ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12.07.07
м. Київ
34/91-А

За позовом:          Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

До:          Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва

Про:          визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 07.09.2006 р. № 2221704/1, від 22.11.2006 р. №
2221704/2, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
12.07.2006 р. № 2231704/0, зобов'язання вчинити дії

Суддя Митрохіна А.В.

Секретар судового засідання Карбовська О.В.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_1

Від відповідача - Коропець
Н.М. -представник за дов. №11/9/10-015 від
09.01.07

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання недійсними (нечинними) податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва  від
07.09.2006 р. № 2221704/1, податкове повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва від 22.11.2006 р. № 2221704/2 та рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від
12.07.2006 р. № 2231704/0; зобов'язання ДПІ у Голосіївському районі м. Києва
вилучити з картки особового рахунку за кодом НОМЕР_1 (код бюджетної класифікації
23030100) суму 7060,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач невірно застосував норми чинного податкового законодавства,
податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного
законодавства на підставі акту, висновки якого не відповідають фактичним
обставинам.

Відповідач у запереченнях на
позовну заяву та його представники у судовому засіданні проти позову
заперечують, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення
прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем
порушено вимоги п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”,
що призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану
вартість протягом 2004-2006 рр. в розмірі 224,00 грн.; пункти 1, 9 ст. 3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій”, а саме
позивачем не застосовано РРО при готівкових розрахунках за надання майна в
оренду на суму 1344,00 грн. від ТОВ “Майко”.

Розглянувши надані сторонами
документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників,
всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких
містяться в матеріалах справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які
мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі м. Києва прийнято податкове повідомлення-рішення від
12.07.2006 р. № 2221704/0, яким згідно з пп. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп.
17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від
21.12.2000 р. № 2181 (із змінами та доповненнями) за порушення пп. 7.3 ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість” позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем “податок на додану вартість” в розмірі 394
грн., в тому числі основний платіж -224,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції
-170,00 грн.; рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від
12.07.2006 р. № 2231704/0, яким згідно з п. 1, 4 ст. 17 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” за порушення п. 1, 9 ст. 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в
розмірі 7060,00 грн.

Позивач не погодився із
вищезазначеними податковими рішеннями і оскаржив їх в порядку, передбаченому
статтею 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 № 2181.

Вказані податкові рішення під час
адміністративного оскарження було залишено без змін, а скарги позивача -без
задоволення.

Оспорювані податкові рішення
прийняті на підставі Акту від 30.06.2006 р. № 157/1704/НОМЕР_1 “Про результати
планової виїзної перевірки дотримання вимог чинного законодавства з питання
оподаткування громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.01.2004 р. по 31.03.2006 р.”.

Зазначеним актом встановлено, що
позивачем в порушення п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану
вартість” СПД - фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов'язання
з ПДВ в розмірі 224 грн., в тому числі у 2004 році на суму 100,00 грн., у 2005
році на суму 100,00 грн., у 2006 році -24,00 грн. (копія акта в матеріалах
справи).

Заперечення відповідача проти
позову, викладені у запереченнях та усних поясненнях його представника,
співпадають з доводами та висновками, викладеними в акті перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) зареєстрований Московською районною у м. Києві державною
адміністрацією 17.04.1998 р. за № НОМЕР_2. На податковий облік у ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва СПД -фізична особа ОСОБА_1 став 14.05.1998 р. №
НОМЕР_3. Згідно реєстраційної заяви платника податку на додану вартість від
16.02.1999 р. СПД -фізична особа ОСОБА_1 отримав свідоцтво платника ПДВ №
НОМЕР_4 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) від 30.03.1999 р.

1.

Актом перевірки встановлено (стор.
8-9), що за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р. чиста сума зобов'язань по
податку на додану вартість, відображена у рядку 18 Декларації по податку на
додану вартість, затвердженої Наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.1997 р. за № 250/2054,
наданої до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, становить в сумі 241,00 грн.
За даними перевірки чиста сума зобов'язань складає 341 грн. Податкові
зобов'язання, відображені в Декларації (рядок 9) складають 8569 грн. В порушення
вимог п. 7.3 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 не включив до податкових
зобов'язань ПДВ в сумі 100,00 грн. за надання майна в оренду в 2004 році. За
даними перевірки податкові зобов'язання складають 8669 грн. За період з
01.01.2005 р. по 31.12.2005 р. чиста сума зобов'язань по податку на додану
вартість, відображена у рядку 18 Декларації по податку на додану вартість,
затвердженої Наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 09.07.1997 р. за № 250/2054, наданої до ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва, становить в сумі 289,00 грн. За даними
перевірки чиста сума зобов'язань складає 389 грн. Податкові зобов'язання,
відображені в Декларації (рядок 9) складають 8198 грн. В порушення вимог п. 7.3
ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 не включив до податкових зобов'язань ПДВ в
сумі 100,00 грн. за надання майна в оренду в 2005 році. За даними перевірки
податкові зобов'язання складають 8298 грн. За період з 01.01.2006 р. по
31.03.2006 р. чиста сума зобов'язань по податку на додану вартість, відображена
у рядку 18 Декларації по податку на додану вартість за І кв. 2006 р., наданої
до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, становить в сумі 53,00 грн. За даними
перевірки чиста сума зобов'язань складає 77 грн. Податкові зобов'язання,
відображені в Декларації (рядок 9) складають 1869 грн. В порушення вимог п. 7.3
ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 не включив до податкових зобов'язань ПДВ в
сумі 24,00 грн. за надання майна в оренду в І кв. 2006 році. За даними
перевірки податкові зобов'язання складають 1893 грн.

