ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Сладкая жизнь" м. Київ

до                     Товариства  "Укравтозаз-сервіс" м. Києва

Третя особа   Відкрите акціонерне товариство «Донецьк Авто »м. Донецьк

про                   заміну автомобіля  (без дефектів )

Суддя    Качан Н.І.

Представники:

Від позивача          Кисельов В.С.- пред. по довіреності

Від відповідача     Томашевський В.А.- пред.по довірен.

Від третьої особи  Степаненко В.Б.- пред.по довірен.

В судовому засіданні в порядку ст. 77 ГПК України оголошувалась короткочасні перерви.

Обставини справи:

Ухвалою господарського суду від 17.05.2007р. порушено провадження у справі .

Позивач звернувся з позовом  про  заміну автомобіля , зобов’язавши відповідача здійснити заміну поставленого автомобіля , який  був технічно пошкоджений внаслідок пожежі , що сталася 09.12.2006р. посилаючись на невиконання добровільно  зобов’язань з боку відповідача як продавця недоброякісної   продукції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав додаткові пояснення на заперечення та відзив  відповідача.

Відповідач заявлені вимоги не визнав, пред’явлені докази оспорив посилаючись на те, що твердження позивача суперечать дійсним обставинам господарського спору. Не відмовляючись від умов  укладеного  договору поставки зазначив, що кваліфіковані фахівці заводу виробника після огляду та дослідження пошкодженого автомобіля прийшли до висновку, що його возгорання вказує на те, що в автомобілі не виявлено та не встановлено жодного недоліку товару, а джерелом пожежі стало зовнішнє джерело вогню, яке не пов’язане з несправностями окремих агрегатів чи електросистеми, а тому, вважає, що при експлуатації та за результатами пожежі не виявлено будь-яких проявів, що свідчать про виробничий недолік чи вину виготовлювача та постачальника, тому виключає  підстави  для заміни купленого автомобіля.

Третя особа, посилаючись на проведені додаткові технічні дослідження та пояснення спеціалістів виробника і спеціаліста Донецького НІІСЕ Ковальова В.М. вважає, що загорання автомобіля було пов’язано з наявністю достатньо потужного джерела запалення, який не міг виникнути з будь-яких технічних причин пов’язаних з експлуатацією чи несправністю механізмів та електричної системи даного автомобіля. Висновки технічного плану начальника ДУ МНС України у Донецькій області (капітана  внутрішньої служби                  Агбаш А.В.) вважає, такими, що базуються на свідченнях прямо або косвенно пов’язаних осіб з позивачем та організацією, яка зберігала постраждале майно. У зв’язку з викладеним третя особа, вважає, що підстав  для задоволення позову немає..

Під час судового розгляду представники позивача  та відповідача заявляли клопотання про витребування додаткових доказів за матеріалами слідчої перевірки. Такі клопотання були задоволені і до матеріалів справи долучені докази, листування та результати слідчої перевірки за фактом пожежі, а також, матеріали товаровиробника.

Сторонами проводились службові перевірки пов’язані з обстеженням стану автомобіля, викликані несправністю паливної системи чи електрообладнання про що мають висновки кваліфікованих спеціалістів, зазначені висновки залучені до матеріалів справи.

Відповідач у додаткових поясненнях до відзиву, посилаючись на ряд обставин, вважає, що є підстави для відмови у позові, оскільки, висновок № 6525/20 вказує на зовнішнє джерело вогню, що і стало причиною виникнення пожежі.

Позивачем також, представлені додаткові письмові пояснення до позову та заперечення на відзив відповідача.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали,  всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін,  Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами укладено Договір на поставку № 6 від 30.10.2006р., за яким позивач, як покупець, а відповідач, як продавець, на підставі акта прийому-передачі від 21.10.2006р. здійснили поставку автомобіля Шевроле, модель В4ММ554 № кузову 7ВО61881.

Право власності позивача на даний автомобіль підтверджується свідоцтвом на реєстрацію транспортного засобу, виданого Миколаївським МРЕВ Донецької області від 01.11.06р., відповідно до якого вказаному автомобілю був виданий реєстраційний                           № АН 81- 48 ВМ.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами  розділу 4 Договору відповідач  прийняв на себе зобов’язання продавця та  після сплати покупцем вартості за автомобіль, гарантував, що якість проданого товару повинна відповідати вимогам ТУ, а комплектація –пакувальному листу.

Покупець отримавши необхідну документацію, будь-яких претензій до стану транспортного засобу під час його приймання і  експлуатації не мав.

09.12.06р. автомобіль, маючи пробіг 3 250 км., через півтора місяця його експлуатації, через загорання був технічно пошкодженим відповідно вузли та агрегати у моторному відсіку прийшли в негідність, втративши можливість їх подальшого використання.

До матеріалів справи залучені пояснення здійсненого огляду місця пожежі та обставин подій. Виходячи з пояснень свідків та проведених слідчих дій встановлено, що автомобіль знаходився на відкритій стоянці, при цьому приблизно о 12 годині дня водій закрив автомобіль і тільки о 22 годині охоронець автостоянки побачив вогонь і по телефону оповістив про факт пожежі.

Пожежа була ліквідована в 22 години 27 хвилин 09.12.06р.

Із технічного висновку по факту пожежі, вбачається, що роботи з вогнем біля автомобіля не проводились, а тому єдино можливою версією визнається аварійність режиму роботи електромережі автомобіля. При цьому характерних ознак для випадку короткого замикання виявлено не було.

Разом з тим, позивач залишаючи автомобіль на стоянці не надав суду належних документальних підтверджень того, що провів передачу зазначеного майна під зберігання відповідальній особі автостоянки, як це передбачено діючими правилами охорони та забезпечив належний та надійний стан автомобіля, підготувавши його для багаточасової стоянки (понад 10 годин).Тобто прийняв всі залежні заходи для забезпечення  та схоронності майна .

Висновки пред’явлених експертиз вказують на найбільш вірогідніші причини пожежі та мають значні протиріччя між собою, але безумовних доказів в підтвердження причин виникнення  події,  та  місця пожежі , яка відбулася, в тому числі, за рахунок погіршення стану електропровідності в моторному відсіку автомобіля не зазначають.

Тому судом, висновки спеціалістів, як то Акт по факту пожежі, Протокол огляду місця пожежі, Технічний висновок від 29.12.06р., приймаються, як доказ по факту події. До матеріалів справи залучено копію Постанови № 71 від 18.12.06р. про відмову в порушенні кримінальної справи, за причин відсутності складу злочину. У зазначеній постанові вказується на необхідність проведення інструктажу про заходи пожежної безпеки під час експлуатації автомобіля.

Як зазначає позивач, на підставі висновків за результатами до слідчої перевірки обставин пожежі пошкодження його автомобіля виникло з причин неналежної якості автомобіля, зокрема, його електричної системи, що знаходилась у аварійному режимі. Позивач вказує, на те, що в салоні автомобіля виникав запах гарі і за цих обставин він звертався в авто центр Донецької філії.

Проте, 07.11.06р. на підставі оформленого замовлення наряду виконувалась діагностика ходової частини автомобіля, що вказує на відсутність будь-яких відхилень та не зазначає наявність відхилень від вимог ТУ. Доводи позивача спростовуються його ж поясненнями про те, що ніяких відхилень у якості автомобіля виявлено не було, а проводилось  технічне регулювання стану  автомобіля. Ці обставини підтверджуються Актом виконання робіт від 07.11.06р., а тому перелічені докази приймаються судом як пояснення про технічний огляд автомобіля.

Позивач зазначає, що після пожежі залишкова вартість автомобіля виявилась не значною, а матеріальний збиток обраховано у сумі 61 752 грн., тобто 91,75 % від вартості нового автомобіля, тому він погодився із висновками спеціалістів, що відновлювати зазначений транспортний засіб недоцільно.

Позивачем зазначений автомобіль (реєстраційний номер АН 81-48 ВМ) не був застрахований, тому на додаткові запити суду належний договір та  страховий поліс суду не були  надані, а в поясненнях додатково до позову про ці обставини зазначається, що договір та страховий поліс відсутні.

Посилаючись на ч. 6 ст. 269 ГК України позивач акцентує увагу суду, що саме постачальник зобов’язаний за власний рахунок усунути дефекти виробу, які виявлені протягом гарантійного терміну або  замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем правил експлуатації або зберігання виробу.

Пояснення позивача, що він не здійснював експлуатацію автомобіля у повній відповідності до рекомендацій та посібника з експлуатації судом приймаються до уваги, оскільки будь-яких додаткових технічних та електрообладнань у автомобілі  не встановлювалось, а що стосується умов зберігання та забезпечення майна належним чином, зокрема на відкритій стоянці автомобілів, то прямих та безумовних доказів суду не надано.

Кваліфіковані фахівці заводу виробника ЗАТ «Запорізькій автомобілебудівний завод»після огляду та дослідження автомобіля прийшли до висновку, що його возгорання не визвано несправністю паливної системи або електрообладнання автомобіля та не пов’язані з якістю його виготовлення. Слід зазначити, що фахівці заводу виробника та експерт ДНДІСЕ прийшли до аналогічних висновків про те, що виникнення пожежі не пов’язані з якістю автомобіля та його вузлами, агрегатами та електросистемою і електрообладнанням. Таким чином, пред’явлені позивачем докази безумовно не вказують на неякісність або виробничі недоліки поставленої продукції, що дає підстави суду зробити висновок про відсутність вини відповідача..

Враховуючи, що висновки Донецького НДІ судових експертиз та пояснення і висновки спеціалістів відповідача та виробника фіксують факт відсутності будь-якого виробничого недоліку у автомобілі, що міг би вплинути та стати причиною пожежі суд погоджується з доводами відповідача, виробника та третьої особи про їх  відсутність вини, і будь-яких обов’язків та відповідальності відповідача по відшкодуванню понесених збитків позивача, що виникли внаслідок пожежі.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб’єкт господарського зобов’язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб’єкта, а інший суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про необґрунтованість вимог позивача, а також те, що відповідач в установленому порядку обставини, повідомлені позивачем, спростував, а факт не виконання умов договору поставки з вини відповідача чи виробника продукції не підтверджується зібраними доказами по справі, тому, підстав для задоволення позову не вбачається.

За таких обставин, позов визнається  не доведеним, не  обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, то зазначені витрати не відшкодовуються (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 269 ГК України, ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,  Договором сторін, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                                 Н. І. Качан

Дата підписання рішення 05 жовтня 20007 року