ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2007 р.
№ 9/192

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Невдашенко Л.П.
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Новгород-Сіверський м’ясокомбінат"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року

у справі
№ 9/192 господарського суду Чернігівської області

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Український мобільний зв’язок"

до
Відкритого акціонерного товариства "Новгород-Сіверський м’ясокомбінат"

про
стягнення 2643,11 грн.

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 12.12.2006 року у справі № 9/192 (суддя: Івченко С.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 р. (судді: Сотніков С.В., Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.) позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 981,86 грн. боргу, 1647,12 грн. штрафу, 13,65 грн. пені та судові витрати.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив їх скасувати, а справу направити на новий розгляд. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарськими судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд та вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір № 1243399 від 28.07.2003 р. про надання послуг стільникового радіотелефонного зв’язку. Відповідно до п. 3 договору відповідач зобов’язався оплачувати весь комплекс наданих йому послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату послуг зв’язку № від 01.04.2006 р. на суму 564,94 грн., № від 01.05.2006 р. на суму 208,46 грн. № від 01.06.2006 р. на суму 208,46 грн. Загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 981,86 грн.

Відповідно до умов додаткової угоди № о/р 110441842 до договору №1243399 від 28.07.2003 р., відповідач зобов’язаний сплатити позивачу штраф за дострокове припинення договору у зв’язку несплатою наданих йому послуг за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії договору.

Суди перевірили розрахунок суми штрафу наданий позивачем та встановили, що розмір штрафу за договором №1243399 від 28.07.2003 р. становить 262,80 грн., а за договором № 1244490 від 29.07.2003 р. - 1384,32 грн. Загальна сума штрафу - 1647,12 грн.

Позивач на підставі пунктів 4.2 вищезазначених договорів нарахував відповідачу пеню за несвоєчасну оплату наданих послуг у розмірі 13,65 грн.

Відповідач не надав суду доказів оплати суми основного боргу, штрафу та пені. За таких обставин, суд з врахуванням положень ст. 526 ЦК України задовольнив позовні вимоги.

Скаржник посилається на те, що додаткову угоду підписано неуповноваженою особою та використана печатка, яка з 2003 р. є втраченою. Однак, апеляційний суд відхилив ці доводи, оскільки відповідач не надав суду доказів визнання угоди та додаткової угоди недійсними.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, відповідач у встановленому законом порядку та у допустимий спосіб не довів обставин на яких грунтуються його доводи.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що господарським судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови не вбачається.

Щодо інших доводів скаржника, то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року у справі № 9/192 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                       Л. Невдашенко

Судді:                                                                               М. Михайлюк

Н. Дунаєвська