ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.09.07 р.                                                                               Справа № 44/313пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” (представник Яворський А.М., довіреність від 14.09.06 року), до товариства з обмеженою відповідальністю „Диком-Пресс” (представник до судового засідання не з’явився), товариства з обмеженою відповідальністю „Гейдельберг друкарські машини України” (представник до судового засідання не з’явився), товариства з обмеженою відповідальністю „Сікпа-Сервіс” (представник Тоцька А.О., довіреність від 26.06.07 року), державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Донецька (представник до судового засідання не з’явився), відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку (представник до судового засідання не з’явився), товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпакет” (представник до судового засідання не з’явився), товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-Д” (представник до судового засідання не з’явився), спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” (представник до судового засідання не з’явився) та до підприємства з іноземними інвестиціями „Ітрако” (представник Міхайліченко О.М., довіреність 244/юр від 25.07.07 року), про визнання права власності товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” та звільнення з-під арешту, накладеного 02.09.03 року, наступного майна:

ь          першої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          другої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          третьої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          четвертої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          прийомки друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          самонакладу друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК, –

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Діапринт” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Диком-Пресс” (далі – Боржник), товариства з обмеженою відповідальністю „Гейдельберг друкарські машини України” (далі – Фірма) та товариства з обмеженою відповідальністю „Сікпа-Сервіс” (далі – Компанія) про визнання права власності Товариства та виключення з акту опису та арешту від 02.08.03 року машини офсетної друкувальної формату 70Х102 см чотирьохсекційної марки 2ПОЛ-71-4П2ВК з номером 296423 (назва виробника Planeta Super Variant), яка складається з першої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК, другої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК, третьої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК, четвертої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК, прийомки друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК та самонакладу друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК (далі – Машина). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на протиправному арешті майна Товариства державною виконавчою службою в Кіровському районі міста Донецька (далі – Служба), не зважаючи на те, що під час опису та арешту Машини 02.09.03 року представник Служби був повідомлений Боржником про те, що Машина належить не Боржникові, а Товариству.

Представник Товариства в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав витребувані судом додаткові документи. В порядку статті 22 ГПК України 05.10.06 року позивач змінив предмет позову, вимагаючи визнати право власності на Машину та звільнити її з-під арешту (т.1 а.с.51), накладеного Службою 2 вересня 2003 року.

Представник Боржника до останнього судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, втім надав відзив та деякі з витребуваних документів, зазначивши, що Машина належить на праві власності саме Товариству, а в розпорядженні Боржника зазначене майно опинилося через здійснення Товариством користування приміщенням, в якому перебувала Машина, на підставі договору суборенди від 01.07.02 року.

Представник відповідача Фірми, який є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні про стягнення боргів з Боржника, заперечив проти позову, зазначивши, що позов Товариства про виключення Машини з акту опису та арешту двічі розглядався господарським судом Донецької області, причому кожного разу позивач відмовлявся від позову, у зв’язку з чим провадження у справі припинялося, про що свідчать ухвали господарського суду Донецької області від 15.06.05 року у справі № 18/408в (т.1 а.с.41) та від 05.07.05 року у справі № 19/428в (т.1 а.с.42). У зв’язку з означеним, Фірма просила припинити провадження у справі.

Відповідач Компанія, який також є стягувачем у зведеному виконавчому провадженні про стягнення боргів з Боржника, вказав на неможливість ідентифікувати Машину, оскільки різні джерела вказують на розбіжності у її серійному номері (наприклад, машина друкарська офсетна чотирьохсекційна ПОЛ-71-УП2ВК, 2ПОЛ-71-УП2ВК або 2ПОЛ-71-4П2ВК), окрім того, Компанія вважає недоведеними обставини перебування Машини Товариства в розпорядженні Боржника. Компанія висунула клопотання про витребування балансових звітності Боржника за 1999-2007 роки у Головного управління статистики в Донецькій області.

Залучений судом за власної ініціативи в порядку статті 24 ГПК України відповідач Служба надав копії документів виконавчого провадження та пояснив, що вважає дії державного виконавця правомірними. Відповідач Служба просив суд припинити провадження у справі, посилаючись на попередню відмову позивача від аналогічного позову у справах №№ 18/408в та 19/428в.

Згодом суд також з власної ініціативи залучив до участі у справі іншого відповідача відділ державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку (далі – Відділ), якому згідно акту від 04.04.07 року було передано зведене виконавче провадження про стягнення коштів з Боржника. Представник відділу надав деякі з витребуваних документів та повністю підтримав позицію Служби.

