ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 р.
№ 02-03/25125

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Кравчука Г.А.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу
Кіровоградської об‘єднаної державної податкової інспекції (далі Кіровоградська ОДПІ)

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від
19.12.05

у справі
№ 02-03/25125

господарського суду
Кіровоградської області

за позовом
Кіровоградської ОДПІ

до
приватного підприємства “Лортан” (далі Підприємство)

про
визнання недійсними змін до установчих документів та скасування їх державної реєстрації

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з‘явились;

- відповідача:
не з‘явились.

Ухвалою від 23.07.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. касаційна скарга Кіровоградської ОДПІ № 675/10-0-12 від 19.01.06 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 06.09.07, без початку перегляду справи по суті.

На день розгляду справи у судовому засіданні 06.09.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 06.09.07 представники сторін не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 06.09.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України надсилається сторонам поштою в установленому порядку.

У зв'язку з перебуванням суддів Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. у черговій відпустці розпорядженням від 03.09.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 02-03/25125 господарського суду Кіровоградської області створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Кравчук Г.А., Муравйов О.В., яка розглядає справу по суті.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що у жовтні 2005 року Кіровоградська ОДПІ звернулась до господарського суду Кіровоградської області з позовом до Підприємства про визнання недійсними змін, внесених до установчих документів Підприємства, та скасування їх державної реєстрації.

Позовні вимоги мотивовані, зокрема, положеннями абз. 7 ст. 1, ч. 3

ст. 4, ч.ч. 1, 3 ст. 16, ч. 3 ст. 19, ст. 29, ч. 1 ст. 31 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”.

Ухвалою від 24.10.05 господарського суду Кіровоградської області (суддя Деревінська Л.В.) Кіровоградські ОДПІ відмовлено в прийнятті позовної заяви, яку разом з доданими до неї матеріалами повернуто заявникові.

Ухвала місцевого господарського суду мотивовано тим, що при розгляді даного спору є обов‘язковим надання правової оцінки та аналізу волевиявленню фізичної особи –заяві засновника Підприємства про вихід зі складу засновників (учасників) або нотаріально посвідченому документу про передачу прав засновника (учасника) іншій особі, проте відповідно до ч. 1

ст. 1 Господарського процесуального кодексу України у господарського суду відсутні повноваження щодо здійснення вказаних дій, а тому дана позовна заява не підлягає вирішенню в господарських судах України.

При винесенні вказаного судового рішення суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 29 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців”, п. 1 ч. 1 ст. 62, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою 19.12.05 Дніпропетровського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Шуби І.К., суддів –

Чимбар Л.О., Швеця В.В.) ухвалу від 24.10.05 господарського суду Кіровоградської області залишено без змін, а апеляційну скаргу Кіровгорадської ОДПІ –без змін.

Постанова апеляційного суду винесена на підставі ст.ст. 103-106 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій Кіровоградська ОДПІ звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову від 19.12.05 Дніпропетровського апеляційного господарського суду скасувати, та винести постанову якою зобов‘язати місцевий суд прийняти позовну заяву у даній справі до провадження.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 12, ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, ст. 2, п. 3 ст. 3, п.п. 1, 3

ст. 6 Закону України “Про судоустрій України”, абз. 7 ст. 1, ч. 3 ст. 4, ч.ч. 1, 3 ст. 16, ч. 3 ст. 19, ст. 29 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”, ч. 2 ст. 89. ст. 92 Цивільного кодексу України, ч.ч. 11, 15, 58 Господарського кодексу України.

На день розгляду справи у судовому засіданні 06.09.07 письмовий відзив на касаційну скаргу від Підприємства не надійшов.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.п. 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України; адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з визначенням термінів, що дається у ст. 3 цього Кодексу:

справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Предметом позову в даній справі є визнання недійсними змін до установчих документів та скасування їх державної реєстрації.

Розглядаючи спір суди керувались, зокрема, положеннями Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців”.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що судами першої та апеляційної інстанцій позов у даній справі розглянуто в порядку господарського судочинства після вступу в дію Кодексу адміністративного судочинства України, однак спір в даній справі виник у зв’язку з адміністративними, а не господарськими відносинами.

Так, із змісту ст. 4 ч. 1, ст.ст. 42, 43, 52, ст. 19 ч. 5 Господарського кодексу України вбачається, що господарські правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих суб’єктів.

Підвідомчість справ господарським судам визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, в ч. 1 п. 1 вказаної статті цього кодексу зазначено зокрема, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають, зокрема, із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Згідно п. 17 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.90 № 509-XII, органи державної податкової служби, зокрема, мають право звертатись у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб‘єкта підприємницької діяльності.

Отже, спір у даній справі стосується реалізації податковим органом своїх повноважень в організаційно-господарських відносинах, що встановлюються між цим органом та суб’єктами підприємницької діяльності, і пов’язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням останніми чинного законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів державної податкової служби України визначають їх статус у відносинах з підприємцями як владного суб’єкта, а останніх –як підпорядкованих суб’єктів. Відтак, вказані відносини є відносинами влади та підпорядкування (субординації) і за способом виникнення та регулятивним характером є адміністративними.

Отже, аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки податковий орган в даному випадку в розумінні п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

У відповідності з п. 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційній скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення цих вимог, розглядаючи справу на підставі вимог Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства, попередні судові інстанції не врахували, що дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Визначивши, що спір у даній справі носить адміністративний характер, Вищий господарський суд України звертає увагу, що справу в порушення вимог ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України розглянуто попередніми судовими інстанціями в порядку господарського судочинства після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, що унеможливлює здійснення касаційної перевірки судових рішень в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, оскаржені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України господарським судом касаційної інстанції, а справа –передачі до суду першої інстанції для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Під час розгляду справи місцевому суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Кіровоградської об‘єднаної державної податкової інспекції № 675/10-0-12 від 19.01.06 задовольнити частково.

Ухвалу від 24.10.05 господарського суду Кіровоградської області та постанову від 19.12.05 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 02-03/25125 господарського суду Кіровоградської області скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду в адміністративному порядку зі стадії порушення провадження у справі.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Г.Кравчук

О.Муравйов