ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" серпня 2007 р.                                                                                   Справа №  02/3340

Господарський суд Черкаської області в складі  головуючого судді  Пащенко А.Д.,

із секретарем судового засідання Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача: Анашкевич І.В. -  за довіреністю,   відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси  справу

за позовом комунального підприємства теплових мереж „Черкаситеплокомуненерго”

до Державного управління екології та природних ресурсів в Черкаській області

про  стягнення 288 386 грн. 82 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 288 386 грн. 82 коп., в тому числі               261 427 грн. 08 коп. боргу за виконані позивачем підрядні роботи відповідно до договорів  від 02.04.2003 року і 15.10.2004 року та понесені на будівництві витрати, 21 252 грн. 19 коп. інфляційних збитків, три проценти річних в сумі 5 707 грн. 55 коп.  за прострочення проведення відповідачем розрахунку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов у заявленій сумі, просив його задовольнити, прийняти рішення у даному судовому засіданні.

Відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи, але  відзив на позов суду не подав, свого представника у судове засідання не направив, не надіслав суду заяву про розгляд справи за участі його представника.  Суд вважає, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті і вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами  відповідно до ст. 75 ГПК України,  виходячи із  того, що  стороною у даному спорі є підприємство –юридична особа,  представником підприємства може бути будь-яка особа, визначена керівником, чи керівник особисто, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони,  а не обов’язком.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив наступне.

КПТМ “Черкаситеплокомуненерго” і Державне Управляння екології та природних ресурсів в Черкаській області уклали договір від 02.04.2003 року, за умовами якого позивач (як виконавець) взяв на себе зобов’язання  виконати своїми силами будівництво “Пристані катерів та моторних човнів для охорони водних ресурсів у Кременчуцькій водоймі в м. Черкаси, мікрорайон “Дахнівський” по вул. Набережній, а відповідач зобов’язався провести з ним оплату за виконані роботи згідно акту прийому виконаних робіт.

15 жовтня 2004 року цими  ж сторонами був укладений договір № 192 від 15.10.2004 року, за умовами якого позивач взяв на себе зобов’язання виконати роботи по газифікації службових приміщень причалу для Управління екології в м. Черкаси.

Вказані договори від 02.04.2003 року та від 15.10.2004 року за своєю правовою природою є договорами підряду відповідно до статті 317 Господарського кодексу України.

Згідно статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою для виникнення  господарських зобов’язань, які  згідно зі статтями  193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк  відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов’язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається із  матеріалів  справи і не спростовано відповідачем,  позивач  виконав роботи на загальну суму 124 302 грн. і здав їх відповідачу, а відповідач прийняв виконані роботи, про що сторони підписали та скріпили  печатками акти приймання робіт за липень 2003 року на суму 10331 грн., за липень 2004 року на суму 35101 грн., за листопад 2004 року на 3116,40 грн., за грудень 2004 року на 67546,80 грн.. за січень 2005 року на суму 8206,80 грн.  Суду не подано доказів наявності  зауважень до вказаних актів.

На виконання договору від 15.10.2004 року  позивач виконав роботи на суму 3116 грн., як це вказано у договорі, і відповідно до пункту 2.3. відповідач зобов’язався оплатити фактично виконані роботи щомісячно згідно представлених актів виконаних робіт.

В договорі від 02.04.2003 року строк оплати відповідачем виконаних робіт не встановлений.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення  вимоги, кредитор має право вимагати його виконання і боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги кредитором.

Позивач пред’явив відповідачу претензію від 04.07.2006 року № 11/936 із вимогою про сплату коштів за виконані роботи,  яку відповідач отримав 05.07.2006 року. Виходячи із припису статті 530 ЦК України,  відповідач повинен був розрахуватися із позивачем не пізніше 11 липня 2006 року. У відзиві на претензію відповідач визнав борг перед позивачем,  невиконання зобов’язання пояснив  відсутністю коштів.

Отже,  як вбачається, відповідач не виконав вимогу закону,  прийняту ним роботу  не оплатив в установлений законом строк.  Таким чином,  вимога позивача про стягнення із відповідача боргу  за виконані роботи в сумі 124 302 грн.  є обгрунтованою і підтвердженою  належними доказами,  вона не спростована відповідачем,  тому підлягає до задоволення.

Суд  вважає, що позивач не довів і належними  доказами не підтвердив законність і обгрунтованість віднесення на відповідача понесених позивачем витрат на охорону об’єкта, його енергозабезпечення та послуги сторонніх організацій (проектні роботи та дозволи),  не довів правомірність винесення їх у окрему вимогу, тому  в частині  стягнення із відповідача вказаних витрат позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Виходячи з викладеного, на підставі вимоги позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача   11 870 грн. 84 коп.  індексу інфляції, нарахованого на борг за виконані роботи, за прострочення проведення розрахунку в період з  серпня 2006 року по травень 2007 року  та три проценти річних  в сумі 3 729 грн. 06 коп. за прострочення виконання відповідачем грошового зобов’язання  в період з 20.07.2006 року по 01.06.2007 року.

На підставі  ст. 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату державного мита в сумі 1399 грн. 02 коп. та 57 грн. 24 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.  Позов задовольнити  частково.

2. Стягнути із Державного управління екології та природних ресурсів в Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, 17, ідентифікаційний код 34924240) на користь комунального підприємства теплових мереж “Черкаситеплокомуненерго” (18000, м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 62, ідентифікаційний код 02082522) –124 302 грн. боргу, 11 870 грн. 84 коп. індексу інфляції,  3 729 грн. 06 коп. три проценти річних, 1399 грн. 02 коп. витрат на сплату державного мита, та  57 грн. 24 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

3.  В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного  апеляційного господарського   суду.

Суддя                                                                                                     А.Д.Пащенко

Рішення підписане суддею 20.08.2007р.