СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

01.08.2007
Справа №  4/205-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Ємленінової З.І. при секретарі
Сокуренко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  приватного
підприємця  ОСОБА_1  м.Херсон

до
акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" в
особі Херсонського обласного управління акціонерного  товариства
"Українська пожежно-страхова компанія" м.Херсон

про   стягнення
22.252грн.37коп.

за участю   представників сторін:

від
позивача   - уповноважена особа
ОСОБА_2

від
відповідача  - адвокат  Давидович І.В.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з  позовом про
стягнення з  відповідача
18.085грн.14коп., як частини   страхового  відшкодування за договором страхування
наземних  транспортних  засобів
НОМЕР_1 від 29.10.2004року. Крім
цього, він  просить  стягнути з
відповідача 3.144грн.20коп.  втрат
від  інфляції, 1.023грн.03коп. -3%
річних  у зв'язку з несвоєчасним   виконанням
обов'язку по  виплаті
страхового  відшкодування.

Свої
позовні вимоги позивач обгрунтовує
тим, що  страховиком не  виконані обов'язки за договором страхування
та не відшкодовані йому 8265грн.54коп. ПДВ при
розрахунках  за   спричинені збитки відповідно до  звіту спеціаліста-товарознавця НОМЕР_2 від
03.02.2005року та не  сплачена страхова
сума в розмірі 9819грн. 60коп. за додатковим висновком  спеціаліста автотоварознавця  НОМЕР_3
від 22.08.2005року, незважаючи на те, що
йому  були  надані усі необхідні документи  для
страхового відшкодування додатково замінених деталей і виконаних робіт.

Відповідач позовні вимоги не  визнає, обгрунтовуючи  свої
заперечення тим, що позивачем не
надані докази  того, що  ремонт автотранспорту ним здійснювався у
платника ПДВ, як цього  вимагає
закон  України “Про  податок на додану вартість”, тому відповідач
запропонував  позивачу надати зазначені
докази щоб мати підстави  сплати
8265грн.54коп. ПДВ.  Він  також
посилається на те, що проведення додаткового  експертного висновку  і ремонтних
робіт здійснено без огляду пошкодженого
автотранспортного  засобу
представником страховика, що  є  порушенням умов договору та   Правил добровільного  страхування засобів наземного  транспорту пунктом 10.2.1 яких  передбачено, що страхувальник
зобов'язаний надати страховику або його представнику для огляду пошкоджений
технічний засіб, а  у разі виявлення під
час проведення ремонтних робіт прихованих пошкоджень, роботи призупиняються до
огляду їх страховиком.  Крім цього,
відповідач зазначає, що позивачем
не  надані документи на
підтвердження розміру збитків у зв'язку з
додатковим актом автотоварознавчої
експертизи, яким значно завищено вартість  запасних частин..

Справа розглядалася з  перервою, яка
відповідно до  ст. 77 ГПК
оголошувалася в засіданні 24.07.2007року.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін  суд  дійшов до
висновку про  те, що  позовні вимоги задоволенню  не
підлягають  з  урахуванням
наступного.

29 жовтня 2004 року між  ПП ОСОБА_1 (позивач по  справі) та Херсонським обласним управлінням
акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"
(відповідач) було укладено договір страхування наземних транспортних
засобів  НОМЕР_1. Згідно з  цим договором об'єктом страхування є майнові
інтереси позивача пов'язані з володінням, експлуатацією, розпорядженням засобом
транспорту - легковим автомобілем марки Citroen Picasso. Страхова сума за
договором  -  132685грн.00 коп.

Пунктом 2 договору страхування
передбачено, що  страховий випадок -  це пошкодження (знищення) транспортного
засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, протиправні дії  третіх
осіб, викрадення.

15 листопада 2004 року в м. Херсоні
відбувся страховий випадок -дорожньо-транспортна подія за участю транспорту під
керуванням позивача.

Для встановлення розміру збитку
страхувальника було здійснено експертне дослідження. Згідно звіту НОМЕР_2
спеціаліста-товарознавця Макарова Г.М. від 03.01.2005 року збиток власника
транспорту становить  49593грн.22
коп.

Відповідачем відшкодовано  позивачу
40664грн.26коп., решта -8928грн.96 коп. не виплачені. Підстави невиплати
даної суми зазначені відповідачем в листі вих. № НОМЕР_4 від 14.12.2005року, а
саме:  663грн.42коп. не виплачуються як
франшиза, передбачена договором, а
8265грн.54коп.  - не виплачені як
сума ПДВ від загальної вартості матеріалів та робіт на відновлення
транспорту.

