ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 листопада 2007 р.

№ 18/346

Вищий господарський суд України
у складі колегії суддів:

Головуючого
Полякова Б.М.

Суддів
Ткаченко Н.Г.

Катеринчук Л.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Ліквідатора малого приватного
підприємства "Іва" ОСОБА_2

на постанову  Львівського апеляційного господарського
суду  від 19.02.2007 р. по справі №
18/346 за позовом Малого приватного підприємства "Іва" до Приватного
підприємця ОСОБА_1 про  стягнення 23000
грн., -

В С Т А Н
О В И В:

В
жовтні 2006  р. позивач -  МПП "Іва" в особі  ліквідатора              ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду Івано-Франківської області
з позовом до  ПП ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором від 03.08.2004 р. в сумі  23000 грн.

Рішенням  господарського суду Івано-Франківської
області  від 05 грудня  2006 р. по справі №18/346 /суддя Б.П.Гринько/   позовні вимоги задоволено, стягнуто з
відповідача на користь позивача 23000 грн. -заборгованості, 230 грн.
-державного мита, та 118,00 грн. -витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 19 лютого  2007 р. по справі № 18/346 /судді :  О.Л.Мирутенко, Г.М.Гнатюк, Н.М.Кравчук/  рішення господарського суду
Івано-Франківської області  від
05.12.2006 р. скасовано, в задоволенні позову відмовлено, стягнуто з позивача
на користь відповідача 115 грн. -державного мита за подання  апеляційної скарги.

В
касаційній скарзі позивач -Ліквідатор малого приватного підприємства
"Іва" ОСОБА_2 просить скасувати постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 19.02.2007 р., посилаючись на те, що вона  прийнята з порушенням норм процесуального та
матеріального права, а  рішення
господарського суду Івано-Франківської області
від 05.12.2006 р. залишити без змін.

Представники
сторін в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши
доповідь судді Ткаченко Н.Г., перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.

Як
вбачається із матеріалів справи, і було встановлено судами попередніх
інстанцій,  03.08.2004 р. Між ПП ОСОБА_1
(продавець) та  МПП "Іва"
(покупець)  був укладений договір,
відповідно до умов якого, продавець повинен був виготовити та поставити покупцеві
будинок дерев'яний, згідно проекту, вартістю 23000 грн.

Ухвалою
господарського суду Івано-Франківської області від          23.12.2005 р.  порушено провадження по справі №Б-14/426  про банкрутство малого приватного підприємства
"Іва". Постановою господарського суду Івано-Франківської області від
26.01.2006 р. по справі №Б-14/426  МПП
"Іва" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Рішення
господарського суду першої інстанції, яким задоволено позов,  мотивовано тим, що 29.09.2004 р. позивачем на
рахунок відповідача перераховано  суму в
розмірі 23 000 грн., але фактичної поставки пиломатеріалів відповідачем
здійснено не було. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким
чином, господарський суд першої інстанції дійшов до висновку,  що поскільки договір від  03.08.2004 р. не був розірваний сторонами, не
визнавався судом недійсним, відповідачем не надано суду доказів належного
виконання умов даного договору, то позовні вимоги  МПП "Іва"   до ПП ОСОБА_1 про стягнення  23 000 грн., є обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Скасовуючи
рішення господарського суду Івано-Франківської області, господарський суд
апеляційної інстанції, виходив з того, що як вбачається із  накладної №42 від 10.09.2004 р.  на виконання договору від 03.08.2004 р.,
укладеного між ПП ОСОБА_1та МПП "Іва" про виготовлення та поставку
будинку, відповідач передав позивачу комплектуючі до дерев'яного будинку на
суму 23000 грн., а позивач перерахував зазначену суму коштів;

-
отже, зобов'язання за договором від 03.08.2004 р.  були виконані належним чином обома
сторонами  та припинились, відповідно до
вимог ст.598 ЦК України;

-
в порушення вимог ст.33 ГПК України позивач не надав суду доказів  на підтвердження своїх вимог, а саме,
неналежного виконання                             ПП ОСОБА_1
договору від  03.08.2004 р.; копія
банківської виписки про перерахування коштів та претензія до відповідача на
суму 45 000 грн., не є належними доказами відповідно  до
вимог ст.34  ГПК України.

Таким
чином, господарський суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що позовні
вимоги МПП "Іва"  до ПП
ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за
договором від 03.08.2004 р.   в сумі  23 000 грн. не підлягають задоволенню.

Але з такими висновками суду
погодитись не  можна.

Згідно
ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім  переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства  рішення суду
є законним тоді,  коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Оскаржуване  рішення господарського суду першої інстанції
та постанова апеляційної інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає.

Так,  суди попередніх інстанцій, належним
чином  не
з'ясували  дійсні обставини
справи,  не дали  належної оцінки  всім
зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін та належним
чином законодавчо не обґрунтували свої висновки.

Відповідно
до ст.38 ГПК України, якщо подані сторонами докази є недостатніми,
господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та організацій
незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Господарські  суди передніх інстанції, в порушення  вимог закону постановили  судові рішення по справі без всебічного, повного
і об'єктивного розгляду  всіх обставин
справи та доказів, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору,
зокрема, не зобов'язали   позивача надати  бухгалтерську документацію підприємства та
первинні облікові документи.

Крім того, відповідно до вимог ст.42
ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності
всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони
та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим
особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних
обставин справи і правильного застосування законодавства.  Відповідно до ст.45 ГПК України
розгляд справ у господарських судах відкритий, за винятком випадків коли це
суперечить вимогам щодо охорони державної, комерційної або банківської
таємниці.

Відповідно
до вимог ст.22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.
Сторони мають право брати участь в господарських засіданнях.

Господарський суд першої інстанції
розглянув справу у відсутність представника відповідача,  якого, як зазначено в апеляційній постанові
не було належним чином повідомлено про час і місце засідання суду, в той же
час, Львівський апеляційний господарський суд, в порушення вимог закону,
розглянув справу  за відсутності
представника позивача.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 29.12.1976 р. №11
"Про судове рішення", обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В
порушення вимог ст. 84 ГПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 29 грудня 1976 року N 11 “Про судове рішення” Із змінами і
доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 24
квітня 1981 року N 4, від 25 грудня 1992 року N 13, від 25 травня 1998 року N
15, оскаржувані судові рішення господарського суду першої та апеляційної
інстанції від 05.12.2006 р. та від 19.02.2007 р. належним чином не мотивовані
та законодавчо не обґрунтовані.

За
таких обставин, рішення  господарського
суду Івано-Франківської області  від
05.12.2006 р. та постанову  Львівського
апеляційного господарського суду  від
19.02.2007 р. по справі № 18/346, не можна визнати як такі, що
відповідають  фактичним обставинам справи
і вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати
вище викладене, більш повно та  всебічно
перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі
доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та
вимог закону постановити законне та обґрунтоване  рішення.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст.1115, 1117-  11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України ,-

П О С Т А
Н О В И В :

Касаційну скаргу Ліквідатора малого
приватного підприємства "Іва" ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
господарського суду Івано-Франківської області  від 05.12.2006 р. та постанову  Львівського апеляційного господарського
суду  від 19.02.2007 р. по справі №
18/346 скасувати, справу  направити на
новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Головуючий
-
Б.М. Поляков

Судді
-
Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук