ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2007 р.  12-50 год.              Справа № АС-05/216-07

вх. № 4584/6-05

Суддя господарського суду Харківської області Ольшанченко В.І.

за участю секретаря судового засідання Колесниченко О. В.

представників сторін :

позивача – Малахатко І.І. (довіреність від 14.03.07 р.),

відповідача – Щавлєвої І.В. (довіреність від 09.01.07 р.), Гекової Г.М. (довіреність від 23.04.07 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

по справі за позовом  Відкритого акціонерного товариства „Харківський завод електромонтажних виробів”, м. Харків

до  Харківського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Харків

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

За уточненою позовною заявою позивач просить визнати нечинним рішеннявідповідача № 252 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображеної у звіті (Ф4-ФССзТВП) сум фінансових санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 27.03.07 р. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що встановлені актом ревізії № 215 від 14.03.07 р. розбіжності між даними бухгалтерського обліку позивача та поданою відповідачу звітності Ф4-ФССзТВП за 2006 рік свідчать лише про помилку у звітності, а не про приховування (заниження) заробітної плати.

Відповідач проти позову заперечує. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач повинен перераховувати до Фонду різницю між відображеними у звіті Ф4-ФССзТВП доходною і витратною частинами бюджету Фонду. Внаслідок викривлення позивачем звітних даних за 2-4 квартали 2006 року були приховані від Фонду витрати на оплату праці застрахованих осіб в сумі 31687,68 грн., що обумовило виникнення не нарахованих та не зарахованих в доход бюджету Фонду страхових внесків в сумі 1244,88 грн. Також відповідач вказує, що сплаченими можуть бути тільки зараховані до бюджету Фонду страхові внески, що відображаються у звіті Ф4-ФССзТВП, а оскільки позивач їх не відобразив у своїх звітах протягом 2006 року, то вони і не були зараховані до бюджету Фонду, хоч і відображені вони у бухгалтерському обліку позивача.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексом адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України) до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, справа розглядається в порядку, встановленому КАС України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Комінтернівській районній виконавчій дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за реєстраційним № 85.

З 05.03.07 р. по 14.03.07 р. працівниками Комінтернівської районної виконавчої дирекції ХОВ Фонду на підставі посвідчення № 158 від 05.03.07 р. була проведена перевірка позивача на предмет повноти нарахування, своєчасного і повного перерахування страхових внесків та використання коштів Фонду за період з 01.01.2005 р. по 01.10.2007 р.

В ході перевірки було виявлено приховування (не донарахування до Фонду) страхових внесків у 2 кварталі 2006 року в сумі 1244,88 грн. За результатами перевірки відповідно до ст. 21 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” та ст. 1 Закону України „Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування” № 2213 від 11.01.01 р. донараховано страхові внески до Фонду в сумі 1244,88 грн. на приховану (занижену) заробітну плату у сумі 31687,68 грн., про що складено акт № 215 від 14.03.07 р., який позивач отримав, але не підписав.

19.03.07 р. позивач подав заперечення на акт перевірки начальнику Комінтернівської РВД ХОВ Фонду, в якому просив переглянути висновки акту перевірки.

Відповідно до п. 3 ст. 10 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням” № 2240 від 18.01.01 р. (надалі – Закон № 2240) виконавча дирекція Фонду є виконавчим органом правління Фонду, який забезпечує виконання рішень правління.

Згідно п. 5 ст. 12 Закону № 2240 робочими органами виконавчої дирекції Фонду та його відділень є виконавчі дирекції відділень в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Оскільки п. 4 ст. 30 Закону № 2240 право застосовувати фінансові санкцій, передбачених цією статтею, мають керівники виконавчої дирекції Фонду та його відділень, їх заступники.

Відповідач листом № 263-03-04/КРВ від 27.03.07 р. відмовив у задоволенні заперечень позивача та надіслав йому рішення № 252 від 27.03.07 р. про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню, яким вирішив зарахувати до бюджету Фонду донараховані страхові внески у сумі 1244,88 грн. та штраф за неповну сплату страхових внесків у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати у сумі 31687,68 грн. Всього 32932,68 грн.

Позивач отримав примірник цього рішення і не погодившись з ним звернувся до суду.