Виходячи  із вимог
п.6.1.1 ст.6, п.7.2.2, п. 7.3 ст.7
Закону України «Про  податок
на  додану вартість» якщо страхувальник
не проводить відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ та не надав доказів
страховику щодо проведення ремонтних робіт у платника ПДВ, сплата страхового
відшкодування за пошкоджений внаслідок страхових подій ТЗ здійснюється без
врахування податку на додану вартість у складі суми матеріального збитку.

Позивачем не  надано
суду доказів, які б
підтверджували  той факт, що
ремонт  пошкодженого  транспортного
засобу ним здійснювався у платника податку. Ним не надано   підтверджених платником податку
розрахункових документів (квитанцій, фіскальних чеків, прибуткових  касових
ордерів, договорів  на виконання
робіт з відновлення автомобіля), тому його
позовні вимоги про  відшкодування
8265грн.54коп.  як не  виплаченої відповідачем суми  ПДВ не
грунтуються на вимогах  закону і
задоволенню  не  підлягають.

Розглядаючи  вимоги
позивача в частині доплати страхового відшкодування згідно  додаткового висновку спеціаліста НОМЕР_3
експертного автотоварознавчого дослідження
від 22.08.2005року, суд
виходить  із  того, що
відповідно до  вимог п.п. 1, 7 ст.
193 Господарського  Кодексу України, ст.
525 ЦК України  зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог
Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не  встановлене  договором або законом.

Статтею  526 ЦК України також  передбачено, що  зобов'язання має  виконуватися
належним  чином відповідно до  умов договору та вимог  Цивільного Кодексу України, інших актів
цивільного  законодавства.

Правовідносини  сторін
випливають  із  страхування
та врегульовані  главою 67 ЦК
України. Стаття 979 ЦК України встановлює, що
за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується  у разі настання  певної
події (страхового  випадку)  виплатити другій стороні (страхувальникові)
або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а  страхувальник зобов'язується  сплачувати
страхові  платежі та
виконувати  інші умови  договору.

Серед
інших  умов договору, сторони  при
укладені договору страхування від            29.10.2004року  зазначили Правила добровільного  страхування засобів наземного  транспорту, затверджені рішенням  правління АТ УПСК протоколом №1 від  19.01.2004року (далі - Правила), з  якими був ознайомлений позивач при  підписанні договору і витяг  із
яких  знаходиться на зворотній
стороні договору страхування, що  не  заперечувалося представником позивача.

Матеріали  справи
свідчать  про  те, що відповідач здійснив розрахунки  з позивачем і 20.04.2005року платіжним
дорученням  № НОМЕР_5 перерахував
позивачу страхове відшкодування в розмірі 40 664грн.26коп. на підставі
експертного висновку вартості збитків НОМЕР_2 від 03.01.2005року (за
вирахуванням ПДВ 8 265грн.54коп. і франшизи 663грн.42коп.).

07.12.2005року позивач звернувся
знову до страхової компанії з заявою про перерахування йому, крім суми ПДВ, 9.819грн.60коп.  за додатковим звітом експертного
автотоварознавчого дослідження НОМЕР_3 від 22.08.2005року.

В звіті  від 22.08.2005року   зазначено, що підставою для додаткового
дослідження є лист директора ХОУ АТ “УПСК”. Проте з таким листом  з
проханням  провести додаткову
експертизу ні позивач, ні його
представництво  в
м.Дніпропетровську   до експерта не
зверталися.

В звіті зазначена вартість
додатково замінених деталей і виконаних робіт на суму 9819грн.60коп.

Пунктом 10.2.1. Правил страхування
передбачено, що страхувальник зобов'язаний надати страховику або його
представнику для огляду пошкоджений ТЗ. У разі виявлення під час проведення
ремонтних робіт прихованих пошкоджень, роботи призупиняються до огляду
їх страховиком. В іншому разі вартість відновлення цих пошкоджень
страховиком не оплачується.

Всупереч вимогам  п. 10.2.1.Правил страхування при проведенні
огляду автомобіля 19.08.2005року  ні
позивач, ні представник Дніпропетровської філії запрошені не були.   В протоколі огляду ТЗ від 19.08.2005року зазначено,
що був присутній ОСОБА_3. При з'ясуванні чи є він працівником страхової
компанії, було встановлено, що він не є і не був представником страхової
компанії, що  не  заперечувалося і представником позивача в
засіданні суду.

