КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2007                                                                                           № 32/117

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

Від позивача – не з’явився

Від відповідача – Приступа М.Є. – по довіреності

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державний комітет України з державного матеріального резерву

на рішення Господарського суду м.Києва від 23.03.2007

у справі № 32/117

за позовом                               ЗАТ "Агрофірма "Мирів"

до                                                   Державний комітет України з державного матеріального резерву

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 1673410,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 23.03.2007 р. усправі №32/117 позов Закритого акціонерного товариства „Агрофірма „Мирів” до Державного комітету України з державного матеріального резерву про стягнення 1 673 410,77 грн. задоволений частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просить його скасувати, оскільки вважає, що воно було прийнято по неповно з’ясованим обставинам з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї та заслухавши пояснення представників сторін, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

01.11.2000 між Державним агентством з управління державним матеріальним резервом та Відкритим акціонерним товариством "Немирівське ХПП" укладено договір №юр-2зб/83-2000 про відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Указом Президента України № 603 від 07.08.2001 на базі Державного агентства з управління державним матеріальним резервом створено Державний комітет України з державного матеріального резерву.

ВАТ "Немирівське ХПП" 01.11.2004 було реорганізоване шляхом приєднання до Закритого акціонерного товариства "Агрофірма "Мирів", яке згідно статуту є правонаступником всіх прав і обов'язків ВАТ "Немирівське ХПП".

За умовами Договору (п. 2.2) позивач зобов'язався прийняти матеріальні цінності до  державного резерву, які закладаються на зберігання, створити необхідні умови та   забезпечити належне зберігання.

Відповідач в свою чергу (п. 2.1, 4.2) зобов'язався відшкодовувати Позивачу витрати   по зберіганню, виходячи із розрахунку 2,5 грн. (з урахуванням ПДВ) за тонно-місяць зберігання   фактичної   кількості   матеріальних цінностей   державного   резерву,   шляхом і  перерахування грошових коштів на рахунок позивача.

Позивач свої обов'язки по договору, щодо прийняття на зберігання та забезпечення належних умов зберігання виконав у повному обсязі, що підтверджується наданими документами про закладення зерна до державного резерву (акти р-16) та перевірками контрольно-ревізійного управління відповідача, результати яких зафіксовані в актах від ]9.06.2002 та від 09.06.2005.

Відповідач за період з липня 2003 року по липень 2006 року свій обов'язок щодо відшкодування витрат не виконав.

Законом України "Про державний матеріальний резерв" визначено, що відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву це зберігання закладених до державного резерву матеріальних цінностей у постачальника (виробника) або одержувача (споживача) без надання йому права користуватися цими матеріальними цінностями до прийняття у встановленому порядку рішення про відпуск їх з державного резерву. Державний резерв створює Кабінет Міністрів України.

Організація формування, зберігання і обслуговування державного резерву, соціальний розвиток забезпечуються уповноваженим на це центральним органом виконавчої влади, який здійснює управління державним резервом, підприємствами, установами і організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву України (далі - система державного резерву).

Частиною 5 статті 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" встановлено, що відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532, запроваджує механізм відшкодування підприємствам, установам та організаціям (далі - відповідальні зберігачі) витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, у тому числі мобілізаційного, і визначення суми цих витрат.

Відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держкомрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно  із п.  3  Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням:

1) умов зберігання матеріальних цінностей державного резерву;

2) середнього розміру суми витрат;

3) розміру складських  приміщень,  майданчиків, холодильних  камер, резервуарів, підземних сховищ, де зберігаються матеріальні цінності державного резерву;

4) обсягу додаткових витрат з обслуговування таких цінностей.

Зміст, умови, права і обов'язки сторін за договором зберігання визначені також главою 66 ЦК України. Зокрема, в залежності від волі сторін, зберігання може носити платний або безоплатний характер.

При безоплатному зберігання на поклажодавця, відповідно до ч. 3 ст. 947 ЦК України, покладається обов'язок відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, якщо договором чи законом не звільнено поклажодавця від відшкодування   здійснених зберігачем витрат, вони підлягають сплаті ним на користь останнього. Обов'язок   поклажодавця щодо відшкодування витрат виникає в силу закону.

На час укладення договору, витрати зберігача по зберіганню матеріальних цінностей поклажодавця складали 2,5 грн. за тонно-місяць.

Вказаний розрахунок було здійснено виходячи із цін, що існували станом на час укладення договору, і відображали фактичні витрати по зберіганню матеріальних цінностей.

Судом встановлено, що, визначена договором сума 2,5 грн. не є сталою вартістю витрат по зберіганню матеріальних цінностей, оскільки в залежності від суспільних економічних процесів вартість може змінюватись.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про державний матеріальний резерв" передбачено, що фінансування витрат підприємств, установ і організацій, пов'язаних з обслуговуванням і зберіганням, списання збитків від уцінки і природних втрат матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, зокрема коштів, одержаних від позичання матеріальних цінностей державного резерву, а також коштів, одержаних від реалізації розброньованих матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

Таким чином, спеціальні норми Закону України "Про державний матеріальний резерв" передбачають відшкодування витрат пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву у грошовій формі та за рахунок як бюджетних коштів так інших джерел.

Згідно із ч. 1 ст. 8 того ж Закону поставка матеріальних цінностей до державного резерву і розміщення замовлень на їх поставку на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності здійснюється в основному на підставі замовлень на поставку продукції для державних потреб з наступним відшкодуванням усіх витрат відповідальних зберігачів.

Судом першої інстанції правомірно прийнятий до уваги експертний  висновок,  зроблений  ТОВ   "Експертна компанія „Укравтоеспертиза-Стандарт” (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №3192/05 від 07.04.2005 категорії А, В, С) в особі Манжос Олени Анатоліївни, з якого вбачається, що розрахунок робився на підставі порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532. Даним висновком підтверджується ринкова вартість витрат з відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву понесених ЗАТ "Агрофірма "Мирів" за період з липня 2003 року по липень 2006 року у розмірі 1275657,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку    не встановлений  або  визначений  моментом  пред'явлення  вимоги,  кредитор  має  право    вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Позивачем, в порядку ст. 530 ЦК України було направлено відповідачу вимогу від 07.08.2006. Станом на час розгляду справи вимогу позивача відповідач не задовольнив, грошові кошти не перерахував.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення 1275657,00 грн. визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач помилково вважає лист відповідача від 20.04.2005 № 9-1/2038 визнанням  боргу у розмірі 500 100,34 грн., доказів на підтвердження існування боргу позивач не надав, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2007 р. у справі №32/117 відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву на рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2007р. – залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 23.03.2007 р. у справі №32/117 – залишити без змін.

3. Матеріали справи №32/117 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

09.11.07 (відправлено)