ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 40/240

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Грейц К.В.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Глос О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Державного підприємства “Донецька залізниця”

на рішення
від 04.06.2007 року

у справі
№ 40/240

господарського суду
Донецької області

за позовом
ДП “Донецька залізниця”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю
“Димитроввантажтранс”

про
стягнення 1 378,40 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
не з’явились

від відповідача:
не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Мартюхіна Н.О.) від 04.06.2007 року по справі № 40/240 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 166,4 грн. –штраф за невиконання плану перевезень за дорогами призначення, 12,31 грн. –витрат по сплаті державного мита, 14,24 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в іншій частині позову відмовлено.

В касаційній скарзі ДП “Донецька залізниця” просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 04.06.2007 року в частині відмови у стягненні штрафу за невиконання загального плану перевезень та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права, ст.107 Статуту залізниць України, п.6.5.3, п.6.10 Правил планування перевезень вантажів.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач повністю заперечує викладені в ній доводи.

Сторони не скористалися наданим процесуальним правом на участь в суді касаційної інстанції.

Перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2005 року Державним підприємством “Донецька залізниця” (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Димигроввантажтранс” (відповідач) був укладений договір № 322 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно п. 2.1 договору, на відповідача покладено обов’язок пред’являти Залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу.

Пунктом 2.2 договору на Залізницю покладено обов’язок приймати до перевезення вантажі відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами та заявками відповідача та надавати йому додаткові послуги, пов’язані з перевезенням вантажів.

Відповідно п. 2.3 договору для проведення розрахунків та обліку сплачених сум Залізниця відкрила для ТОВ “Димитроввантажтранс” особовий рахунок з присвоєнням коду № 5361.

Пунктом 4.1 договору сторони встановили, що за невиконання плану перевезень вони несуть відповідальність згідно зі Статутом залізниць України.

На підставі місячного замовлення відповідача ТОВ “Димигроввантажтранс”, було затверджено план перевезень № 2504 на березень 2006 року, яким передбачено перевезення вантажу у обсязі 2000тн в 30 вагонах.

Виконання плану перевезень за березень 2006 року позивач врахував в обліковій картці виконання плану перевезень № 2504.

Відповідно до даних облікової картки № 2504, відповідач за березень 2006 року перевіз 2005тн в 29 вагонах.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач у 2-ій декаді повинен був завантажити 9 вагонів 600тн. вантажу. Фактично відповідачем завантажено 5 вагонів 345тон, а саме відповідно до плану відповідачем не довантажено за 2-гу декаду 4 вагони 255тон. Але відповідно до облікової картки № 2504 на третю декаду було заплановано перевезення 1400тон вантажу в 21 вагоні, фактично відповідачем за 3-тю декаду перевезено 1660тон в 24 вагонах.

Виходячи з викладено вбачається, що відповідачем по облікові картці

№ 2504 місячний план перевиконано в тонах на 5тон. Та виконано повністю по вагонам на 29 вагонів.

Статтею 106 Статуту передбачено, що за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень сплачується штраф.

Пунктом 6.10 Правил планування перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України № 873 від 09.12.2002р. (далі Правила), передбачено, що штраф за невиконання місячних планів на перевезення вантажів нараховується на відправника по закінчені кожної декади, сальдова сума штрафу визначається по закінчені місяця.

Пунктом 2.8 Правил встановлено, що план перевезень вважається виконаним за умови відвантаження передбаченої кількості тонн.

Відповідно до пункту “г” ст.107 Статуту вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується у тонах і вагонах.

Суд встановив, що відповідно до Плану перевезень вантажів та облікової картки № 2504 за березень 2006 року вантажовідправник (відповідач) завантажив 2005тн. у 29 вагонів вугільного концентрату замість запланованих 2000тн.

Оскільки, відповідач виконав план перевезення вантажів у тоннах у березні 2006 року по обліковій картці № 2504, то суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу за порушення плану завантаження вагонів у розмірі 255грн. необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі місячного замовлення відповідача ТОВ “Димитроввантажтранс” було затверджено план перевезень № 2342 на березень 2006 року яким передбачено перевезення вантажу у обсязі 39000тн в 584 вагоні.

Виконання плану перевезень за березень 2006 року позивач врахував в обліковій картці виконання плану перевезень № 2342.

Відповідно до даних облікової картки № 2342, відповідач за березень 2006 року планував перевезти у 1-ій декаді 12555тн в 188 вагонах, у 2-й декаді 12555тн в 188 вагонах, у 3-ій декаді 13890тн в 208 вагонах, фактично за першу декаду відповідач перевіз 11598тн у 169 вагонах. Недовантаження за першу декаду склало 957тон (19 вагонів), за що позивачем нарахований штраф за кожну тону у розмірі 1 грн., тобто 957 грн.; за другу декаду відповідачем перевезено 19592тн в 285 вагонах, тобто перевезено на 7037тн більше, в третій декаді перевезено 7843 тон, що на 6047тн менше запланованого. Всього на березень 2006 року було заплановано перевезення 39000тн в 584 вагонах, фактично за місяць перевезено 39033тон в 569 вагонах. Крім того відправником не виконано план перевезення по залізницях призначення на 8 вагони, оскільки відповідач недовантажив за 1-шу декаду на Донецьку залізницю 27 вагонів, від яких віднімаються 19 вагонів по загальному плану, за що позивачем нарахований штраф у розмірі 20 грн. 80 коп. за кожний не перевезений вагон, що дорівнює 166 грн. 40 коп.

