Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.07                                                                                            Справа №  07/5011а

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:                                 Міщенко  П. К. суддів:                                 Шкурдова  Л. М.

.

секретар судового засідання:  Швидак  С.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кириченко С.І. –директор

Фетісов Д.В. –представник (дов. б/н від 11.04.2005 р.)

від відповідача: Стариш В.М. –зав.юр.відділом (дов. № 3974/07-12 від 28.12.2006р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси на постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року

по справі  № 07/5011а   (суддя Дорошенко М.В.)

за  позовом          приватного сільськогосподарського підприємства «Веселий Поділ»,            с. Лукашівка, Чорнобаївський район, Черкаська область

до          Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси

про          визнання незаконним рішення

Обставини справи:

В жовтні 2006 року приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ», с. Лукашівка звернулося до господарського суду Черкаської області з адміністративним позовом до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси про визнання незаконними рішень виконавчої дирекції Фонду: від 31.03.2005 року № 680/2 про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню; від 15.06.2005 року № 1758/06-14 у формі листа про відмову у задоволенні скарги позивача на спірне рішення.

Постановою господарського суду Черкаської області від 17.11.2006р. по справі            № 07/5011а адміністративний позов задоволено частково: визнано незаконним рішення виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31.03.2005 року № 680/2 в частині визначення приватному сільськогосподарському підприємству «Веселий Поділ» і стягнення з нього 2 812,73 грн. неправомірних витрат страхових коштів та 1 406 грн. штрафу за порушення порядку витрачання страхових коштів; за позовною вимогою про визнання незаконним листа № 1758/06-14 від 15.06.2005 року провадження у справі закрито; в решті адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною постановою, відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою,  в якій просить скасувати постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006р. та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі на постанову місцевого господарського суду скаржник обґрунтовує свою вимогу тим, що дана постанова прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права і підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 31.01.2007 року апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси прийнято до провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу представником позивача не подано, що не перешкоджає перегляду постанови по суті.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін виходячи з наступного:

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі  яких   суд     встановлює наявність  або  відсутність  обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2005 року головним спеціалістом Золотоніської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду була проведена перевірка позивача з питань повноти нарахування, своєчасного і повного перерахування страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та використання коштів цього Фонду на виплату встановлених видів допомоги по соціальному страхуванню за період діяльності з 01.01.2003 року по 01.01.2005 року. За результатами зазначеної вище перевірки був складений 18.03.2005 року акт без номера.

Перевіркою було встановлено, що позивач в порушення встановленого ст. 23 Закону України від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (із змінами та доповненнями) строку сплати страхових внесків допустив прострочення у їх сплаті на загальну суму 41 грн. 62 коп. та в порушення вимог ст. 50 цього ж Закону виплатив у 2003 році за рахунок коштів Фонду Кириченко Оксані Сергіївні допомогу по вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку на загальну суму 2 812,73 грн., незважаючи на те, що приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ»не було для Кириченко Оксани Сергіївни основним місцем роботи, оскільки вона була студентом Черкаського державного технологічного університету з денною формою навчання.

На підставі акта від 18.03.2005р. виконавчою дирекцією відповідача 31.03.2005р. було прийняте спірне рішення № 6802, за яким було вирішено визначити позивачу і стягнути з нього такі платежі та штрафні (фінансові) санкції: 2 812,73 грн. неправомірних витрат страхових коштів на виплату Кириченко Оксані Сергіївні допомоги по вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку; 1 406,00 грн. штрафу за порушення порядку витрачання страхових коштів у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків (2 812 грн. х 50% : 100%); 21,00 грн. штрафу за несвоєчасну сплату страхових внесків у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків (41грн. 62коп. х 50% : 100%).

12 квітня 2005 року позивач подав відповідачу скаргу на спірне рішення від 31.03.2005р. № 680/2.

6 червня 2005 року за скаргою позивача головним спеціалістом контрольно-ревізійного відділу відповідача в присутності представника позивача була проведена повторна перевірка відповідача з питань правильності нарахування та використання коштів Фонду.

У складеному за результатами повторної перевірки акті від 06.06.2005р. зазначено, що Кириченко Оксана Сергіївна згідно з її трудовою книжкою була прийнята позивачем на роботу на посаду економіста з 02.05.2003 року. На підставі листка непрацездатності від 22.07.2003р. Кириченко Оксані Сергіївні було виплачено 1 321, 92 грн. допомоги по вагітності і пологах, а після народження дитини –320,00 грн. одноразової допомоги та 1 170,81 грн. допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Усього виплачено 2 812,73 грн. Розрахунковим періодом, за який була обчислена середня заробітна плата Кириченко Оксани Сергіївни для розрахунку страхових виплат, став період з травня по липень 2003р. з відпрацьованими днями відповідно у травні 2003р. у кількості 24, у червні 2003р. - 24 і у липні 2003р. - 17. Згідно з довідкою Черкаського державного технологічного університету від 21.04.2005р. № 2048 Кириченко Оксана Сергіївна у період з 1999р. по 01.07.2004р. була студенткою економічного факультету цього університету з денною формою навчання.

