ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.06.2007
Справа №2-8/3822-2007А

Суддя Господарського суду АР Крим Чумаченко С.А. за участю секретаря судового засідання Яриловой О.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом –  Алупкінська міська Рада, м. Алупка

До відповідачів – 1) Кореізська селищна Рада, смт. Кореіз,

2) Ялтинська міська Рада, м. Ялта

Третя особа – Верховна Рада АР Крим, м. Сімферополь

Про визнання недійсним рішення.

Головуючий суддя Чумаченко С.А.

Секретар Ярилова О.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Бритвіна Н.В., пред-к за дов. від 03.05.2007 року.

Від відповідачів: 1) не з’явився 2) не з’явився

Третя особа -  не з’явився

Сутність спору: позивач, Алупкінська міська Рада звернулася до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з адміністративним позовом до відповідачів Кореізської селищної Ради до Ялтинської міської Ради, просить скасувати рішення 14-ї чергової сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради від 08.07.1999 року №310 «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялта виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою». Скасувати рішення 39-ї чергової сесії 23-го скликання Ялтинської міської Ради від 01.08.2001 року №40 «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради м. Ялта Автономної Республіки Крим.

Представник позивача представив клопотання про уточнення позовних вимог відповідно до яких просить визнати недійним рішення 14-ї чергової сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради від 08.07.1999 року №310 «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялта, виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою». Визнати недійсним рішення 39-ї чергової сесії 23-го скликання Ялтинської міської Ради від 01.08.2001 року №40 «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради м. Ялта Автономної Республіки Крим».

Представник відповідача, Ялтинської міської Ради представив пояснення по справ згідно до яких Ялтинська міська Рада не заперечує проти задоволення позовних вимог Алупкінської міської Ради.

Представник відповідача, Кореізська селищна рада представили пояснення по дані справі згідно з якими з позовними вимогами згодні в повному обсязі.

Представник позивача представив заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить визнати незаконним рішення 14-ї чергової сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради від 08.07.1999 року №310 «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялта, виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою». Визнати незаконним рішення 39-ї чергової сесії 23-го скликання Ялтинської міської Ради від 01.08.2001 року №40 «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради м. Ялта Автономної Республіки Крим».

Відповідачі та третя ос особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, таким чином не скориставшись наданим їм процесуальним правом на безпосередню участь у судовому процесі та доведені суду своїх міркувань та заперечень по суті спору, проте надіслав телеграму згідно якої просить відкласти розгляд справи.

Справа слуханням відкладалась, в судовому засідання оголошувалась перерва в порядку ст. 150 Кодексу Адміністративного Судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухав представника позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

08.07.1999 року Рішенням №310, 14-ї сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради АР Крим «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялти виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою» вирішено затвердити межі смт. Кореіз, виконані  Кримським філіалом інституту землеустрою, при площі смт. Кореіз, яка складає 355га.

01.08.2001 року Рішенням №40, 39-ї сесії 23-го скликання «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради м. Ялти АР Крим» вирішено затвердити проект встановлення меж земельної ділянки площею 355га в тому числі 23га – землі природоохоронного призначення (Мисхорський парк) населеного пункту смт. Кореіз Кореізської селищної Ради, виконаний Кримським філіалом інституту землеустрою.

Позивач вважає, що прийняттям вищевказаних рішень органів місцевого самоврядування порушуються права та законні інтереси Алупкінської міської Ради, як суміжного землекористувача земельної ділянки, що є об’єктом прийняття оспорюваного рішення шляхом розпорядження землями Алупкінської міської Ради.

Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.

Відповідно до п.9 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим «Про порядок рішення питань адміністративно – територіального устрою Автономної Республіки Крим» при вирішенні питань адміністративно – територіального устрою, які стосуються зміни меж населених пунктів районів, районів в містах, враховуючи інтереси громад міста, селища, села, населення району, при необхідності проводиться місцевий референдум.

Однак при прийнятті оскаржуваного рішення Кореізською селищною Радою при зміні своїх меж населеного пункту не врахував та не погодив інтереси Алупкінської міської Ради, як суміжного землекористувача. В свою чергу Алупкінська міська Рада згоди на зміну меж смт. Кореіз не давав та проектну документацію не погоджувала.