Дотримуючись рекомендацій, викладених в пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду СРСР від 31.03.78 року № 4 „Про застосування законодавства при розгляді судами справ про звільнення майна з-під арешту (виключення з опису)” та в пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року № 6 „Про судову практику в справах про виключення майна з опису”, суд також залучив до участі у справі у якості співвідповідачів всіх інших стягувачів у зведеному виконавчому провадженні про стягнення коштів з Боржника – товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпакет”, товариство з обмеженою відповідальністю „Планета-Д”, спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” та підприємство з іноземними інвестиціями „Ітрако”.

Відповідач підприємство з іноземними інвестиціями „Ітрако” заперечило проти позову, підтримуючи правову позицію Компанії та Фірми. Представники відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпакет”, товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-Д”, спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” до судового засідання жодного разу не з’явилися, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, та не скористалися своїм правом на надання відзивів.

В датах актів опису та арешту АА № 170461, які залучено до матеріалів справи (т.1 а.с.30-33 та 66-68) спостерігається розбіжність – 02.08.03 року та 02.09.03 року, натомість сторони та Служба в судовому засіданні підтвердили, що акт опису та арешту складався саме 02 вересня 2003 року, тому зазначення у одному з примірників акту дати складання 02.08.03 року суд вважає граматичною помилкою державного виконавця.

В порядку статті 41-42 ГПК України суд провів судову бухгалтерську експертизу, за висновком якої від 20.06.07 року № 5767/25, станом на 02.09.03 року на балансі Товариства була врахована Машина, але не як один майновий об’єкт, а як шість складових частин, причому Машина має інвентарний номер 48, заводський номер 296423 та індекс 2ПОЛ-71-УП2ВК, причому Машина була поставлена на баланс з липня 2002 року і до моменту призначення експертизи (31.08.06 року) з балансу Товариства знята не була. Судовий експерт вказав на неможливість надання висновку по питаннях, чи була Машина або аналогічне їй устаткування облікована на балансі Боржника та відкритого акціонерного товариства „Донецький завод іграшок” (далі – Відчужувач) – через відсутність відповідних документів.

Судом двічі викликалися в судове засідання посадові особи податкових органів в порядку статті 30 ГПК України з обліковими справами Боржника та Відчужувача, втім до судового засідання ці особи не з’явилися. Судом не здійснено виклик до судового засідання державного виконавця Фоміної О.Д., яка безпосередньо здійснювала опис та арешт Машини 02.09.03 року, оскільки за даними Служби, на час судового розгляду поточного спору зазначена посадова особа вже була звільнена з займаної посади.

Суду не надано всіх витребуваних у сторін та інших суб’єктів документів, наразі суд вважає за можливе в порядку статті 75 ГПК України вирішити спір за наявними в справі матеріалами, оскільки зазначених доказів достатньо для належної правової оцінки спірних правовідносин, натомість у зв’язку з проведенням процедури ліквідації Відчужувача здійснено знищення переважної більшості документів (т.2 а.с.133-148), у тому числі тих, які стосувалися придбання Машини Відчужувачем в 1991 році та перепродажу її Товариству, тому подальше витребування доказів ланцюгу перепродажів Машини суд вважає недоцільним та таким, що призведе до затягування розгляду справи по суті.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню, за винятком позову до Служби, провадження за яким слід припинити, виходячи з наступного.

Клопотання відповідачів про припинення провадження у справі в порядку пункту 4 частини 1 статті 80 ГПК України через те, що Товариство відмовилося від позову про виключення Машини з акту опису та арешту у справах №№ 18/408в та 19/428в – не підлягає задоволенню, оскільки спір у справі № 44/313пн має відмінний від справ №№ 18/408в та 19/428в предмет спору (визнання права власності та звільнення з-під арешту), відмінні підстави позову та дещо відмінний склад учасників процесу.

На підставі договорів купівлі-продажу №№ 8, 13, 14, 15, 16 та 17 від 11, 16, 18 липня та 18 лютого 2002 року відповідно (т.1 а.с.6-26) Товариство придбало у Відчужувача шість складових машини друкувальної офсетної 2ПОЛ-71-УП2ВК, які у своїй сукупності становлять єдиний виробничий механізм – Машину. Факт передачі складових Машини Товариству підтверджено відповідними накладними №№ 8, 11 та 12 (т.2 а.с.2-4), інвентарною карткою № 48 (т.2 а.с.5) та актами приймання-передачі (т.2 а.с.6-11), підписаними Товариством та Відчужувачем і скріпленим печатками. Доказове значення зазначених документів – сторонами процесу № 44/313пн не спростоване.