Таким чином позивачем за невиконання плану № 2342 нараховано штраф в сумі 1123,40 грн.

Виходячи з викладено вбачається, що відповідачем по облікові картці

№ 2342 місячний план перевиконано в тонах на 33тн, але не виконаний план перевезень по залізницям призначення на 8 вагонів.

Касаційна інстанція вважає вірним висновок суду, що на підставі викладеного вимоги позивача по стягненню штрафу 1123,40 грн., нарахованого по обліковій картці № 2342, підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 17 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998р.(далі Статут), перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов’язань здійснюється місячне планування перевезень.

Положеннями ст.18 Статуту визначено, що місячне планування перевезень вантажів здійснюється залізницями відправлення на основі поточних або дострокових договорів про організацію перевезень вантажів та замовлень відправників.

Як визначили сторони у пункту 2.1. договору № 322. сторони встановили, що відповідач зобов’язаний пред’являти позивачу місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів.

Як вбачається з плану перевезень на березень 2006 року відповідачем було заплановано до перевезення 39000тн вугілля у 584 вагонах.

Відповідно до даних облікової картки № 2342, відповідач за березень 2006 року завантажив 39033тн продукції у 569 вагони.

Відповідно до пункту 4.1. договору № 322, сторони визначили, що відповідальність за невиконання плану перевезень сторони несуть згідно із Статутом залізниць України.

Відповідно до розрахунку позивача за невиконання декадного плану перевезень на 957тн. (19 вагонів) нараховано штраф за кожну тону в розмірі 1 грн. а всього 957 грн. За невиконання плану перевезень по дорогам призначення, а саме 8 вагонів - недовезених вагонів по Донецькій залізниці нараховано штраф по 20,8 грн. за кожний вагон, а всього 166,4 грн.

Статтею 106 Статуту передбачено, що за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень сплачується штраф.

Пунктом 6.10 Правил планування перевезень вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України №873 від 09.12.2002 р. (далі Правила), передбачено, що штраф за невиконання місячних планів на перевезення вантажів нараховується на відправника по закінчені кожної декади, сальдова сума штрафу визначається по закінчені місяця.

Пунктом 2.8 Правил встановлено, що план перевезень вважається виконаним за умови відвантаження передбаченої кількості тонн.

Відповідно до пункту “г” ст.107 Статуту вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується у тонах і вагонах.

Суд встановив, що відповідно до Плану перевезень вантажів та облікової картки за березень 2006 року вантажовідправник (відповідач) завантажив 39033тн продукції замість запланованих 39000тн.

Оскільки, відповідач виконав план перевезення вантажів у тоннах у березні 2006 року, суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення штрафу за порушення плану завантаження вагонів у розмірі 957грн. не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Що стосується стягнення штрафу у розмірі 166,4 грн. за порушення відповідачем плану перевезень по залізницях призначення, то суд вірно врахував наступне.

Суд встановив з даних облікової картки № 2342, що відправником не додержано плану перевезень у 1-й декаді березня 2006 року - 8 вагонів.

Положеннями ст.106 Статуту визначено, що за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером).

Згідно з пунктом 6.10 Правил планування перевезень вантажів штраф за невиконання місячних планів нараховується на відправника по закінченні кожної декади. Сальдова сума штрафу визначається по закінченні місяця. У разі перевиконання плану в першій декаді і невиконання його в другій відповідальність за невиконання плану другої декади зменшується на величину перевиконання плану в першій декаді. Таким же чином враховується перевиконання плану в першій та другій декадах при невиконанні його в третій декаді.

Отже, з урахуванням приписів зазначених норм, штраф може бути нарахований на відповідача у разі невиконання ним плану перевезень за кожну декаду, однак по закінченні місяця позивач повинен враховувати виконання плану в цілому за місяць і в разі виконання плану перевезень в тонах вантажів звільнити відповідача від сплати штрафу відповідно до п. “г” “д” ст. 107 Статуту.

Оскільки, план перевезення по залізницях призначення визначається лише у вагонах, таким чином, відповідач не може бути звільненню від нарахування штрафу на підставі п.“г” ст. 107 Статуту.

Частиною другою ст.107 Статуту передбачено, якщо вантажовідправник шляхом ущільненого завантаження вагонів (контейнерів) використав менше запланованої кількості вагонів (контейнерів) штраф за недовантаження відповідної кількості вагонів (контейнерів) не стягується.

Будь-яких доказів того, що проведено завантаження вагонів шляхом ущільнення відповідач суду не надав.

З урахуванням викладеного суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 166,4 грн. за невиконання плану перевезень по залізницях призначення у березні 2006 року.

Беручи до уваги все наведене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду Донецької області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст. 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ДП “Донецька залізниця” від 02.07.2007 року № 2/29 на рішення Господарського суду Донецької області від 04.06.2007 року у справі

№ 40/240 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 04.06.2007 року у справі № 40/240 –без змін.

Головуючий-суддя
К.Грейц

С у д д і

С.Бакуліна

О.Глос