СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.07                                                                                 Справа № 16/513(13/14).

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали  справи за позовом Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м. Єнакієве Донецької області

до Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський завод технічного вуглецю” м. Стаханов Луганської області

про стягнення 1607 грн. 04 коп.

при секретарі судового засідання Кравцовій Г.А.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув,

від відповідача – Маломед В.П., дов. від 26.07.07. №1698-02,

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні 01.10.07. було оголошено перерву до 16.10.07. до 11 години в порядку ст.77 ГПК України.

Суть спору: заявлена вимога про стягнення плати в сумі 1607,04грн. за користування цистернами при поставці товару на підставі договору від 31.10.03. №445/375.

Відповідач відзивом від 07.09.07. №16/02 та доповненням від 01.10.07. №16/02-1 до відзиву проти позову заперечує з підстав спливу строків позовної давності. В цих же документах представник відповідача вказує про визнання боргу частково –на суму 674,16грн. і про виконання постанови апеляційного господарського суду Луганської області щодо стягнення 766,44грн., які відповідач сплатив платіжним дорученням від 31.05.07. №1333. Відповідач також зазначає, що рахунків на оплату користування цистернами позивач йому не направляв.

Між сторонами у справі укладено договір поставки від 31.10.03. №445/375, на підставі якого постачальник (позивач) зобов’язався поставляти залізничним транспортом (в цистернах) та передавати у власність покупця (відповідача) товар – хімічні речовини –у кількості, по ціні та за реквізитами, вказаними у договорі, а відповідач зобов’язався приймати товар та оплачувати вартість продукції на умовах 100% передоплати протягом 2 банківських днів з дня пред’явлення позивачем рахунку до оплати.

Вказаним договором також визначено порядок оплати відповідачем за користування цистернами, яким сторони встановили, що у даних правовідносинах вони керуватимуться «Правилами користування вагонами і контейнерами», затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99. №113, та наказом від 02.02.99. №53 (пункт 5.6 договору). Таким чином, договором поставки від 31.10.03. №445/375 строк оплати за користування цистернами не визначено. Дані обставини вказано у постанові ВГСУ по цій справі від 31.07.07.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар у залізничних цистернах протягом листопада-грудня 2003 року. Оплату за товар відповідач здійснив у повному обсязі, а плату за користування цистернами відповідач позивачеві не переказав, хоча позивач направив рахунки на суму 1607,04грн. для оплати у червні 2004 року і відповідач отримав рахунки, про що свідчить відповідь відповідача від 09.06.04. №1133/23-02 (а.с.35).

Крім того, відповідач отримав претензії від позивача  - від 21.03.06. №014-792 (а.с.29) і від 25.10.06. №014-3425 (а.с.36-37). Відповідач надав відповіді на претензії відповідача (а.с.31,39), якими залишив вимогу позивача про оплату користування цистернами без задоволення у зв’язку з тим, що позивачем не було додано до рахунків на оплату вартості користування цистернами залізничних накладних.

Позивач 09 січня 2007 року звернувся з даним позовом до суду з вимогою до відповідача про стягнення 1607,04грн. вартості за користування залізничними цистернами згідно пред’явлених у червні місяці 2004року рахунків. Копію позову на адресу відповідача направлено 15 грудня 2006 року.

Відповідач позов в сумі 674,16грн. визнав, а в решті вимог заперечив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки відповідач вважає, що договором поставки від 31.10.03. №445/375 визначено строк і порядок пред’явлення рахунків на оплату користування цистернами –пунктом 2.2 – протягом 5 робочих днів з дня виникнення у позивача податкового зобов’язання.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у семиденний строк з дня отримання боржником вимоги від кредитора про оплату.

Договір поставки від 31.10.03. №445/375 зобов’язує відповідача виконати обов’язок по оплаті вартості користування цистернами  у відповідності до умов «Правил користування вагонами і контейнерами», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99. №113, та згідно з наказом від 02.02.99. №53. Дослідивши вказані Правила та наказ №53, суд дійшов висновку, що дні норми права не містять спеціальних строків для оплати вагонів (цистерн) і не встановлюють будь-яких обмежень для суб’єктів господарювання як спеціальні норми права.

При розгляді даного спору суд дійшов висновку, що строк оплати за користування цистернами договором поставки від 31.10.03. №445/375 не встановлено, а встановлено тільки порядок і строки розрахунку за продукцію. При цьому слід вказати, що «Правилами користування вагонами і контейнерами», затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99. №113, та наказом від 02.02.99. №53 також не встановлено конкретного строку оплати за користування вагонами і контейнерами (та цистернами). Таким чином, відповідач зобов’язаний був оплатити рахунки відповідача протягом семи днів з дня їх отримання, тобто, у червні 2004 року.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами. Договором поставки від 31.10.03. №445/375, укладеним сторонами по справі, який відповідає правовому інституту поставки Господарського кодексу України (ст.265), не визначено порядок виконання відповідачем зобов’язань по сплаті вартості користування цистернами і, відповідно, строк права заявлення вимоги у позивача обмежений строками позовної давності тривалістю в три роки з дня, коли у позивача виникає право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання.

Матеріалами справи підтверджено належним чином факт використання відповідачем цистерн на суму 1607,04грн. Позивач належним чином довів суду факт надіслання відповідачу рахунків про використання цистерн на вказану суму боргу: даний факт підтверджується відповідями відповідача на вимоги позивача протягом 2004-2006 років. Також суд приймає визнання відповідачем позову на суму 674,16грн. Таким чином, позивач виконав свої обов’язки перед відповідачем у відповідності до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

При розгляді справи суд встановив, що відповідач не виконав свої обов’язки перед позивачем по оплаті вартості користування цистернами  на суму 1607,04грн., чим порушив умови укладеного з позивачем договору поставки  від 31.10.03. №445/375 в частині оплати за користування цистернами –пункт 5.6.

До правовідносин сторін за даним спором слід застосовувати норми позовної давності Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року.

Згідно ст.76 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, згідно з якою право на позов виникає з дня, коли особа довідалася про порушення свого права. Перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач дізнався, що відповідач не виконав зобов’язання в строк, встановлений ст.165 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав вимогу про оплату вартості користування цистернами у червні 2004 року, а позов заявлено до суду 28.12.06. (а.с.43), тобто, три роки не минуло.

Дослідивши матеріали справи та розрахунок позовних вимог, наданий позивачем до позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в сумі 1607,04грн., що є платою за користування відповідачем цистернами, і відповідач зобов’язаний був оплатити вартість користування цистернами.

Грошову суму 766,44грн., сплачену відповідачем на виконання постанови апеляційного господарського суду Луганської області по даній справі від 22.05.07., відповідач має право повернути на підставі правил закону.

Відповідно до правил ст.49 ГПК України судові витрати слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,34,44-49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Стаханівський завод технічного вуглецю” м. Стаханов Луганської області, вул. ім. Чайковського, 21, ід код 05389959 на користь Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м. Єнакієве Донецької області, вул. ім. Марата, 1, ід. код 31272173 плату за користування цистернами в сумі 1607,04грн., витрати по держмиту в сумі 102грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 22.10.07.

Суддя                                                          Р.М Шеліхіна