ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.06.07                                                                                           Справа  № 4/2309-27/329

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого судді Городечної М.І., суддів Юркевича М.В. та Кузя В.Л., розглянувши апеляційну cкаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівпромліс” № 577 від 02.03.2007 року (вх.     № 798 від 14.03.2007 року) на рішення господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року  у справі № 4/2309-27/329

за позовом Державного підприємства “Старосамбірське лісомисливське господарство”, м.Старий Самбір, до Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівпромліс”, м.Жидачів, про стягнення 1775,51 грн.

за участю представників: від позивача: Щербан І.Б., від відповідача: Йонка О.В.

З правами та обов’язками, передбаченими ст.ст. 20, 22 ГПК України, представники сторін ознайомлені.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року  у справі № 4/2309-27/329 частково задоволено позов Державного підприємства “Старосамбірське лісомисливське господарство” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівпромліс”: стягнено з відповідача на користь позивача 1376,82 грн. основного боргу, 40,85 грн. –3% річних, 125,68 грн. інфляційних втрат та судові витрати: 88,66 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позовних вимог провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з даним рішенням місцевого суду, відповідач у справі оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі № 577 від 02.03.2007 року (вх. № 798 від 14.03.2007 року) вважає дане рішення необгрунтованим та незаконним. В обгрунтування наведеного посилається на  неправильне застосування судом норм матеріального права  та неповне з‘ясування обставин справи, зокрема, що судом першої інстанції не враховано, що в позивача перед відповідачем існує борг в сумі 1702,50 грн. внаслідок переплати по поставленій йому продукції. Судом порушено вимоги ст. 85 ГПК України щодо оголошення рішення.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, посилаючись на відсутність доказів оплати позивачем боргу по накладній від 02.11.2004 року № 002484 та факту переплати відповідачем поставленої йому продукції, у зв‘язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року без змін.

В судовому засіданні 06.06.2006 року оголошувалась перерва до 27.06.2007 року до 14 год. 30 хв., про ознайомлення з чим представники сторін розписались на внутрішній стороні обкладинки справи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення другої сторони, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне.

По товарно-транспортній накладній № 002484 від 02.11.2004 року Старосамбірським державним лісомисливським господарством (правонаступником якого є позивач, що стверджується наказом Державного комітету лісового господарства від 28.04.2005 року № 298, довідкою головного управління статистики в Львівській області від 21.06.2005 року) було відпущено відповідачу через його представника по довіреності ЯЗЯ № 532988 від 01.11.2004 року Бісика І.П., лісоматеріали на загальну суму 2797,5 грн.

Відповідачем було частково оплачено отриманий ним по вищезазначеній накладній товар, внаслідок чого його заборгованість згідно розрахунку позивача (а.с. 23-24) складає 1376,82 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема з договорів та інших правочинів.

За змістом ст. 144 ГК України, майнові права та майнові обов’язки суб’єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Положення ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України передбачають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

12.10.2005 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату боргу в сумі 1583,12 грн., що виникла по  накладній     № 002484 від 02.11.2004 року, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 530 ЦК України. Дану вимогу відповідачем залишено без розгляду. Таким чином, по закінченні семиденного строку з моменту отримання даної вимоги у відповідача виникло зобов‘язання сплатити зазначену суму.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відповідності до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України не подано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів погашення боргу в сумі 1376,82 грн.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було враховано факт переплати ним по отриманих від позивача лісоматеріалах, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки відсутні докази в підтвердження зазначених доводів. Крім цього підставою для даного позову є факт несплати відповідачем отриманого по накладній № 002484 від 02.11.2004 року товару. Відповідачем не подано суду жодних доказів оплати боргу саме по зазначеній накладній. В той же час, апеляційний суд враховуючи, що згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є законність та, що згідно з ч.2 ст. 4 Конституції України забезпечення прав осіб є головним обов‘язком держави вважає за необхідне роз‘яснити відповідачу, що він не позбавлений можливості в встановленому законодавством порядку вимагати від позивача повернення безпідставно перерахованих коштів.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позов в частині стягнення основного боргу в сумі 1376,82 грн. є підставним та обгрунтованим, а тому правильно задоволений судом першої інстанції.

У зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, на підставі ст.ст. 526, 625 ЦК України, йому було підставно нараховано 125,68 грн. інфляційних втрат та 40,85 грн. –3% річних.

Також судом першої інстанції правильно застосовано норму п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України, враховуючи часткову відмову позивача від позову.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду відповідає обставинам та матеріалам справи, вимогам матеріального та процесуального права, а тому його належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівпромліс” залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Львівської області від 25.01.2007 року  у справі № 4/2309-27/329 залишити без змін.

Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий- суддя                                             Городечна М.І.

суддя                                                                                Кузь В.Л.

суддя                                                                 Юркевич М.В.