ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.
№ 16/2160

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Продаєвич Л.В.,
Ткаченко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області, смт. Катеринопіль Черкаська обл.

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.01.2006

у справі
№ 16/2160  господарського суду Черкаської області

за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області, смт. Катеринопіль Черкаська обл.

до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Звенигородка, м. Звенигородка Черкаська обл.

про
зобов’язання прийняти до заліку суми понесених витрат на виплату пенсій у розмірі 3239,06 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явилися

від відповідача:
не з'явилися

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 24.09.2007, надіслана сторонам у справі –25.09.2007), проте сторони не скористалися правом, наданим їм статтею 22 Господарського процесуального кодексу України щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Доповідач: Продаєвич Л.В.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 22.10.2007 № 02-12/І/183 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. - головуючий, судді – Продаєвич Л.В., Ткаченко Н.Г.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області (надалі –Управління ПФУ) звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом про зобов'язання  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Звенигородка (надалі–Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування) включити до заліку витрати з виплати пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, заподіяного на підприємствах, розташованих на території країн Співдружності Незалежних Держав у розмірі 3579,85 грн. (згідно заяви від 18.11.2005 № 3376/07 про збільшення розміру позовних вимог) та включити відповідні витрати до заліку в майбутніх періодах.

Позов вмотивовано невиконанням відповідачем положень Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4 та зареєстрованого  в Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за № 376/7697 (надалі –Порядок № 5-4/4), яким визначено механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25.11.2005 (суддя: Спаських Н.М.), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.01.2006 (судді: Рудченко С.Г. - головуючий, Федоров М.О., Яковлєв М.Л.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою апеляційної інстанції, Управління ПФУ звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та просить прийняти нове рішення у справі.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на положення Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" та Порядку № 5-4/4.

Управління ПФУ стверджує, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування суму пенсій у розмірі 3579,85 грн. до заліку не прийняло, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по відшкодуванню виплачених Управлінням ПФУ пенсій, що призводить до неповного формування бюджету Фонду та загрожує несвоєчасним фінансуванням виплати пенсій.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.03.2006 касаційна скарга з матеріалами справи була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 17.08.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління ПФУ з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд в касаційному порядку судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Як вже було зазначено вище, рішення у цій справі прийнято 25.11.2005, постанова Київського міжобласного апеляційного господарського суду у даній справі прийнята 20.01.2006 року.

З 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судо-чинства України, статтею 3 якого встановлено, що справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 цієї статті визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено орган державної влади, орган місцевого самоврядування,  їхня посадова чи службова особа,  інший суб'єкт при  здійсненні  ними  владних  управлінських  функцій  на основі  законодавства,  в  тому  числі  на  виконання  делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі є Управління ПФУ в Катеринопільському районі Черкаської області.

Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121/2001, встановлено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за № 442/6730, (далі - Положення про Управління Фонду) управління  Пенсійного  фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Згідно з підпунктом 6 пункту 2.2 Положення про Управління Фонду останнє  відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління ПФУ, звертаючись до суду, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Крім того, відповідачем у даній справі є Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Звенигородка.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 року            № 16/98-ВР страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим державним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Статтею 15 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування встановлено, що управління фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування здійснюють правління та виконавчі дирекції страхових фондів, які забезпечують визначені законами конкретні види соціального страхування. Робочими органами виконавчої дирекції є її відділення, страхові каси тощо.

Отже, у відповідних правовідносинах відділення виконавчі дирекції Фонду соціального страхування виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Таким чином, у спірних правовідносинах сторони виступають не як суб'єкти господарської діяльності, а як суб'єкти владних повноважень.

Розглядаючи даний спір, суди попередніх інстанцій керувалися приписами Господарського процесуального кодексу України, але з таким висновком колегія суддів Вищого господарського суду України погодитися не може, виходячи із того, що суб’єктний склад та характер правовідносин у цій справі (затверджений постановою Правління обох фондів Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні витрат на виплату пенсій, пов'язаних з настанням нещасного випадку на виробництві) свідчить про те, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 06.10.2005 року № 2953-ІV "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, господарські суди першої та апеляційної інстанцій припустилися порушень, не врахувавши наведених норм та не застосувавши перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, а розглянули справу за нормами Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а справа - направленню до господарського суду першої інстанції для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області –задовольнити частково.

Рішення господарського суду Черкаської області від 25.11.2005 та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.01.2006 у справі № 16/2160  – скасувати.

Справу № 16/2160  направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Головуючий, суддя                                                                     І.Панова

Суддя                                                                                           Л. Продаєвич

Суддя                                                                                              Н.Ткаченко