ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 9/42

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”

на  постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 27.04.2006 р.

у справі
№ 9/42

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Нижньодніпровського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів

до
Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”

про
відшкодування збитків в сумі 5 156,98 грн., заподіяних рибному господарству внаслідок проведення днопоглиблювальних робіт

в судовому засіданні взяли участь представники:

прокуратури:
— не з’явились;

позивача:
— не з’явились;

відповідача:
Баштаненко Т.С., дов. № 12-13/1-юр від 15.01.2007 р.;
Іванов В.М., дов. № 001-юр від 01.01.2006 р.;

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2005 р. Дніпропетровський міжрайонний природоохоронний прокурор (далі –Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Нижньодніпровського державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів (далі –Управління) до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просив стягнути з Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” (далі –Підприємство) збитки, заподіяні рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сумі 5 156,98 грн.

Позовні вимоги Прокурор обґрунтовував тим, що Порт у період з 01.04.2005 р. по 12.04.2005 р. проводив днопоглиблювальні роботи в акваторії Дніпровського водосховища за відсутності проекту днопоглиблювальних робіт, погодженого з державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології, без дозволу на проведення відповідних робот, що є порушенням норм Водного кодексу України, Порядку користування землями водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.1996 р. № 502 (далі –Порядок), Положення про порядок видачі дозволу на будівельні, днопоглиблювальні і вибухові роботи, видобування піску, гравію, прокладення кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду, затвердженого наказом Державного комітету України по водному господарству від 29.02.1996 р. № 29 (далі –Положення) та підставою для відшкодування завданої шкоди на підставі норм Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища”, розмір якої у відповідності до Методики розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, затверджену наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 18.05.1995 р. № 36 (далі –Методика) складає 5 156,98 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2006 р. (суддя Подобєд І.М.) позовні вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Управління задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 р. (колегія суддів: Джихур О.В., Коршун А.О., Виноградник О.М.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2006 р. залишено без змін.

Вказані судові акти мотивовані тим, що на момент виконання днопоглиблювальних робіт у Порта, в порушення вимог законодавства України, були відсутні відповідні проект та дозвіл, видані (погоджені) державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології, у зв’язку з чим Порт має відшкодувати завдану шкоду на підставі норм Конституції України, Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” та Закону України “Про тваринний світ”.

Порт звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2006 р. скасувати. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Порт обґрунтовує тим, що місцевим та апеляційним господарськими судами було порушено або неправильно застосовано ст. 224 Господарського кодексу України, ст. ст. 107 та 108 Водного кодексу України, Закон України “Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру” та Методику.

За розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 02.10.2007 р. розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів Вищого господарського суду України у складі судді Кравчука Г.А. –головуючого, суддів Мачульського Г.М. та Шаргала В.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Порта не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, матеріалами справи підтверджується та Портом у касаційній скарзі не заперечуються, що він при проведенні днопоглиблювальних робіт в акваторії Дніпровського водосховища не мав відповідних проекту та дозволу, виданих (погоджених) державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології, як того вимагає законодавство України, а саме –ст. 86 Водного кодексу України, Порядок та Положення.

Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Частина перша ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” встановлює, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Частина четверта ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов’язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно з частиною першою ст. 72 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Виходячи з наведених норм законодавства України, колегія суддів погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про обов’язок Порта відшкодувати збитки, завдані внаслідок проведення днопоглиблювальних робіт в акваторії Дніпровського водосховища за відсутності відповідних проекту та дозволу, виданих (погоджених) державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства та геології, розмір яких визначено на підставі Методики, яка визначає порядок розрахунку розмірів збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок забруднення рибогосподарських водойм стічними водами, шкідливими речовинами та проведенням на водоймах будь-яких робіт з порушенням природоохоронного законодавства, що призвели до загибелі риби, знищення нерестовищ, зниження рибопродуктивності водойм юридичними та фізичними особами, в т. ч. іноземними, у рибогосподарських водоймах України (п. 3.1 Методики).

Посилання Порта у касаційній скарзі на порушення або неправильне застосування місцевим та апеляційним господарськими судами ст. ст. 107 та 108 Водного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України є безпідставним, оскільки вказані норми не регулюють спірні правовідносини.

Твердження Порта у касаційній скарзі про те, що господарські суди першої та другої інстанції порушили або неправильно застосували Закон України “Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру” має загальний характер, не містить посилання на конкретні норми вказаного закону та суті їх порушень, у зв’язку з чим не може бути прийнято колегією суддів Вищого господарського суду України до уваги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Підприємства не спростовують висновку апеляційного господарського суду, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дочірнього підприємства “Дніпропетровський річковий порт” Акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 р. у справі № 9/42 господарського суду Дніпропетровської області –без змін.

Головуючий суддя                                                        Г.А. Кравчук

Суддя                                                                           Г.М. Мачульський

Суддя                                                                           В.І. Шаргало