунального підприємства «Ремонтний – експлуатаційна організація №-3» будинку № 16 по вул. Пироговська  в м. Ялта.

Вказане питання, 15.11.2006р., було винесене Ялтинською міською радою на розгляд сесії під № 44, але рішення про передачу дома на баланс ОСМД, прийнято не було.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їх власного майна і управління, утримання і використання неподільного і спільного майна

Статтею 4 цього закону, встановлено, що основна діяльність об'єднання полягає в здійсненні функцій, які забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння і користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання дома і прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних і інших послуг належної якості з обґрунтованих цін і виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об’єднання співвласників багатоквартирного будинку»  Об'єднання має право відповідно до законодавства та статуту: шляхом скликання загальних зборів: створювати органи управління та визначати умови їх діяльності та оплати; приймати рішення   щодо   надходження   та   витрати   коштів об'єднання; визначати порядок   утримання,   експлуатації   та    ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду  на  укладення  договорів  на виконання робіт та надання послуг для об'єднання відповідно до вимог статті 10  цього Закону; встановлювати розміри   платежів,  зборів  і  внесків  членів об'єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів;     виключати з свого складу членів об'єднання,  які не виконують своїх обов'язків;      брати на баланс майно об'єднання;  для виконання   статутних   завдань   здійснювати   необхідну господарську діяльність в порядку, визначеному законом.

Згідно до п. 1.8. Статуту  Об’єднання співвласників майно Об’єднання утворюється з  майна, переданого йому членами Об’єднання  у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Пунктом 3.1. встановлено, що майно Об’єднання складається  з неподільного та загального майна: неподільне майно -  неподільна частина житлового комплексу, яка  складається  з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання, що забезпечує  належне функціонування житлового будинку. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню; загальне майно – частина допоміжних приміщень житлового комплексу, що можуть використовуватися згідно їх призначенням на умовах, визначених цим статутом (комори, гаражі,  в тому числі підземні, майстерні тощо).

При цьому, відповідно до  ст. 345 Цивільного кодексу України  Фізична або юридична особа може набути право  власності  у разі  приватизації  державного майна та майна,  що є в комунальній власності.

Статтею 1 Закону України «Про   приватизацію державного житлового фонду»       Приватизація  державного    житлового    фонду   -  це  відчуження  квартир  (будинків),  кімнат  у квартирах та одноквартирних будинках,  де мешкають  два  і  більше наймачів,  та  належних  до  них  господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на  користь громадян  України.

Відповідно до п. 36 Положення  про порядок передачі  квартир (будинків) у власність громадян»  № 56 від 15.09.1992р. Державні  комунальні  підприємства  по  обслуговуванню та ремонту житлових будинків щомісяця на  підставі  прийнятих  рішень про  передачу  квартир  (будинків) у власність громадян здійснюють списання з балансу основної діяльності приватизоване житло.

Згідно до п. 5  Порядку передачі  житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002р. № 1521 «Про реалізацію  Закону України «Про об’єднання співвласників багатоквартирного жилого будинку» Передача  житлового  комплексу або його частини з балансу на баланс проводиться разом з планом земельної ділянки,  технічним паспортом   будинку   та   відповідною   технічною   документацією (інвентарна справа,  акт прийняття в експлуатацію, плани зовнішніх мереж тощо) у двомісячний термін  після  надходження  відповідного звернення від об'єднання.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, задачею адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх і службових посадовців, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень.

У адміністративний суд можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли відносно таких рішень, дій або бездіяльності, Конституцією або законами України встановлений інший порядок судочинства.

У справах відносно оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим Конституцією і законами України; з використанням повноваження з метою, із якою це повноваження надане; обгрунтовано, тобто з врахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (здійснення дії); неупереджено (не упереджено); сумлінно; розсудливо; із дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема із дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод і інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення (дія); з врахуванням права особи на участь в процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто упродовж розумного терміну.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх і службові посадовці зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і способом, передбаченим Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадовці органів місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі і в межах компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, ухвалюють рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій або бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх і службових посадовців.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожної сторони повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок відносно доведення правомірності свого рішення, дії або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.ст. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень або окремих його положень, дій або бездіяльності і про відміну або визнання недійсним рішення або окремих його положень, про поворот виконання цього рішення або окремих його положень з вказівкою способу його здійснення; зобов'язанні відповідача - суб'єкта владних повноважень ухвалити рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ст.. 71 Кодексу адміністративного судочинства України  Кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення,  крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Таким чином,  з огляду на викладене, суд вважає вимоги адміністративного позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючі до уваги викладене, керуючись ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати протиправною бездіяльність  Ялтинської міської ради (м. Ялта, площа Радянська, 1) з передачі жилого будинку № 16 по вул.. Пироговська в м. Ялта, який знаходиться  у комунальній власності  Ялтинської міської ради, з балансу Комунального підприємства «Ремонтно – експлуатаційна організація № 3» на баланс Товариства  співвласників багатоквартирного будинку «Росток» (м. Ялта, вул.. Пироговська, 16, ЗКПО 3412659).

3.          Зобов’язати Ялтинську міську раду (м. Ялта, площа Радянська, 1) передати жилий будинок № 16 по вул.. Пироговська в м. Ялта, який знаходиться  у комунальній власності Ялтинської міської ради, з балансу Комунального підприємства  «Ремонтно – експлуатаційна організація № 3» на баланс Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Росток» (м. Ялта, вул.. Пироговська, 16, ЗКПО 3412659).

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Постанову направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.