СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" листопада 2007
р.
Справа  № 7/303

За позовом дочірнього підприємства
"Рівнехліб" відкритого акціонерного товариства "Концерн
Хлібпром"

до
відповідача підприємця ОСОБА_1

про
стягнення в сумі 3042,01 грн. боргу

Суддя  Маціщук А. В.

За
участю представників сторін :

від
поз.- Серветник С.В./дор-я № 03 від 22.10.07 р./

від
відп.- пред-к ОСОБА_2./пост.дов.ВКА № 811576 від 21.11.07 р.

В судовому засіданні 20.11.07 р.
оголошувалась перерва.

Позивач просить стягнути з
відповідача 3042,01 грн. заборгованості по розрахунках за поставлені
хлібобулочні та кондитерські вироби.

Відповідач позов не визнає,
заперечує, що на підставі договору поставки від
01.09.06 р. відповідачем чи його представниками були отриманий товар за
накладними, які представив суду позивач. Стверджує, що ці накладні не можуть
бути належними доказами прийняття товару.

Судом встановлено слідуюче.

Відповідно
до ст.ст.33,34 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог, надавши суду належні та допустимі
докази.

Згідно
зі ст.ст.173-174 ГК України господарські зобов'язання виникають з
господарського договору тощо. Договір може бути укладений в письмовій формі не
тільки шляхом складання одного документу, підписаного сторонами.

Договір
№ 102/1, укладений сторонами 01.09.06 р., припинив свою дію 31.12.06 р. згідно
з п.10.2, і суду не надані докази того, що дія цього договору продовжена. В
судовому засіданні представники сторін пояснили, що дія договору № 102/1 від
01.09.06 р. не продовжена і інший договір як єдиний документ укладений не був.
Отже, у позивача відсутні підстави для твердження про те, що на умовах договору
купівлі-продажу відбувалась передача товарно-матеріальних цінностей
відповідачеві.

Відповідно
до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерсько-му обліку,
затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого Мінюстом України 05.06.95 р. за № 168/704 /далі по тексту -
Положення/, - первинні документи є письмовими свідоцтвами, що підтверджують
факти підприємницької та іншої діяльності, які впливають на рух
товарно-матеріальних цінностей, стан майна, капіталу і фінансових результатів. Первинні
документи для надання їм юридичної сили і доказовості згідно з п.2.4 цього
Положення повинні мати такі обов'язкові реквізити як назва підприємства,
установи, від імені яких складений документ, посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного
документа. За відсутності таких реквізитів документи не можуть слугувати
доказом того, що господарська операція (в даному випадку - передача товарів за
договором купівлі-продажу) фактично відбулась, і, відповідно - доказом
зобов'язання відповідача перед позивачем за ст.ст.509,610 ЦК України та ст.193
ГК України.

Крім
того, згідно з п.2.4 Положення залежно від характеру операції до первинних
документів можуть бути включені додаткові реквізити, зокрема -дані про
документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Так, відповідно до Інструкції про
порядок заповнення, застосування спеціалізованої товарно-транспортної накладної
на відпуск хлібобулочних виробів, затвердженої наказом Міністерства аграрної
політики України від 06.06.01 р.        №
513 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.10.01 р. за № 920/6111,
товарно-транспортна накладна за формою № 1-ТТН є єдиним первинним документом,
який є підставою для списання товарно-транспортних цінностей підприємством, що
здійснило їх відпуск. Згідно з вимогами ч.4 цієї Інструкції поле “продукцію
прийняв” у товарно-транспортній накладній заповнює відповідальна особа
одержувача, що записує власну посаду, прізвище, ініціали та своїм підписом і
печаткою завіряє достовірність указаних реквізитів і прийняття продукції. Крім
того, у полі “продукцію прийняв” має бути штамп одержувача про прийняття
продукції.

Накладні, на які посилається
позивач як на докази грошового зобов'язання відповідача /а.с.11-50/, не містить
необхідних реквізитів -тому не є первинними документами, які можуть бути
допустимими доказами того, що відбулись господарські операції з
продажу/передачі товарів. Так, відсутні відомості про посаду, повноваження,
прізвище, ініціали особи одержувача і відсутні відбитки штампа чи печатки.

Суд
звертає увагу, що відповідно до ст.51 ЦК України та ст.128 ГК України до
підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті відносин. В даному випадку такі обмеження
відсутні. Крім того, на відносини фізичних осіб-суб'єктів господарювання з
приводу безпосереднього здійснення господарської діяльності поширюється
чинність Господарського кодексу України.

За
таких обставин у суду відсутні правові підстави для покладення відповідальності
у даному спорі на підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у позові.

Суддя