З огляду на наведене, в порядку статті 128 ЦК УРСР, з моменту отримання кожної із шести складових частин Машини, Товариство стало її належним власником. Заперечення відповідачів, які стосуються нездійснення Товариством оплати Машини, повністю спростовуються змістом відзиву Боржника у справі № 44/313пн та відзиву Боржника у справі № 18/408в від 27.07.04 року № 18391, згідно якого Товариством станом на 14.07.04 року сплачено за Машину 438’569,22 грн., а заборгованість 66’539,78 грн. має бути сплачена пізніше.

Ідентифікація як одного й того самого майнового об’єкту Машини, придбаної Товариством у Відчужувача, та виробничого устаткування, арештованого державним виконавцем 02.09.03 року – за висновком суду повністю підтверджується наступними документами та обставинами.

Актом опису та арешту від 02.09.03 року (т.1 а.с.66-68) серії АА № 170461 (копія акту має серію АА та номер 322011) державний виконавець Служби наклав арешт на виробниче устаткування за адресою місто Донецьк, вулиця Кірова 90, що начебто належить Боржнику, а саме на чотирисекційну друкарську машину ПОЛ-71-УП2ВК, яка складається з чотирьох окремих секцій, підйомки та самонакладу. При цьому в акті опису та арешту було письмово зазначено присутнім заступником директора Боржника Янченком А.М. про те, що арештоване майно належить саме Товариству, а не Боржнику.

Перебування арештованої Машини в приміщенні Боржника по вулиці Кірова 90 в місті Донецьку пояснюється наявністю договору суборенди від 01.07.02 року між наймачем Товариством та наймодавцем Боржником, про існування та факт розірвання якого свідчить акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 31.12.02 року, лист Боржника вх.№ 7/48 від 30.12.02 року та лист Товариства № 7/59 від 30.12.02 року.

Також доказове ототожнення Машини та арештованого державним виконавцем Служби 02.09.03 року устаткування підтверджується наступним:

ь          звітом ЕП „Каскад” (т.1 а.с.109-127) про вартісну оцінку Машини, в якому зазначено виробника цього майна, його назву за каталогом виробника в Німецькій Демократичній Республіці – Planeta Super Variant, заводський номер 296423 та рік випуску 1990;

ь          договором застави від 01.10.02 року № 18-З/Н між заставодавцем Товариством та заставоутримувачем АКБ „Автокразбанк”, згідно якого передано у заставу Машину (т.1 а.с.128-130) – в якому визначено її назву виробника Planeta Super Variant, заводський номер 296423 та її назву за вітчизняним обліком – 2ПОЛ-71-УП2ВК;

ь          листом ТОВ „Літекс” від 13.10.06 року № 1440-П (т.1 а.с.131), згідно якого цифра „2” в найменуванні Машини означає серію випуску, причому машини 2ПОЛ-71 та ПОЛ-71 є устаткуванням спільного виробництва заводу „Планета” НДР, та рибінського заводу „Поліграфмаш”;

ь          листом КПЦ „Поліграфмаш”, Росія, від 28.09.05 року № 307-М/1099 (т.1 а.с.133), згідно якого Машина 14.04.91 року була продана Відчужувачу, причому в СРСР подібне устаткування (яке є результатом спільного радянсько-німецького виробництва) продавалося під маркою 2ПОЛ71, а у Німеччині – під маркою Planeta Super Variant;

ь          письмовими поясненнями завідуючої складом Товариства Зайцевої В.К. та бухгалтера Новікової С.І., які працювали у Відчужувача в цеху поліграфії за адресою місто Донецьк, вулиця Кірова 90 (т.1 а.с.135-136), згідно яких зазначені особи працювали в цеху поліграфії Відчужувача з 80-років, причому на початку 90-років 20-го століття Відчужувачем була придбана та смонтована Машина на першому поверсі будинку 90 по вулиці Кірова, однак не зважаючи на зміну місця роботи зазначених фізичних осіб на Товариство, Машина, яка в 2002 році була продана Товариству, перебуває у тому самому приміщенні, ніколи на ремонтувалася та не демонтувалася.

ь          листом Відчужувача від 13.10.06 року № 01/107 (т.1 а.с.144), згідно якого Машина із заводським номером 296423 була придбана відчужувачем в 90-х роках у КПЦ „Поліграфмаш”, Росія, причому у інших виробників устаткування марки 2ПОЛ-71-УП2ВК або 2ПОЛ-71-4П2ВК – не придбавалося.