Про проведення додаткового
дослідження автомобіля позивач не поставив до відома страхову компанію, не  призупинив виконання  робіт до
огляду ТЗ страховиком та провів додаткове експертне дослідження без  участі представника страхової  компанії. Зазначені  порушення
є  підставою   відмови в оплаті  відшкодування відповідно до додаткового
звіту  НОМЕР_3.

Крім того, в додатковому висновку
експерта НОМЕР_3 від 22.08.2005року зазначені для заміни  автозапчастини, які  вже були враховані в первісному акті. При  цьому ціна одних  і тих
же запасних  частин, а саме
піропатрон -натяжитель, опора поворотна, передня верхня в додатковому  звіті зазначені за ціною,  яка
значно  перевищує  ціни, зазначені на ці ж  запасні частини  в акті НОМЕР_2 від 03.01.2005року.
Будь-яких  пояснень  цих  розбіжностей
представник позивача суду не  зміг  надати, посилаючись  на те, що
це  компетенція  експерта.

Серед  документів, які підтверджують  настання страхового  випадку та розмір  збитків пунктом 11.3 Правил  зазначені
документи, що підтверджують  необхідні
витрати  на ремонт ТЗ і додаткового  обладнання -кошторис ремонтних  робіт, рахунки-фактури, наряди-замовлення та
інші, які підтверджують  оплату їх
виконання. При цьому зазначені документи приймаються страховиком при  умові, що з ним  було  узгоджено  вибір станції технічного  обслуговування для ремонту ТЗ.

Замість  зазначених
документів  страховиком може
бути  використаний акт  товарознавчої
експертизи, яка проведена спеціалізованою експертною  організацією або  фахівцем, який має  відповідне
право на проведення  таких  робіт. Знову ж  таки, вибір
експертної  організації
здійснюється страховиком  та  має
бути  погоджений з ним
страхувальником.

Крім  того, пунктом 8.4.12  Методики
товарознавчої  експертизи та
оцінки дорожніх  транспортних засобів,
затвердженої  наказом Міністерства
юстиції  України  №142/5/2092 від 24.11.2003року передбачено,
що  якщо
виявити  дефекти на
прихованих  частинах  складових
неможливо у разі застосування візуального  методу обстеження  ДТЗ, то всі припущення  щодо
прихованих  пошкоджень  фіксуються фахівцем і до  підтвердження
необхідності  виконання
ремонтних  дій  ці роботи
до  вартості відновлювального  ремонту не
включаються.

Незважаючи  на зазначені вимоги Методики,  в експертному звіті НОМЕР_2 від 03.01.2005року
всі припущення щодо прихованих
дефектів фахівцем не
вказані,  а зазначено лише про те,
що  кінцева вартість  збитків може бути  визначена після  виявлення скритих дефектів, без зазначення
усіх  припущень  щодо
цих  дефектів.

Відповідно до  вимог
ч.1 статті 990  ЦК України
страховик здійснює  страхову виплату
відповідно до  умов договору на підставі  заяви
страхувальника. При цьому статтею 991 ЦК України передбачені випадки,
коли  страховик має  право
відмовитися від  здійснення
страхової  виплати, серед  яких
частиною 2 зазначеної  норми
визначені також  інші підстави,
передбачені договором страхування.

З урахуванням  викладеного, оскільки  при проведенні додаткового  експертного
дослідження НОМЕР_3 від 22.08.2005року
були  порушені умови  договору страхування щодо  дотримання пунктів 10.2.1, 11.3.1-11.3.3
Правил   страхування  при здійсненні дослідження транспортного  засобу і це
дає  право відповідачу відмовитися
від  оплати вартості пошкоджень  автотранспортного  засобу, правові підстави  стягнення 9.819грн.60коп. відсутні, а
відповідно відсутні і підстави стягнення втрат від інфляції та  3%
річних за затримку перерахування грошових коштів.

Судові витрати  відносяться на позивача.

В засіданні за згодою  представників сторін  оголошувалася вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст.ст. 44, 49,
77, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних відмовити.

Суддя
З.І. Ємленінова

Рішення оформлено  відповідно   до

ст.
84 ГПК України 08.08.2007року.