Крім того, згідно п.7 Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим «Про порядок рішення питань адміністративно – територіального устрою Автономної Республіки Крим» Рада Міністрів Автономної Республіки Крим дає висновок по питанням адміністративно – територіального устрою, розгляд яких віднесено до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки, міст республіканського значення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в силу п.Д. ст. 15 Земельного Кодексу України та Положення про здійснення державної землевпорядної експертизи, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.05.1997 року, проектна землевпорядна документація в обов’язковому порядку підлягає державні експертизі, висновки якої в силу п.3.7. набувається правовий статус державної землевпорядної експертизи після затвердження висновків Державного комітету по земельних ресурсах України, Державного комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь земельних ресурсів.

Проте державна експертиза щодо зміни меж смт. Кореіз та відповідності землекористування також не проводилась.

Згідно листа №114/2 від 04.06.2007 року Кореізська селищна Рада зазначила, що при винесенні рішення Кореізської селищною Радою від 08.07.1999 року «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялти, виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою» проектна документація відсутня, погодження з суміжним землекористувачем Алупкінською міською Радою не проводилось, державна експертиза не проводилась, проектна документація на розгляд до Верховної Ради Криму не надавалась.

Судом встановлено, що на підставі Рішення №310, 14-ї сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради АР Крим «Про затвердження меж смт. Кореіз м. Ялти виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою» від 08.007.1999 року було прийняте Рішення №40, 39-ї сесії 23-го скликання Ялтинської міської Ради «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради

м. Ялти АР Крим» від 01.08.2001 року.

Судом встановлено, що згідно листа №31 від 16.06.2007 року ВАТ «Крименерго» на адресу Алупкінського міського голови, на стан 1999 року та на даний час межі

м. Алупки з смт. Кореіз територіально визначаються смугою межі м. Алупки по руслу річки Хаста – Баш, чим підтверджується, що до встановлення меж оспорюваним рішенням позивач був користувачем даної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 Роз’яснень Вищого господарського суду України за №02-5/35 від 26.01.2000 р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів”, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Захист прав громадян та юридичних осіб  на  земельні  ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України шляхом: визнання прав;   відновлення  стану  земельної  ділянки,  який  існував  до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють  небезпеку  порушення  прав;  визнання  угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої  влади  або  органів місцевого   самоврядування;   відшкодування   заподіяних  збитків; застосування інших передбачених  законом  способів.  Зокрема,  при оскарженні  рішень  органів  виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань,  віднесених до їх компетенції (наприклад, про  відмову  в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта),  суд у  разі  задоволення  позову  визнає рішення  цих  органів  недійсними  і  зобов'язує  їх,  залежно від характеру спору,  виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, посадові особи органів місцевого самоврядування зобов’язанні діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

-з  використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

-обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване

це рішення(дія);

- з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ч. ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так за загальним правилом, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного  законодавства  та/або  визначеній  законом компетенції  органу,  який видав цей акт. Обов'язковою  умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта  прав та охоронюваних   законом   інтересів підприємства   чи   організації  -  позивача  у  справі.

Відповідно до ст. 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 158 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яким суд вирішує спір по суті, викладається у формі постанови.

Згідно пояснень позивача, про оскаржувані рішення Алупкінська міська Рада дізналася у вересні 2006 року, під час проведення інвентаризації земель м. Алупка, що в свою чергу унеможливлювало захист порушених прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, суд вважає за необхідне поновити строк позовної давності.

Згідно ч.2 ст.99 Кодексу Адміністративного судочинства України, для  звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,  який, якщо не встановлено інше,  обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна  була  дізнатися  про  порушення  своїх  прав,  свобод  чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 Кодексу Адміністративного судочинства України, пропущений  з   поважних   причин   процесуальний   строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом,  - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В судовому засіданні 21.06.2007 року оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Повний текст постанови підписано 02.07.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 158, 159, 161, 162, 163,  ст.ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Поновити строк позовної давності.

2.          Позов задовольнити в повному обсязі.

3.          Визнати незаконним рішення 14-ї чергової сесії 23-го скликання Кореізської селищної Ради від 08.07.1999 року №310 «Про затвердження меж смт. Кореіз

м. Ялта, виконаних Кримським філіалом інституту землеустрою».

4.          Визнати незаконним рішення 39-ї чергової сесії 23-го скликання Ялтинської міської Ради від 01.08.2001 року №40 «Про затвердження проекту встановлення меж смт. Кореіз Кореізської селищної Ради м. Ялта Автономної Республіки Крим».

Відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.