ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.10.07 р.                                                                               Справа № 39/224

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів головуючий Морщагіна Н.С., судді Волошинова Л.В., Плотніцький Б.Д.

при секретарі Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси» м. Кіровське

До відповідачів:

Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк в особі Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Трудівське» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м.  Донецьк

Державного підприємства “Донецьквугілля” м. Донецьк

про  стягнення 18 043 грн. 23 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача 1: Крикунов І.В. за довіреністю;

від відповідача 2: Потоцький О.В. – в.о. генерального директора;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурси» м. Кіровське, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк в особі Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Трудівське» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м.  Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 18 043 грн. 23 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на претензії № 43 від 03.04.2007 р., акт звірки взаємних розрахунків станом на 07.07.2004 р., лист № 01/166 від 12.04.2007 р., накладні, довіреності серії ЯГГ № 642853 від 05.10.2000 р., серії ЯГН № 074483 від 02.04.2001 р., № 074558 від 24.04.2001 р., № 074768 від 01.06.2001 р., № 074797 від 08.06.2001 р., серії МАБ № 031270 від 23.07.2001 р., серії ЯДЧ № 633408 від 05.05.2002 р., № 633691 від 26.06.2002 р., серії ЯЕЛ № 045332 від 17.07.2002 р., № 045422 від 12.08.2002 р., № 045515 від 04.09.2002 р., №045902 від 27.11.2002 р., № 045976 від 19.12.2002 р.

В ході розгляду справи, позивач, згідно ст. 22 ГПК України, уточнив позовні вимоги у відношенні другого відповідача, пояснив що позов заявлено до юридичної особи - Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» м. Донецьк.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Відповідача надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, позовні вимоги вважав необґрунтованими, додатково вказував на порушення позивачем строків позовної давності.

В ході розгляду справи суд, керуючись 24 ГПК України, залучив до участі у розгляді справи в якості другого відповідача Державне підприємство “Донецьквугілля”.

Відповідач2 надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, заборгованість вважав погашено у зв’язку зі спливом строків позовної давності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, додатково пояснив, що заборгованість ДВАТ «Шахта Трудівська» перед позивачем на суму 18 043 грн. 23 коп. до ДП “Донецьквугілля” не передавалася та відповідно до складу ДП “Донецьквугілля” увійти не могла.

Розпорядження заступника голови господарського суду від 04.10.2007 р. справу призначено до  колегіального розгляду.

Строк судового розгляду справ, відповідно до ст. 69 ГПК України, продовжений за клопотанням сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази суд встановив.

Між позивачем, та Державним відкритим акціонерним товариством «Шахта Трудівська», була досягнута усна домовленість, згідно якої позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурси» м. Кіровське, зобов’язався поставити останньому продукцію, а той, у свою чергу, зобов’язався прийняти та оплатити її вартість.

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався, але суд вважає, що цивільні права та обов’язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, ст. 4 ЦК УРСР з дій юридичних осіб, які в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують означені права та обов’язки, до врегулювання яких слід застосовувати положення норм статті 712 ЦК України, 245-253 ЦК УРСР та статей 264-271 ГК України. Також, до вказаного правочину застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України, 224-240 ЦК УРСР).

На виконання досягнутої домовленості позивачем у період з жовтня 2000 р. по грудень 2002 р. на адресу ДВАТ «Шахта Трудівська» поставлено вугільну продукцію на суму 260 006 грн. 40 коп., на підтвердження чого позивач посилається на долучені до матеріалів справи накладні, які не є копіями, виконаними з оригіналу, та  копії довіреності серії ЯГГ № 642853 від 05.10.2000 р., серії ЯГН № 074483 від 02.04.2001 р., № 074558 від 24.04.2001 р., № 074768 від 01.06.2001 р., № 074797 від 08.06.2001 р., серії МАБ № 031270 від 23.07.2001 р., серії ЯДЧ № 633408 від 05.05.2002 р., № 633691 від 26.06.2002 р., серії ЯЕЛ № 045332 від 17.07.2002 р., № 045422 від 12.08.2002 р., № 045515 від 04.09.2002 р., №045902 від 27.11.2002 р., № 045976 від 19.12.2002 р.

Вартість поставленої продукції ДВАТ «Шахта Трудівська» оплачена частково, залишок несплаченої суми, за розрахунком позивача складає 18 043, 23 грн.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що правонаступником прав та обов’язків ДВАТ «Шахта Трудівська» щодо зобов’язань з оплати спірної заборгованості є відповідач1.

Водночас, як вбачається з представлених суду доказів, таке твердження позивача є необґрунтованим та суперечить фактичним обставинам справи.

Зокрема, згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України № 58 від 07.02.2003 р. Державне відкрите акціонерне товариство “Шахта “Трудівське”  - дочірнє підприємство ДХК “Донвугілля” реорганізоване, шляхом злиття та утворення на базі визначених наказом підприємств – Державного підприємства “Донецьквугілля”.

Відповідно до п. 9 Наказу правонаступником ДВАТ- дочірнє підприємство ДХК “Донвугілля” “Шахта “Трудівська” є ДП “Донецьквугілля”.

Згідно розшифровки статей передатного балансу, складеного станом на 01.05.2003 р., заборгованість ДВАТ “ш. Трудівське” дочірнього підприємства ДХК “Донвугілля” перед позивачем на суму 18 000 грн. 00 коп. була передана на баланс ДП “Донецьквугілля”.

Діяльність ДП “Донецьквугілля” наказом Міністерства палива та енергетики України № 492 від 18.08.2004 р. припинена шляхом реорганізації приєднання до ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”, останнє згідно п. 24 Наказу визначено правонаступником ДП “Донецьквунгілля” в частині, що визначена передатним балансом.

Відповідно до передатного балансу складеного між ДП “Донецьквугілля” та ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” станом на 31.12.2004 р. заборгованість перед позивачем на суму 18 043 грн. 23 коп. до складу ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” не увійшла.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів того, що відповідач1, ДП “Донецька вугільна енергетична компанія”, є правонаступником прав та обов’язків ДВАТ “Шахта “Трудівська” ДХК “Донвугілля” в частині  зобов’язань перед позивачем на суму 18 043, 29 грн. суду не представлено, та іншого позивачем у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України не доведено.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” слід відмовити.

Посилання позивача на акт звірки розрахунків, складений станом на 07.07.2004 р., підписавши який “Шахта “Трудівська” нібито підтвердила наявність заборгованості перед позивачем на суму 18 043 грн. 23 коп., не може бути прийнятий судом в якості належного доказу підтвердження заборгованості, у зв’язку з суттєвими вадами реквізитів згідно фабули згаданого акту, останній  складений за участю головного бухгалтеру ш. Трудівська Петренко М.Е. та головного бухгалтеру ТОВ “Техресурси” Шалапак Л.Б., разом  тим, підписаний з боку ш. Трудівська бухгалтером Паніна Е.Л., згідно даних ВП “Ш/у “Трудівське” ДП “Донецька вугільна енергетична компанія” Паніна Е.Л. – в переліку складу працюючих/звільнених робітників шахтоуправління не значиться. Крім того, виходячи зі змісту наказів Міністерства палива та енергетики України  № 58 від 07.02.2003 р., та № 492 від 18.04.2004 р. станом на 07.07.2004 р. (дата підписання акту звірки)  вказана заборгованість вже була передана на баланс ДП “Донецьквугілля”.

З огляду на наведене, акт звірення розрахунків від 07.07.2004 р., не може бути використаний як письмовий доказ визнання боржником, заборгованості у розмірі 18 043 грн. 23 коп.

Водночас, позовні вимоги не можуть бути задоволені і за рахунок другого відповідача, ДП “Донецьквугілля”.

Виходячи з вимог ст. 76 ЦК УРСР, ст.ст. 260, 253 ЦК України, початок перебігу строку позовної давності починається - від дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки строк позовної давності закінчився після 01.01.2004 року, то до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню правила про позовну давність, визначені ЦК України.

За змістом ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, суд доходить висновку, що на час звернення позивача до суду з позовом (27.06.2007 р. – відмітка календарного штемпелю підприємства поштового зв’язку на конверті), строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права - спливнув.

Частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність має бути застосована судом за заявою сторони у спорі, тому суд, на підставі заяви відповідача2 (відзив від 22.10.2007 р.), в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо нього в частині стягнення  заборгованості в сумі 18 043 грн. 23 коп., у зв’язку зі спливом строків позовної давності.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси» м. Кіровське – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.