Згідно п. 3.1 Договору оренди
нежилого приміщення від 01.06.2002 р., укладеного між позивачем (орендодавець)
та ТОВ “МайКо” (орендар), щомісячна орендна плата становить 50,00 грн., в тому
числі ПДВ 8,33 грн.

Згідно картки рахунку: 3775 ТОВ
“МайКо”, яка міститься в матеріалах справи, підтверджується факт нарахування
доходу СПД -фізичній особі ОСОБА_1 в розмірі вартості наданих ним послуг за
оренду приміщення з 31.01.2004 р. по 31.03.2006 р., що становить 50,00 грн.
кожний місяць (31.01.2004 р., 29.02.2004 р., 31.03.2004 р., 30.04.04 р.,
31.05.04 р., 24.06.04 р., 28.07.2004 р., 31.08.04 р., 29.09.04 р., 26.10.04 р.,
25.11.2004 р., 31.12.2004 р., 31.01.2005 р., 28.02.05 р., 31.03.05 р., 29.04.05
р., 31.05.05 р., 30.06.05 р., 29.07.05 р., 31.08.05 р., 30.09.05 р., 25.10.05
р., 30.11.05 р., 31.12.2005 р., 31.01.2006 р., 28.02.06 р., 31.03.2006 р.).

Згідно декларацій про доходи,
поданих позивачем до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, кошти, отримані ним
від надання майна в оренду, включено до складу валового доходу, зокрема у 2004
році валовий дохід становить 52024,00 грн., у 2005 році -49789,00 грн., у І кв.
2006 р. -11362,00 грн. Відповідно до податкових декларацій з податку на додану
вартість обсяги продажу без врахування ПДВ становлять у 2004 році -42855,00
грн., у 2005 році -40991,00 грн., в І кв. 2006 р. -9343,00 грн.

Розбіжність між валовим доходом та
обсягами продажу виникла внаслідок включення до складу валового доходу сум
коштів з продажу товарів та в тому числі
з сум коштів разом з ПДВ, отриманих від ТОВ “МайКо”.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону
України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР (зі
змінами і доповненнями) база оподаткування операцій з поставки товарів (робіт,
послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком
ПДВ, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги
стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)).

Згідно пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7
Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти - дата
їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої -дата
інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) -дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1
ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ у
разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у пп. “б” пп. 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф в
розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку,
збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який
припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає
отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого
органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати,
незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

За таких обставин, донарахування
ДПІ у Голосіївському районі м. Києва позивачу податкового зобов'язання з ПДВ на
суму 224 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 170 грн.
відповідає вимогам чинного законодавства та ґрунтується на фактичних обставинах
справи.

2.

В акті перевірки (стор. 11) вчинено
запис про те, що за результатами перевірки СПД - фізична особа ОСОБА_1 отримав
готівкові кошти від ТОВ “МайКо” за надання майна в оренду в сумі 1344,00 грн.
При перевірці книг обліку розрахункових операцій, фіскальних звітних чеків,
контрольних стрічок РРО, встановлено, що СПД - фізична особа ОСОБА_1 не
застосовував РРО при готівкових розрахунках за надання майна в оренду на суму
1344,00 грн. з ТОВ “МайКо”, чим порушено вимоги п. 1 ст. 3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг”.

Згідно п. 1 ст. 3 Закону України
“Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формах (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки
(надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до ст.ст. 759 та 760 ЦК
України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Предметом договору
найму можуть бути майнові права.

Водночас, відповідно до ст. 901 ЦК
України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не
встановлено договором.

Таким чином, предметом договору про
надання послуг та договору найму є різні об'єкти цивільних прав. Так, предметом
договору найма є неспоживна річ (ст. 760 ЦК України), а предметом договору про
надання послуг є послуга, яка споживається в процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності (ст. 901 ЦК України).

Враховуючи зазначене є
безпідставним застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій в розмірі
6720 грн. згідно п. 1 ст. 17 Закону України “Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за
порушення п. 1 ст. 3 цього Закону.

Водночас, є правомірним
застосування ДПІ у Голосіївському районі м. Києва до позивача штрафних санкцій
в розмірі 340 грн. на підставі п. 4 ст. 17 Закону України “Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, оскільки матеріалами справи підтверджено та не спростовано
позивачем, що ним не забезпечено щоденне друкування фіскальних чеків, а саме
фіскальний чек за 10.04.2006 р. роздруковано 11.04.2006 р.

Відповідно до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги СПД -фізичної особи ОСОБА_1 до ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва задоволенню підлягають в частині визнання
недійсним (нечинним) рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ
у Голосіївському районі м. Києва від 12.07.2006 р. № 2231704/0 в частині застосування
штрафних санкцій в розмірі 6720,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст.71, ст. ст. 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним (нечинним)
рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва від
12.07.2006 р. № 2231704/0 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі
6720,00 грн.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі м. Києва вилучити з картки особового рахунку
за кодом НОМЕР_1 (код бюджетної класифікації 23030100) суму 6720 грн.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 1,7 грн.
державного мита.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження та/або
апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Дана постанова може буде оскаржена до Київського адміністративного
апеляційного суду через господарський суд м. Києва шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та
подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя
А.В. Митрохіна

дата підписання повного тексту постанови 03.08.2007