ь          висновком судового експерта № 5767/25 від 20.06.07 року, згідно якого Машина з 2002 року обліковується на балансі Товариства, наразі перебування Машини на самостійному балансі Відчужувача або Боржника жодним чином не підтверджено з доказової точки зору;

ь          відзивом Відчужувача у справі № 18/408в від 03.08.04 року № 19118, згідно якого Машина до моменту її продажу Товариству перебувала на балансі Відчужувача, наразі іншим, окрім Товариства, особам Машина не відчужувалась та не передавалась у користування;

ь          інвентарною карткою обліку основних засобів Товариства № 48, згідно якої з 18.07.02 року на облік поставлено Машину № 296423.

Аналіз вищезазначених доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що Машина з заводським номером 296423 була придбана Відчужувачем 14.04.91 року у КПЦ „Поліграфмаш”, Росія, встановлена та змонтована на першому поверсі будівлі 90 по вулиці Кірова в місті Донецьку, в цеху поліграфії. Згодом, в 2002 році зазначена Машина була продана Товариству, причому її місцезнаходження жодним чином не змінилося через специфіку обладнання, значний розмір та складність конструкції Машини. Наведені судом докази та обставини суд вважає належними, допустимими, достовірними, як кожний доказ окремо, так і у взаємному зв’язку в їх сукупності. Ці документи, що підтверджують ланцюг передачі Машини від КПЦ „Поліграфмаш” до Відчужувача та Товариства, а також факт відсутності на балансі Боржника Машини або аналогічного устаткування – є логічними та послідовними, повністю узгоджуючись між собою, не зважаючи на значні хронологічні розриви у їх (доказів) створенні.

Всупереч приписам статті 33 ГПК України, відповідачі не надали доказів наявності в приміщенні першого поверху (цех поліграфії) будинку 90 по вулиці Кірова в місті Донецьку іншого виробничого устаткування, аналогічного Машині, яке б належало Відчужувачу, Боржникові або будь-яким іншим суб’єктам господарювання.

Клопотання Компанії про витребування в органах статистики документів з інформацією про баланси Боржника та Відчужувача за 1999-2007 роки відхиляється судом, оскільки наявні в матеріалах справи документи дають можливість належним чином оцінити суть спірних правовідносин, втім суду не доведено, що вказані Компанією документи можуть істотно вплинути на висновки суду у справі.

Виходячи зі змісту норм статті 26 Закону України „Про власність”, статті 10 Закону України „Про підприємства в Україні”, статей 12 Закону України „Про господарські товариства” (в редакції, чинній на момент придбання Машини), а також статей 66 ГК України та 115 ЦК України, застосування яких можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – через продовження існування після 01.01.04 року спірних цивільних відносин, – Товариство є добросовісним набувачем та власником Машини, переданої останньому Відчужувачем на підставі правочинів купівлі-продажу.

У відповідності до статті 49 Закону України „Про власність” (в редакції на момент придбання Товариством Машини) та статті 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, якщо інше прямо не випливає із закону або не встановлене судом. Презумпція правомірності набуття права власності Товариства на Машину та відсутність будь-яких доказів щодо наявності у Боржника або інших осіб виробничого устаткування, аналогічного Машині, розташованого на першому поверсі будинку 90 по вулиці Кірова в місті Донецьку – в сукупності з наведеними вище доказами безумовно свідчить про ототожнення належної Товариству Машини та арештованого державним виконавцем 02.09.03 року виробничого устаткування.

Товариство може вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. За нормами статті 392 ЦК України, власник наділений правом захисту права власності в суді у разі невизнання або оспорювання іншими особами такого права власності. Оскільки згідно матеріалів справи, відповідачі не визнають права власності Товариства на Машину, причому Служба здійснила арешт цього майна з метою погашення боргів іншого суб’єкта господарювання – Боржника, суд доходить висновку, що позивач мав право звертатися до суду за захистом свого права власності.

Окрім того, рішенням господарського суду Донецької області від 03.02.05 року у справі № 12/36в визнано право власності Товариства на Машину, придбаної в 2002 році у Відчужувача, причому доказів оспорювання цього судового рішення не надано – через що це рішення підлягає обов’язковому виконанню на всій території України в силу статті 124 Конституції України. Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг” проти України”, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії” встановлено, що існує усталена судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівним той факт, що Товариство придбало в 2002 році Машину у Відчужувача, внаслідок чого у Товариства утворилося право власності на Машину – який не може ставитися судом під сумнів та є таким, який знімає необхідність додаткового доведення зазначених обставин та фактів.