Листом від 15.06.2005р. № 1758/06-14, який позивач оспорює як рішення, відповідач відмовив позивачу у задоволенні його скарги та скасуванні спірного рішення від 31.03.2005р. № 680/2, зазначивши при цьому, що вважає трудові відносини між позивачем Кириченко Оксаною Сергіївною непідтвердженими з огляду на те, що текст наказу від 02.05.2003р. № 9 про прийняття Кириченко Оксани Сергіївни на роботу свідчить про укладення строкового трудового договору, на підприємстві відсутній табель обліку робочого часу, а сама Кириченко Оксана Сергіївна як студентка Черкаського державного технологічного університету з денною формою навчання у травні 2003р. відвідувала практичні заняття в університеті, а у червні 2003р. - здавала екзаменаційну сесію, державні іспити та захищала дипломну роботу, а у липні 2003р. проходила у позивача виробничу практику.

Позивач не спростував встановлені вказаними вище перевірками факти прострочення сплати ним страхових внесків на суму 41,62 грн. та виплати ним за рахунок коштів Фонду Кириченко Оксані Сергіївні допомоги по вагітності та пологах, при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку на загальну суму 2 812,73 грн., а також того факту, що Кириченко Оксана Сергіївна у період з 1999р. по 01.07.2004р. була студенткою економічного факультету Черкаського державного технологічного університету з денною формою  навчання   і  дійсно  у  травні  2003р.   відвідувала  практичні  заняття  в університеті, у червні 2003р. здавала екзаменаційну сесію, державні іспити та захищала дипломну роботу, а у липні 2003р. проходила виробничу практику у позивача.

На підставі поданої Кириченко Оксани Сергіївни позивачу заяви від 02.05.2003р. про прийняття її на роботу на посаду економіста позивач видав наказ від 02.05.2003р. № 9, у якому зазначив, що у зв'язку з необхідністю комп'ютерної обробки податкових звітів прийняти на роботу економіста Кириченко Оксану С. Того ж дня - 02.05.2003р. позивач видав Кириченко Оксані Сергіївні трудову книжку             АВ № 130040, у якій вчинив запис про прийняття Кириченко Оксани Сергіївни на роботу на посаду економіста.

Відповідно до ст. ст. 21-24 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Укладений між позивачем і Кириченко Оксаною Сергіївною 02.05.2003р. трудовий договір місцевий господарський суд оцінив як такий, що був укладений на невизначений строк. Позивач не мав права відмовити Кириченко Оксані Сергіївні в укладенні цього трудового договору через ті обставини, що вона у період з 1999 по 01.07.2004р. була студенткою економічного факультету Черкаського державного технологічного університету з денною формою навчання і дійсно у травні 2003р. відвідувала практичні заняття в університеті, у червні 2003р. здавала екзаменаційну сесію, державні іспити та захищала дипломну роботу, а у липні 2003р. проходила виробничу практику у позивача. Наявність таких обставин не виключає можливості фактичного виконання Кириченко Оксаною Сергіївною своїх трудових обов'язків перед позивачем у вільний від навчання час.

Статтею 1 Закону України від 18.01.2001р. № 2240-111 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»(далі - Закон) встановлено, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 2 Закону застрахованою особою є найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованих в Україні іноземних підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Найманим працівником є фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи.

Стаття 4 Закону гарантує, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Пункт 1 ч. 1 ст. 6 Закону передбачає, що загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Страховий стаж за змістом ст. 7 Закону №2240-111 - це період (сума періодів), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і сплачує або за неї сплачуються страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку, встановленому законодавством. До страхового стажу зараховуються періоди тимчасової втрати працездатності, перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами та час перебування застрахованої особи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також періоди одержання виплат за окремими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів.

Статтею 30 Закону в редакції, яка була чинною на день прийняття відповідачем спірного рішення від 31.03.2005 року № 680/2, були встановлені такі види відповідальності страхувальника:

страхувальник-роботодавець несе відповідальність за ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення порядку використання страхових коштів;

у разі несвоєчасної сплати страхових внесків страхувальником, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків, або неповної їх сплати страхувальник сплачує суму донарахованих контролюючим органом страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню;

за порушення строку реєстрації страхувальника як платника страхових внесків або несвоєчасність сплати страхових внесків на нього накладається штраф у розмірі 50 відсотків суми належних до сплати страхових внесків за весь період, який минув з дня, коли страхувальник повинен був зареєструватися;

за неповну сплату страхових внесків на страхувальника накладається штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми;

за порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків.

За змістом ст. 50 Закону матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Таким чином, апеляційний суд підтримує висновок суду першої інстанції щодо визнання Кириченко Оксани Сергіївни як такої, що працювала у позивача на умовах трудового договору, підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та доглядом за дитиною до досягнення нею 3-річного віку на загальних підставах, і тому позивачем правомірно нараховано і виплачено їй допомогу на загальну суму 2 812,73 грн.

На день звернення позивача до місцевого господарського суду з адміністративним позовом, а саме на 06.10.2006 р. встановлений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України річний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів позивача уже закінчився.

Причиною пропуску вказаного строку за твердженням позивача стали такі обставини.

19 липня 2005р. приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ»звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконним рішення від 31.03.2005р. № 680/2. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.07.2005р. позивачу було відмовлено у прийнятті позовної заяви з підстави, передбаченої ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

29 липня 2005р. приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ»звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за участю третьої особи Кириченко О.С. про визнання незаконним рішення від 31.03.2005р. № 680/2. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від  29.07.2005р.   за  позовом   приватного   сільськогосподарського  підприємства «Веселий Поділ»була заведена цивільна справа.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.09.2005 року ухвала господарського суду Черкаської області від 21.07.2005 року про відмову у прийнятті позову була скасована, а позовні матеріали спрямовані до господарського суду Черкаської області на розгляд в іншому складі суддів. Ухвалою від 14.11.2005 року господарський суд Черкаської області відкрив провадження в адміністративній справі № 02/5051 за позовною заявою приватного сільськогосподарського підприємства «Веселий Поділ»до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконним рішення від 31.03.2005р. № 680/2, а ухвалою від 06.12.2005р. - залишив цей позов без розгляду з тих підстав, що у провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси є адміністративна справа про спір між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.12.2005р. була залишена без розгляду позовна заява приватного сільськогосподарського підприємства «Веселий Поділ»до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за участю третьої особи Кириченко О.С. про визнання незаконним рішення від 31.03.2005р. № 680/2 з тих підстав, що в провадженні господарського суду Черкаської області є справа аналогічного характеру.

13 квітня 2006 року приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ»знову звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за участю третьої особи Кириченко О.С. про визнання незаконними рішень від 31.03.2005р. № 680/2 та від 15.06.2005р. № 1758/06-14 у формі листа про відмову у задоволенні скарги позивача на перше спірне рішення. Ухвалою від 19.04.2006 року Соснівський районний суд м. Черкаси за цією позовною заявою відкрив провадження у адміністративній справі № 2а-367-06, а ухвалою від 19.05.2006 року закрив провадження у названій справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

19 травня 2006 року приватне сільськогосподарське підприємство «Веселий Поділ»знову звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за участю третьої особи Кириченко О.С. про визнання незаконними рішень від 31.03.2005 року № 680/2 та від 15.06.2005 року № 1758/06-14 у формі листа про відмову у задоволенні скарги позивача на перше спірне рішення. Ухвалою від 22.05.2006 року Соснівський районний суд м. Черкаси за цією позовною заявою відкрив провадження у цивільній справі № 2-2565-06, а ухвалою від 05.07.2006 року закрив провадження у названій справі з тих підстав, що вона підвідомча господарському суду.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07.09.2006 року апеляційна скарга приватного сільськогосподарського підприємства «Веселий Поділ»на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.07.2006р. про закриття провадження у справі № 2-2565-06 була залишена без задоволення, а сама ухвала - без змін.

За таких обставин місцевий господарський суд відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України визнав причину пропуску позивачем річного строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів поважною, а справу такою, що підлягає розгляду і вирішенню в порядку встановленого цим Кодексом, з чим також погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи положення ст. 102 КАС України, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції, що спірне рішення відповідача від 31.03.2005р. № 680/2 не відповідає вимогам закону в частині визначення позивачу і стягнення з нього 2 812,73 грн. неправомірних витрат страхових коштів та 1 406,00 грн. штрафу за порушення порядку витрачання страхових коштів, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню лише у цій частині позовних вимог, правомірним та таким, що відповідає законодавству.

Лист відповідача від 15.06.2005 року № 1758/06-14 про відмову у задоволенні скарги позивача на перше спірне рішення за оцінкою місцевого господарського суду не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії у розумінні           п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, які можуть оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства, тому за цією частиною  позовних вимог суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі.

Таким чином, твердження відповідача про непідтвердженність трудових відносин між позивачем і Кириченко Оксаною Сергіївною у травні-липні 2003р. не відповідають фактичним обставинам та вимогам законодавства.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги зазначене вище, апеляційний господарський суд, підстав для задоволення апеляційної скарги Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси не вбачає, оскільки відповідачем не доведено факт порушення господарським судом Черкаської області норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до Роз‘яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.1976 року № 11 „Про судове рішення” із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/5011а прийнято судом у відповідності до вимог чинного законодавства та після повного і всебічного з’ясування всіх обставин справи.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

у х в а л и в :

1.          Апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Черкаси на постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/5011а залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/5011а залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 07/5011а повернути до господарського суду Черкаської області.

4.          Ухвала апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її проголошення.

5.          Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Яковлєв М. Л.                                            Судді:                                                                                      Міщенко  П. К.  Судді:                                                                                      Шкурдова  Л. М.