ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.
№ 2-24/2273.1-2006 (2-19/148-2004, 2-24/1590.1-05)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І.- головуючого (доповідача), Рибака В.В., Стратієнко Л.В., розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Уют-н"

за участю представників сторін: позивача – Аркатової В.В.,

відповідача –Никонова М.В., Давиденко С.Г.,

на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 квітня 2007 року у справі за позовом Орендного підприємства “Кримтеплокомуненерго" в особі Євпаторійської філії до Комунального підприємства "Уют-Н" про стягнення 1869806, 47 грн.,

встановив:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року (суддя Колосова Г.Г.) позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1465271, 04 грн. заборгованості, судові витрати, 3750, 95 грн. витрат за проведення експертизи.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 квітня 2007 року рішення суду залишене без змін.

У касаційній скарзі Комунальне підприємство "Уют-н" просить скасувати вказані судові рішення посилаючись на те, що вони прийняті з порушенням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 1 листопада 2000 року між сторонами у справі було укладено договір №1620 на відпуск теплової енергії, згідно умов якого постачальник бере на себе зобов'язання на постачання тепловою енергією в гарячій воді в договірних обсягах, а споживач зобов'язується сплачувати вартість одержаної теплової енергії за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.2.1 договору теплова енергія надається споживачу в таких обсягах: на опалення приміщень організацій площею 631,0 кв. м, на опалення житлових приміщень площею 140850, 5 кв.м, на гаряче  водопостачання - 6143 чоловік.

Відповідно до пункту 5.1 договору, облік споживання теплової енергії проводиться по опалюваним площам, розрахунковим показникам та з показань приладів. Облік витрати гарячої води - з розрахункових даних, згідно нормативних документів та з даних зареєстрованих водомірів.

Строк дії цього договору встановлений до 01.09.2005 року.

Пунктом 3.2.2 укладеного договору передбачений обов'язок споживача виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах та строки, передбачені договором.

На підставі п.6.1 договору, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються споживачем згідно з обсягами, визначеними в пункті 2.1 договору.

Згідно п.6.3 укладеного договору, теплова енергія оплачується щомісяця до 1 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Як правильно встановлено судами, на виконання умов укладеного договору №1620, позивач здійснював теплопостачання на приміщення організацій та житла, площа яких передбачена угодою сторін.

З матеріалів справи вбачається, що орендне підприємство "Кримтеплокомуненерго" в особі Євпаторійської філії орендного підприємства "Кримтеплокомуненерго" надавало послуги з опалення житла за тарифами, встановленими Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, відповідно до постанови Ради Міністрів Автономної Республіки Крим № 277 від 22.08.2000 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно, всебічно дослідили надані сторонами докази, належно їх оцінили і дійшли обґрунтованого висновку про те, що кошти, які надійшли безпосередньо від населення в оплату послуг з теплопостачання, враховані в розрахунку суми заборгованості відповідача перед позивачем і позивачем була зменшена сума заборгованості комунального підприємства по утриманню житла "УЮТ-Н".

Тому, твердження відповідача про подвійне стягнення суми з населення та відповідача, є безпідставними та необгрунтованими.

Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди виходили з того, що згідно укладеного сторонами у справі 1 листопада 2000 року договору доручення до договору №1620, позивач прийняв на себе зобов'язання здійснювати розрахунки за особовими рахунками з квартиронаймачами та власниками квартир, а довіритель - відповідач зобов’язався здійснювати роботу з квартиронаймачами та власниками квартир по погашенню заборгованості за послуги теплопостачання та ін.

Суд вважає, що місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про часткове задоволення вимог позивача в сумі 1465271,04 грн., в тому числі 1460766,33 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію на житловий фонд та 4504,71 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію на службові приміщення, оскільки при проведенні експертизи не був врахований той факт, що за попередній період з 01.09.2000 року по 01.08.2003 року де-яки абоненти погасили заборгованість компенсаційними чеками ощадбанку на суму 97289, 68 грн.

Тому, в частині стягнення 97289,68 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

В іншій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України, у зв’язку з відмовою позивача від позову і відмову прийнято господарським судом.

Наведені в рішенні та постанові висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для їх зміни не має.

Інші доводи касаційної скарги до уваги судом не приймаються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115,1117,1119,11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 5 квітня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Комунального підприємства "Уют-н" – без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                 В.Дерепа

Судді                                                                                          В.Рибак

Л.Стратієнко