Частиною 1 статті 59 Закону України „Про виконавче провадження” передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає позовні вимоги Товариства цілком обґрунтованими з доказової та правової точки зору.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України „Про ліквідацію Департаменту державної виконавчої служби” № 1622 від 16.11.06 року, наказу Міністерства юстиції України від 25.01.07 року № 21/5 „Про реформування органів юстиції”, наказу Департаменту Державної виконавчої служби  від 19.01.07 року № 2 „Про ліквідацію регіональних та територіальних органів державної виконавчої служби”, Службу як самостійну юридичну особу та виконавчий орган урядового управління – було ліквідовано та приєднано до Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку, у зв’язку з чим в організаційній структурі органів юстиції створено юридичну особу Відділ, на який покладено державні функції, передбачені Законом України „Про державну виконавчу службу”, повністю ідентичні тим функціям, що здійснювалися Службою. За поясненнями Відділу, зведене виконавче провадження про стягнення коштів з Боржника передане Відділу 04.04.07 року згідно акту приймання-передачі.

З огляду на наведене, в силу статті 3 Закону України „Про державну виконавчу службу”, а також у відповідності до матеріалів поточної справи, згідно яких незакінчене зведене виконавче провадження про стягнення коштів з Боржника передано від Служби до Відділу, суд вважає Відділ належним процесуальним правонаступником Служби, на якого покладено функції держави в галузі примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), тому в порядку статті 25 ГПК України права, зобов’язання та процесуальна державна компетенція, що були чинними для Служби (у тому числі зобов’язання по рішеннях про стягнення з Боржника коштів), є обов’язковими і для Відділу, як правонаступника Служби в частині здійснення функцій держави в певній соціальній галузі.

Вказана позиція відповідає змістові статті 13 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, яка набула чинності для України 11.09.97 року, згідно якої особа має право на ефективний засіб захисту у відповідному національному органі (суді) незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості. В контексті цієї статті під особами, що діяли в офіційній якості, розуміється як Відділ, так і Служба, які мають цілком ідентичну компетенцію та відправляють однакові функції держави в галузі примусового виконання рішень судів.

Оскільки за вказаними вище нормативними актами Міністерства юстиції України та згідно довідки Головного управління статистики в Донецькій області від 08.08.07 року № 22-15/2431 Службу ліквідовано 06.06.07 року, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі за позовом до Служби в порядку пункту 6 частини 1 статті 80 ГПК України.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є протиправне порушення Службою та Відділом норм Конституції України, ЦК УРСР, ЦК України, ГК України, та інших норм, які регулюють режим права власності та правила здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрати на проведення експертизи покладаються судом на відповідачів (окрім Служби).

На підставі зазначених норм національного та міжнародного матеріального права, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 24, 25, 33, 35, 36, 41-42, 43, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” до державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Донецька про визнання права власності товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” та звільнення з-під арешту, накладеного 02.09.03 року, наступного майна:

ь          першої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          другої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          третьої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          четвертої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          прийомки друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          самонакладу друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” до товариства з обмеженою відповідальністю „Диком-Пресс”, товариства з обмеженою відповідальністю „Гейдельберг друкарські машини України”, товариства з обмеженою відповідальністю „Сікпа-Сервіс”, відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку, товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпакет”, товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-Д”, спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” та до підприємства з іноземними інвестиціями „Ітрако” про визнання права власності товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” та звільнення з-під арешту, накладеного 02.09.03 року, наступного майна:

ь          першої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          другої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          третьої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          четвертої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          прийомки друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          самонакладу друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК

Звільнити з-під арешту, накладеного 02.09.03 року державним виконавцем державної виконавчої служби в Кіровському районі міста Донецька згідно акту опису та арешту серії АА № 170461, майно, належне товариству з обмеженою відповідальністю „Діапринт”, а саме:

ь          першу секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          другу секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          третю секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          четверту секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          прийомку друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          самонаклад друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК

Визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” на наступне майно:

ь          першу секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          другу секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          третю секцію друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          четверту секцію першої секції друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          прийомку друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК;

ь          самонаклад друкарської машини ПОЛ – 71 УП 2 ВК

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Диком-Пресс” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Гейдельберг друкарські машини України” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Сікпа-Сервіс” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпакет” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-Д” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути зі спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями „Ітрако” на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Діапринт” відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 10,62 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 14,75 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Диком-Пресс” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Гейдельберг друкарські машини України” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Сікпа-Сервіс” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпакет” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Планета-Д” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути зі спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю „Лігумпласт” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями „Ітрако” на користь Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз витрати на проведення судової бухгалтерської експертизи № 5767/25 в сумі 109 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя