ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.                Справа № АС-13/38-07

вх. № 1218/1-13

Суддя господарського суду Харківської області

за участю секретаря судового засідання

представників сторін :

позивача - Сидоренко А.В. за дов.

відповідача - Бережного Р.М. задов.

по справі за позовом  ЗАТ "Дергачі-Агро", смт. Борова

до  Дергачівська МДПІ м. Дергачі

про визнання нечинними повідомлення- рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ЗАТ "Дергачі-Агро", звернувся до суду з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Дергачівської МДПІ Харківської області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позивачем позову заперечує в повному обсязі з мотивів викладених у відзиві.

Суд вислухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши надані до матеріалів справи докази, встановив наступне:

Дергачівською міжрайонною державною податковою інспекцією в Харківській області (далі - Дергачівська МДПІ) була проведена планова документальна перевірка ЗАТ «Дергачі-Агро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005 року по 31.03.2006 року.

За результатами вказаної перевірки Дергачівською МДПІ був складений акт перевірки № 295/23-104/31797071 від 06.09.06 року.

Згідно акту перевірки встановлено, що позивачем були порушені вимоги 5.1. ст. 5, п.п. 5.2.1. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та вимоги п.п. 7.2.1. п.7.2., пп. 7.4.1 та п.п. 7.4.4. п. 7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме акти виконаних робіт до договору № 4/04-с від 05.01.04 року на консультаційно-сервісне обслуговування, укладеного між позивачем та ПП «Об'єднана елеваторна компанія» та до договору № 57 від 01.12.05., укладеного між позивачем та ПП «Євроклідон» про надання послуг правового характеру, на думку відповідача, «не дають розуміння про зміст виконаних робіт» та «не має можливості установити, з якою метою та для яких цілей були виконані для позивача дані послуги».

За зазначені порушення відповідачем зменшено валові витрати позивача на суму 200 417,00 грн. та донараховане податкове зобов'язання з ПДВ на суму 42 912,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки позивачем оформлені податкові повідомлення-рішення № /0 від 11.09.06. та № /0 від 11.09.06. року, якими позивачу визначена сума податкового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 64 369 грн. (у т. ч. основний платіж - 42912,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 21457,00 грн.) та сума податкового зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 60 996,00 грн. (у т. ч. основний платіж - 42805,00 грн., штрафна (фінансова) санкція-18191,00 грн.).

За результатами адміністративного оскарження зазначених повідомлень - рішень, рішенням Дергачівської МДПІ в Харківській обл. від 04.10.2006. №3384/10/25-010 та рішенням Державної податкової адміністрації в Харківській обл. від 24.11.06. №4365/10/25-010 спірні податкові повідомлення - рішення були залишені без змін та видані податкові повідомлення - рішення № /1 від 16.10.06 та № /1 від 16.10.06. на зазначені вище суми.

Згідно з п. 5.1. ст.5 Закону України "Про податок на прибуток" валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які набуваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання в господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1 п. 5.2 статті 5 Закону України "Про податок на прибуток від 22.05.1997 року (із змінами та доповненнями) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючиреактивну) з урахуванням обмежень, установлених пінктами 5.3-3.7 цієї статті.

Згідно з підпунктом. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про податок на прибуток" від 22.05.1997 року (із змінами та доповненнями) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2 ст. 4 Закону України " Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2001 року № 2181-ІІІ із змінами та доповненнями, обов’язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2. цьго пункту, є помилковим, покладається на платника податків, за вийнятком випадків, визначених п. 4.3 ст. 4 вказаного Закону.

Позивач не надав будь-які підтвердження зв’язку послуг інформаційно-сервісного обслуговування придбаних у ПП «Об'єднана елеваторна компанія» та послуг правового характеру, наданих ПП «Євроклідон» з господарською діяльністю товариства.

Згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) по договору консультаційно-сервісного обслуговування № 4/04-С від 05.01.2004 року, укладеному між позивачем та ПП «Об'єднана елеваторна компанія», роботи проводились щомісячно на протязі 168 годин. Як передбачено ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень, або 8 годин на день. Позивачем не надано ніяких підтверджуючих документів, які б свідчили про проведене інформаційно-сервісне обслуговування. Крім того в актах виконаних робіт не вказано, які види інформаційно-сервісного обслуговування отримало перевіряєме підприємство кожного місяця.

Також відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 31.03.2005 року по договору № 82 від 01.12.2004 року укладеному між позивачем та ПП «Євроклідон», в результаті чого встановлено, що в акті виконаних робіт не вказано, який комплекс послуг правового характеру отримав позивач. Позивачем не надано належних підтверджуючих документів, які б свідчили про отриманий комплекс послуг правового характеру.

Документів, які б давали розуміння про зміст виконаних робіт, відповідальних за здійснення господарської операції і за правильність її оформлення, позивач не надав, що в свою чергу не дає можливості установити з якою метою і для яких цілей були виконані данні послуги та віднесенні до валових витрат господарської діяльності підприємства, у зв’язку з чим відповідачем було донараховано податок на прибуток в сумі 4285,00 грн і фінансові санкції на суму 18191,00 грн.

Також судом встановлено, що податкова накладна отримана від ТОВ "Бізнес-строй" (код 31062690, м. Харків) для позивача від 30.06.2004 року № 14 на загальну суму 6582,00 грн. в тому числі ПДВ в сумі 1097,00 грн. до складу податкового кредиту проведеною перевіркою не включалась. Податкова накладна заповнена з порушенням, а саме в податковій накладній відсутні найменування виконаних робіт, номер акту виконаних робі та договір підряду, у зв’язку з чим позивачу донараховано ПДВ в сумі 42912,00 грн. та фінансові санкції на суму 21457,00 грн.

Відповідно до п. 7.4.1. Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з наступних подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАСУ судові витрати залишаються на позивача.

Керуючись 1,2,17,94,160, 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обгрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається  протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі –з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції, якщо не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення  строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2007 року о 16:30.

Суддя