ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.2007                                                             Справа  № 12/211

Суддя господарського суду Тисянчин В. М. розглянувши матеріали

за позовом будівельного управління № 21 закритого акціонерного товариства фірми „Нафтогазбуд”, м. Ужгород

до Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення, м. Свалява

про стягнення заборгованості в сумі 7 058,78 грн.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Коштура М.І.,(представник за довіреністю № 12/843  від 20.04.2007 року)

Від відповідача –не з’явився (не викликався, явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов будівельним управлінням № 21 закритого акціонерного товариства фірми „Нафтогазбуд”, м. Ужгород до Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення,                    м. Свалява про стягнення заборгованості в сумі 7 058,78 грн.

Представнику позивача роз’яснені права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

На вимогу суду відповідач письмового відзиву на позов з доказами в його обґрунтування та копію довідки органу держстатистики про включення до ЄДРПОУ не подав, свого уповноваженого представника для участі у розгляді справи не направив, а тому справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Ухвала про порушення провадження у справі направлялась рекомендованим листом, тому неявка уповноваженого представника відповідача у судове засідання не є перешкодою розгляду справи по суті, про що зазначено в ухвалі про порушення провадження у справі.

Повідомлення № 5080024 підтверджує вручення відповідачу 03.10.2007 року ухвали від 05.07.2007 року про порушення провадження у справі, де вказано про  місце і час призначення розгляду справи, чим забезпечено йому реалізацію Конституційного права на судовий захист (п.4 ст. 129 Конституції України).

Клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи судом відхиляється, як таке, що суперечить ст. 28 ГПК України, до того ж мотиви наведені в ньому не є поважними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об’єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторін та пов’язані з дійсно істотними труднощами для своєчасного вчинення зобов’язань процесуальних дій.

Позаяк, ухвалою суду від 01.10.2007 року визнано явку сторін у судове засідання не обов’язковою (на розсуд сторін).

Крім цього, подані позивачем для огляду, у судовому засіданні, оригінали актів виконаних робіт, наявність у матеріалах справи підписаних між сторонами актів звірки взаємних розрахунків, довготривале існування боргу зобов’язують суд ухвалити рішення по суті, при цьому наявні матеріали у справі дають правові підстави ухвалити правомірне, об’єктивне рішення.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх,  заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 7 058,78 грн.  –основного боргу підтверджується матеріалами справи, зокрема:

-  актами звірки розрахунків станом на 01.07.2007 року та 01.01.2005 року;

-   угодами №№001, 002 від 26.09.2002 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензії № 01/18 від 12.01.2005 року; № 11/250 від 26.05.2005 року; №11/449 від30.09.2005 року) про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є виконані будівельні роботи (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не  випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість виконаних будівельних робіт є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому позов підлягає задоволенню, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору, відстрочивши виконання рішення суду, як виняток , на 1 місяць з огляду реального виконання судового рішення, наявних інших рішень господарського суду Закарпатської області щодо стягнення  з відповідача грошових сум.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43, 44; 49; 75; 82 - 84, 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити  повністю.

2. Стягнути з Свалявського районного комунального підприємства водопостачання та водовідведення, (м. Свалява, вул. Набережна, 28; код 13587366) на користь будівельного управління № 21 закритого акціонерного товариства - фірми „Нафтогазбуд”, (м. Ужгород, вул. Врожайна, 28 а; код 01293984) суму  7 058,78 (сім тисяч п’ятдесят вісім грн. 78 коп.) –основного боргу та 102 (сто дві грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ з 16.11.2007 року.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.