За клопотанням позивача було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському НДІСЕ.

На вирішення експертам були поставлені такі питання:

1) чи підтверджується документально встановлене актом ревізії № 215 від 14.03.07 р. приховування (заниження) заробітної плати Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у сумі 31687,68 грн. за період квітень-червень 2006 року та неповна сплата страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за 2006 рік у сумі 1244,88 грн.?

2) у який період 2006 року документально підтверджується неповна сплата Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності внаслідок зазначення Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у звітах Ф4-ФССзТВП за півріччя 2006 р., 9 місяців 2006 р., 2006 р. фонду оплати праці у квітні-червні 2006 року на 31687,68 грн. менш, ніж фактично?

3) чи відповідає сума фонду оплати праці і страхових внесків, вказаних Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” в звітах Ф4-ФССзТВП за 2006 рік, даним його бухгалтерського обліку?

4) чи відповідає стан розрахунків між Фондом та Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” за 2006 рік даним бухгалтерського обліку та звітам Ф4-ФССзТВП?

5) чи призвели порушення, які були зафіксовані в акті № 215 від 14.03.07 р. (невірне зазначення фонду оплати праці у звітності і невірне визначення суми страхових внесків до Фонду), до невірних розрахунків з Фондом, внаслідок чого у Відкритого акціонерного товариства „Харківський завод електромонтажних виробів” виникла заборгованість перед Фондом станом на 01.01.07 р. (кінець фінансового року)?

Експертиза була оплачена позивачем в сумі 1743,20 грн.

Харківський НДІСЕ надав висновок судово-економічної експертизи № 4374 від 27.06.07 р.

Суд не приймає висновки судово-економічної експертизи № 4374 від 27.06.07 р. як належний і допустимий доказ, оскільки при проведенні дослідження експертом не було враховано те, що бюджетний рік відповідає календарному і при обрахуванні показників за бюджетний рік операції (зокрема перерахування коштів до органів ФСС з ТВП), які проведені по регістрам бухгалтерського обліку у наступному за бюджетним роком (стор. 6 рядок 19 таблиці), не підлягають врахуванню.

При наданні відповіді на перше питання експертом не враховані норми статті 25 Закону № 2240 від 18.01.2001 року "Про загальнообов’язкове соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", підпунктів 3.3., 3.4., 7.6. Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 02.10.2001 року № 16 (далі – Інструкція № 16), щодо проходження коштів Фонду у страхувальника та п.8. постанови правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 04.03.2004 року № 21, яким встановлено порядок зарахування коштів, що надійшли від страхувальника як сплату належних платежів.

Сума коштів, яка надійшла від страхувальника на транзитний рахунок виконавчої дирекції, визначена експертом, не відповідає фактичному надходженню, сума якого звірена Фондом та страхувальником при поданні звіту за 2006 рік.

Експертом не досліджені фінансові документи страхувальника по коштах Фонду - його звіти Ф4-ФССзТВП.

При нарахуванні сум, належних до сплати, враховані тільки страхові внески, а часткова вартість путівки не визначена як належний до сплати платіж. В той же час перерахована до Фонду часткова вартість путівки врахована як сплата страхових внесків.

Висновок експерта щодо сплати страхових внесків суперечить положенням п. 8 постанови правління Фонду від 04.03.2004 року № 21.

На друге та четверте питання експерт не відповів, так як відповідь на ці питання може бути надана лише на підставі проведення розрахунків за бюджетний рік та дослідження, крім регістрів бухгалтерського обліку, і фінансових документів по коштах Фонду - його звітів.

На четверте та п’яте запитання експерт не відповів взагалі, пославшись на відсутність картки особового рахунку страхувальника ВАТ „ХЗЕМВ”, хоча ця картка знаходилася в матеріалах справи та була надана експерту для дослідження.

В зв’язку з неповним та неясним висновком експертизи, який не містив відповідей на всі поставлені судом питання, і неможливістю допиту експерта внаслідок його звільнення, а також з обставинами, що зумовили необхідність розширення експертного дослідження, судом була призначена додаткова судова економічна експертиза, проведення якої доручено Харківському НДІСЕ.

На розв’язання експертам були поставлені наступні запитання:

1) чи підтверджується документально встановлене актом ревізії № 215 від 14.03.07 р. приховування (заниження) заробітної плати Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у сумі 31687,68 грн. за період квітень-червень 2006 року та неповна сплата страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за 2006 рік у сумі 1244,88 грн.?

2) у який період 2006 року документально підтверджується неповна сплата Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності внаслідок зазначення Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у звітах Ф4-ФССзТВП за півріччя 2006 р., 9 місяців 2006 р., 2006 р. фонду оплати праці у квітні-червні 2006 року на 31687,68 грн. менш, ніж фактично?

3) чи відповідає сума фонду оплати праці і страхових внесків, вказаних Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” в звітах Ф4-ФССзТВП за 2006 рік, даним його бухгалтерського обліку?

4) чи відповідає стан розрахунків між Фондом та Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” за 2006 рік даним бухгалтерського обліку та звітам Ф4-ФССзТВП?

5) чи призвели порушення, які були зафіксовані в акті № 215 від 14.03.07 р. (невірне зазначення фонду оплати праці у звітності і невірне визначення суми страхових внесків до Фонду), до невірних розрахунків з Фондом, внаслідок чого у Відкритого акціонерного товариства „Харківський завод електромонтажних виробів” виникла заборгованість перед Фондом станом на 01.01.07 р. (кінець фінансового року)?

Експертиза була оплачена відповідачем в сумі 3753,60 грн.

Харківський НДІСЕ надіслав висновок додаткової судово-економічної експертизи № 8036 від 06.09.07 р., в якому надав наступні відповіді:

1) висновки акту ревізії № 215 від 14.03.07 р. в частині встановлення заниження заробітної плати у звітах форми Ф4–ФССзТВП Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” за квітень-червень 2006 р. на суму 31687,68 грн. підтверджується документально.

Неповна сплата підприємством страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за 2006 рік документально підтверджується в сумі 1244,90 грн.

2) Неповна сплата підприємством страхових внесків до ФССзТВП станом на 01.01.06 р., яка зумовлена відображенням Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у звітах форми Ф4-ФССзТВП за перше півріччя 2006 р., 9 місяців 2006 р., за 2006 рік фонду оплати праці у квітні-червні 2006 року на 31687,68 грн. менш, ніж фактично нараховано, виникла і документально підтверджується за період квітень-червень 2006 р.

3) сума фонду оплати праці та страхових внесків, вказаних Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” у звітах форми Ф4-ФССзТВП за 2006 рік не відповідає даним регістрів бухгалтерського обліку підприємства.

4) стан розрахунків між Фондом та Відкритим акціонерним товариством „Харківський завод електромонтажних виробів” за 2006 рік не відповідає даним регістрів бухгалтерського обліку підприємства за звітами форми Ф4-ФССзТВП.

5) невірне відображення фонду оплати праці у звітності та невірне визначення суми страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності призвели до невірних розрахунків з Фондом, внаслідок чого у ВАТ „Харківський завод електромонтажних виробів” станом на 31.12.06 р. (кінець фінансового року) виникла заборгованість перед Фондом на суму 1157,73 грн.

За клопотанням представника позивача в судове засідання був викликаний експерт, який надав вичерпні відповіді на всі питання представника позивача.

Суд приймає висновок додаткової судово-економічної експертизи № 8036 від 06.09.07 р. як належний та допустимий доказ правильності розрахунків та висновків, викладених у акті ревізії № 215 від 14.03.07 р. та вважає його повним та обґрунтованим, а також не убачає підстав для призначення додаткової або повторної експертизи.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2240 бюджет Фонду є основним фінансовим документом, який визначає доходи та витрати страхових коштів на матеріальне забезпечення застрахованих осіб і надання їм соціальних послуг. Порядок надходження, обліку та витрачання страхових коштів Фонду, складання та виконання бюджету, здійснення платежів, ведення бухгалтерського обліку і звітності щодо коштів Фонду визначається правлінням Фонду відповідно до законодавства.

На виконання цих положень Закону правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності прийняло постанови: № 16 від 02.10.2001 року, якою затвердило Інструкцію про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Інструкція № 16), № 21 від 04.03.2004 року, якою затвердило форму звітності по коштах Фонду та Порядок її подання та обліку (далі - порядок № 21), № 123 від 25.12.2003 року, якою затвердило Порядок виправлення помилок минулих звітних періодів у звітності страхувальника (далі - Порядок № 123) та інші нормативні документи, якими повинен керуватись як страхувальник (позивач), так і відділення Фонду та його робочі органи (відповідач).

Законом № 2240 та вказаними вище нормативними документами Фонду визначено порядок нарахування, зарахування до бюджету Фонду та сплати страхових внесків та виникнення кредиторської та дебіторської заборгованості Фонду в розрахунках зі страхувальником.

Пунктом 4 розділу 2 статті 27 Закону № 2240 на страхувальника (позивача) покладено обов'язок вести облік коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і своєчасно надавати органам Фонду встановлену звітність щодо цих коштів.

Статтями 21 та 23 Закону № 2240 та розділами 3 та 4 Інструкції № 16 встановлено порядок нарахування, зарахування до Бюджету Фонду та перерахування страхових внесків.

Відповідно до вказаних вище нормативних документів страхувальники нараховують, зараховують до Фонду та відображають у звіті Ф4-ФССзТВП страхові внески, часткову вартість путівок, суми штрафних (фінансових) санкцій та не прийнятих до заліку неправомірних витрат.

Перерахуванню до Фонду підлягає різниця між нарахованими та зарахованими до бюджету Фонду страховими внесками і іншими надходженнями, вказаними вище та витратами, пов'язаними з наданням матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам відповідно до Закону № 2240 (належний платіж) один раз на місяць у строки, встановлені для виплати заробітної плати. При цьому розрахунок належного платежу проводиться страхувальником самостійно і один раз на квартал підтверджується звітом форми Ф4-ФССзТВП.

Кошти, які надходять від страхувальника на рахунок органу Фонду, обліковуються ним, відповідно до пункту 8 Порядку № 21 на окремому рахунку "Надходження по проміжних розрахунках із страхувальником", тобто, ці суми фактично є авансовими платежами. Зарахування цих сум, як сплата належних платежів, проводиться один раз на квартал після отримання від страхувальника звіту форми Ф4-ФССзТВП, в якому страхувальник самостійно визначає суму нарахованих і утриманих страхових внесків, належних до сплати, відображає проведені витрати коштів Фонду та перераховані на рахунок органу Фонду суми. Стан розрахунків між страхувальником та Фондом відображається у звіті як кредиторська заборгованість страхувальника (в разі не перерахування належної до сплати суми) або кредиторська заборгованість Фонду перед страхувальником (в разі перерахування до Фонду сум, що перевищують належні платежі).

Зараховуються до Фонду як сплачені страхові внески самостійно визначені страхувальником у звіті нараховані та утримані страхові внески (рядки 2, 3.1 таблиці III звіту форми Ф4-ФССзТВП). При цьому не має значення, витрачені вони на виплату допомог чи зараховані як належний платіж з суми коштів, що надійшли до органу Фонду на протязі звітного періоду як надходження по проміжних розрахунках із страхувальником.

Зайво перераховані страхувальником кошти впливають на стан розрахунків між страхувальником і Фондом - виникає кредиторська заборгованість Фонду перед страхувальником. Цією сумою заборгованості страхувальник розпоряджається при поданні звіту форми Ф4-ФССзТВП (таблиця VI) - на вимогу страхувальника ці кошти мають бути повернуті йому після подання звіту або зберігатись та обліковуватись органом Фонду як авансовий платіж наступного звітного періоду.

Отже, відповідно до нормативних документів Фонду, сплаченими можуть бути тільки страхові внески, що не перевищують суму відображених у звіті нарахованих страхових внесків.

Надходження коштів від страхувальника на рахунок органу Фонду впливає лише на стан розрахунків між Фондом та страхувальником. Кошти, що надійшли до Фонду від страхувальника, не можуть бути зараховані як сплата страхових внесків без надання останнім відповідних розрахунків, які підтверджують їх приналежність до страхових внесків чи інших видів надходжень (звіт форми Ф4-ФССзТВП).

