ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.

№ 32/311

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

позивача

Москальця А.П. дов. від 05.07.06
р.

відповідача  3 особи

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином
Рудовського Ю.Б. директора

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 01.03.2007 року
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі

№ 32/311 господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача   про

Дочірнього підприємства "Мирівське
хлібоприймальне підприємство"
Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб
України" "Мирівський елеватор"
витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Дочірнього підприємства "Мирівське хлібоприймальне
підприємство", за участю третьої особи Дочірнього підприємства Державної
акціонерної компанії "Хліб України" "Мирівський елеватор"
про витребування майна, а саме насіння соняшника у кількості 94 150, 00 кг.

Рішенням від 01.11.2006 року
господарського суду Дніпропетровської області в задоволенні позовних вимог до
ДП ДАК "Хліб України" "Мирівський елеватор" про
витребування насіння соняшника у кількості
94 150, 00 кг відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю
доказів того, що ДП ДАК "Хліб України" "Мирівський
елеватор" в установленому законом порядку отримав від ДП "Мирівське
хлібоприймальне підприємство" чи від СПД ОСОБА_1 94 150, 00 кг зерна соняшника,
яке було раніше -на підставі договору про надання послуг по прийманню,
зберіганню та обробці сільськогосподарської продукції від 16.12.05р. НОМЕР_1,
укладеного між позивачем та ДП "Мирівське хлібоприймальне
підприємство", передане СПД ОСОБА_1 на відповідальне зберігання саме ДП
"Мирівське хлібоприймальне підприємство".

За апеляційною скаргою СПД ОСОБА_1
Дніпропетровський апеляційний господарський суд постановою від 01.03.2007 року
рішення господарського суду першої інстанції залишив без змін.

СПД ОСОБА_1 подав до Вищого
господарського суду України касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду, в якій просить вказані рішення та постанову у
даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким витребувати у ДП ДАК
"Хліб України" "Мирівський елеватор" насіння соняшника у
кількості                 94 150 кг та
стягнути судові витрати, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення
судами норм матеріального та процесуального права, зокрема скаржник зазначає
наступне.

Судом не було розглянуте клопотання
позивача від 05.09.2006р. б/н про заміну неналежного відповідача ДП
"Мирівське хлібоприймальне підприємство" на ДП ДАК "Хліб
України" "Мирівський елеватор".

Як господарським судом першої так і
апеляційної інстанції при вирішенні спору було порушено норми матеріального
права, що полягають у не застосуванні закону, який підлягає застосуванню при
вирішенні спору, а саме приписів статті 1213 Цивільного кодексу України, щодо
обов'язку набувача повернути в натурі безпідставно набуте майно або
відшкодувати вартість майна, та одночасно у застосуванні неналежного закону, а
саме статей глави 36 Цивільного кодексу України та Закону України "Про
зерно та ринок зерна в Україні", які за своїм змістом регулюють відносини
зберігання, що ґрунтуються на відповідному договорі, а такого договору між
позивачем та ДП ДАК "Хліб України" "Мирівський елеватор" не
укладалось, та зерно останньому на підставі договорів зберігання не
передавалось.

Зерно, зберігання якого здійснював
відповідач на зернових складах нинішнього ДП ДАК "Хліб України"
"Мирівський елеватор" залишилось у зерносховищах після визнання
недійсним договору оперативної оренди, за яким ТОВ "Орільський об'єднаний
елеватор" орендував зернові склади, що було підтверджено в судовому
засіданні директором ДП ДАК "Хліб України" "Мирівський
елеватор" Рудьковським Ю.Б., як і те, що залишене зерно було прийняте на
зберігання.

Крім того, як зазначає скаржник,
Дніпропетровським апеляційним господарським судом прийняте рішення, яке
суперечить судовій практиці за результатами розгляду аналогічної справи судом
вищої інстанції.

Заслухавши суддю -доповідача,
перевіривши  наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція рішення
місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду
переглядає за касаційною скаргою (поданням) та на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної
інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є витребування майна, що знаходиться на зберіганні відповідача.

В судовому засіданні суду першої
інстанції 05.09.06р. позивачем було заявлено клопотання б/н про заміну
неналежного відповідача - ДП "Мирівське хлібоприймальне підприємство"
на ДП ДАК "Хліб України" "Мирівський елеватор".

В обґрунтування клопотання позивач
посилається на те, що спірне майно (насіння соняшника), передане на зберігання
ДП "Мирівське хлібоприймальне підприємство", знаходиться саме у ДП
ДАК "Хліб України" "Мирівський елеватор", що підтверджується
тим, що останнім у березні 2006р. відповідно до товаро-транспортних накладних,
було видано позивачу насіння соняшника в кількості 46 080, 00 кг, із загальної
кількості у 140 234 кг насіння соняшника.

Ухвалою від 05.09.06р. ( а.с.42) у
даній справі в задоволенні вказаного клопотання позивача від 05.09.06р. б/н
господарський суд Дніпропетровської області відмовив з мотивів відсутності
достатніх доказів фактичного знаходження зерна соняшника у третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 21 Господарського
процесуального кодексу України сторонами у судовому процесі -позивачами і
відповідачами -можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1
цього Кодексу.

Сторонами в господарському процесі
є учасники спірного матеріального правовідношення. Позивачем є особа, яка має
право вимоги (кредитор), а відповідачем -особа, яка повинна виконати
зобов'язання (боржник).

Інститут третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору (стаття 27 Господарського
процесуального кодексу України) покликаний захистити права та охоронювані
законом інтереси осіб, які не є учасниками спірних матеріальних правовідносин,
але знаходяться із однією зі сторін процесу у таких відносинах, які можуть
змінитись у результаті винесеного рішення. Метою участі таких осіб у справі є
обстоювання ними власних прав і законних інтересів, на які може справити вплив
рішення чи ухвала суду.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог повинна знаходитись з однією із сторін у матеріальних
правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають
певних змін.

При цьому предмет спору повинен
бути за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги
на предмет спору. З цього випливає, що покладання на третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-яких матеріально правових
обов'язків, а також установлення чи захист їх прав не можливо.

В порушення вказаних норм
процесуального права, як господарський суд першої так і апеляційної інстанції,
відмовили в задоволенні позовних вимог до ДП ДАК "Хліб України"
"Мирівський елеватор" - третьої особи,  без самостійних вимог, не змінюючи його
процесуального статусу.

Одночасно, стосовно відповідача -
ДП "Мирівське хлібоприймальне підприємство"  спір не вирішено і взагалі по суті не
розглянуто, що є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та
передачі справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111,
11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський
суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 01.11.2006 року та постанову від 01.03.2007 року
Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі №32/311
господарського суду Дніпропетровської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н.Волковицька

Л. Рогач