У разі допущення помилки у звіті форми Ф4-ФССзТВП, страхувальник зобов'язаний невідкладно її виправити і повідомити про це орган Фонду за місцем реєстрації (пункт З Порядку №123).

Порядок коригування самого звіту визначено пунктом 10 зазначеного Порядку - помилки поточного фінансового року виправляються шляхом коригування відповідних статей звітності, для помилок минулих років передбачені окремі рядки у звіті.

Отже, тільки виправлений відповідно до Порядку № 123 звіт форми Ф4-ФССзТВП дає право органу Фонду зарахувати як сплачені відкориговані страхові внески та відповідно скоригувати стан розрахунків між Фондом та страхувальником.

Позивач не скористався своїм правом виправити помилку у звітності за 2006 рік - донарахувати страхові внески до Фонду у сумі 1244,88 грн., визначити їх як належний платіж, зарахувати надлишкові перерахування коштів у сумі 87,17 грн. як сплату належного платежу та відкоригувати стан розрахунків між ним і Фондом - визначивши кредиторську заборгованість перед Фондом станом на 01.01.07 р. у сумі 1157,63 грн. до початку ревізії.

Помилка (розбіжність у даних) була виявлена працівниками Фонду при проведенні ревізії.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 2240, пунктів Інструкції № 16 та пункту 9 Порядку № 123 до позивача було застосовано штраф за неповну сплату страхових внесків у розмірі прихованої (заниженої) заробітної плати в сумі 31687,68 грн., на яку донараховані страхові внески.

Зазначеними нормами не обумовлюється обов'язковість наявності у позивача дебіторської заборгованості по коштах Фонду при застосуванні штрафних санкцій у разі виявлення прихованого (заниженого) страхувальником фонду оплати праці. Також ними не обумовлюється який саме різновид заборгованості (поточна або прострочена) позивача повинен прийматися до уваги при вирішенні питання про накладення відповідних штрафних санкцій.

Стан розрахунків між страхувальником та Фондом (наявність дебіторської чи кредиторської заборгованості страхувальника) є визначальним при застосуванні іншої штрафної санкції - штрафу за несвоєчасну сплату страхових внесків. Внаслідок надлишкової сплати позивачем авансових платежів до Фонду відповідачем не було застосовано до позивача такого виду штрафу.

Таким чином, внаслідок приховування позивачем звітних даних (витрат на оплату праці застрахованих осіб в сумі 31687,68 грн.) у звіті форми Ф4-ФССзТВП за 2 квартал 2006 р. були викривлені звітні дані і у звітах за 3 квартал та за 2006 рік. Це обумовило виникнення не нарахованих та не зарахованих в доход бюджету Фонду страхових внесків в сумі 1244,88 грн. Наявність заборгованості в сумі 1157,73 грн. підтверджуються даними Головної книги позивача за 2006 рік (т.1 а.с. 27 - 30) по рахунку № 661 „Розрахунки по оплаті праці” і по рахунку № 652 „Розрахунки по соцстраху”.

Отже, рішення відповідача № 252 від 27.03.07 р. про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображеної у звіті (Ф4-ФССзТВП) сум фінансових санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування суд вважає правомірним, прийнятим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України з позивача належить стягнути на користь відповідача витрати на проведення додаткової судової економічної експертизи в сумі 3753,60 грн.

Керуючись Керуючись ст.ст. 10, 12, 21, 23, 25, 27, 30 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням”, Інструкцією про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 16 від 02.10.01 р., Порядком подання та обліку звітів по коштам загальнообов’язкового державного соціального страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 21 від 04.03.04 р., Порядком виправлення помилок минулих звітних періодів у звітності страхувальника, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 123 від 25.12.03 р., статтями 86, 94, 98, 160 - 163 , п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Харківський завод електромонтажних виробів” (61001 м. Харків, вул. Смольна, 30. Код . П/р № 35 в Першій Харківській філії АКБ „Базис” м. Харкова, МФО 351599) на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (61200 м. Харків, пл. Конституції, 1, Палац Праці, 3 під’їзд, 4 поверх. Код ЭДРПОУ 21224442) витрати на проведення додаткової судової експертизи в сумі 3753,60 грн.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                            Ольшанченко В.І.

Повний текст постанови складений 09.10.07 р.