ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2007                                                                                                      Справа № 12/132-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів:  Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.

при секретарі: Ролдугіній Н.В.

за участю представників:

позивача: Чміль Ю.В.- предст., дов. від 21.06.2007 року

відповідачів: 1. Мудрак О.Ю.- юр., дов.№4/11-56 від 26.01.2007 року

2. Лапшик М.П.- предст., дов.№105 від 11.01.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року у справі №12/132-07

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю “ЕДЕМ-ЮГ” (м. Дніпропетровськ)

до: 1. Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ)

2. Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів (м. Дніпропетровськ)

про: зобов’язання укласти договір оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року  (підписано 06.08.2007 року) по справі №12/132-07 (суддя Жукова Л.В.) був задоволений позов товариства з обмеженою відповідальністю “ЕДЕМ-ЮГ” (м. Дніпропетровськ) до Дніпропетровської міської ради і Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів про зобов’язання Дніпропетровської міської ради укласти з товариством з обмеженою відповідальністю „ЕДЕМ-ЮГ” новий договір оренди земельної ділянки площею 0,0193 га за адресою м. Дніпропетровськ, Кіровський район, проспект Карла Маркса, 113 на той самий строк і на тих самих умовах. З відповідача-1 на користь позивача стягнуто 85 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач-1 –Дніпропетровська міська рада, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2007 року по справі №12/132-07 і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права. Зокрема, порушено право міської ради щодо розпорядження землями в межах міста та процедура отримання земельної ділянки в оренду, а договір оренди землі не може автоматично продовжуватися. В уточненнях до позовної заяви позивач просив внести зміни в п. 2.1 договору оренди земельної ділянки від 18.11.2003р, виклавши його в редакції: ”Земельна ділянка передається до 08.12.09”. На думку відповідача-1 дана вимога не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки дія спірного договору скінчилась, а зміни до не існуючого договору не вносяться за рішенням суду.

Позивач –товариство з обмеженою відповідальністю “ЕДЕМ-ЮГ” (м. Дніпропетровськ)  у відзиву  на апеляційну скаргу і у судовому засіданні пояснив, що доводи, викладені відповідачем-1, не відображають реальних позовних вимог позивача і не відповідають суті справи. 26.07.2007р. ТОВ “ЕДЕМ-ЮГ” було змінено позовні вимоги “З поновлення договору оренди земельної ділянки” на “зобов’язання укласти новий договір оренди”. Рішенням господарського суду міську раду зобов’язано не поновити договір оренди, а укласти новий. Крім того, скаржником не дотримано вимог ч. 1 ст. 95 ГПК України –не направлена копія апеляційної скарги відповідачу-2.

Відповідач-2 –Дніпропетровське міське управління земельних ресурсів (м. Дніпропетровськ) –відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача-2 у судовому засіданні пояснив, що на його думку рішення суду не є законним і обґрунтованим, оскільки міська рада є колегіальним органом і суду не надано право зобов’язувати раду розпоряджатися належними їй земельними ділянками. Крім того, позивач не заявляв позов про спонукання відповідача-1 виконати дії по розгляду його заяви про продовження строку дії договору.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частина постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухав представників сторін, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що рішенням сесії Дніпропетровської міської ради ХХІУ скликання №283/12 від 08.10.2003 року „Про передачу земельної ділянки по проспекту Карла Маркса, 113 (Кіровський район) в оренду товариству з обмеженою відповідальністю „ЕДЕМ-ЮГ”, , для будівництва будівлі торговельного призначення” був затверджений проект відведення земельної ділянки площею 0,0193 га (кадастровий номер :06:090:0091), складений ТОВ фірмою „Геора”, і зазначена земельна ділянка передана в оренду строком на два роки ТОВ „ЕДЕМ-ЮГ” для будівництва будівлі торговельного призначення за рахунок земель, не наданих у власність або користування , код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність). Зазначеним рішенням позивача також зобов’язали одержати в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю міської ради дозвіл на проведення будівельних робіт, укласти з міською радою у тримісячний строк договір оренди земельної ділянки, забезпечити збереження та вільний доступ до мереж міських інженерних комунікацій, протягом 10 днів з моменту введення об’єкту в експлуатацію звернутися до Дніпропетровського міського управління земельних ресурсів для забезпечення оформлення документів на право користування земельною ділянкою по фактичному розміщенню об’єкта.

На підставі зазначеного рішення 18.11.2003 року між Дніпропетровською міською радою і ТОВ „ЕДЕМ-ЮГ” був укладений договір оренди земельної ділянки державної власності, відповідно до якого Дніпропетровська міська рада (орендодавець) передає, а ТОВ „ЕДЕМ-ЮГ” (орендар) приймає в оренду земельну ділянку площею 0,0193 га, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, Кіровський район, проспект Карла Маркса, 113 для будівництва будівлі торговельного призначення (п.1.1 Договору). Сторони визначили, що грошова оцінка земельної ділянки складає 48399,30 грн. (п.1.3). Термін дії договору був визначений сторонами до 08.10.2005 року (п.2.1). При цьому у договорі зазначено, що після закінчення терміну договору його дія скінчується, а для продовження дії договору орендар зобов’язаний у місячний термін до закінчення строку оренди звернутися до орендодавця з відповідним клопотанням (п.2.3). Сторонами також були узгоджені і інші суттєві умови договору –сума орендної плати, порядок сплати орендної плати, права та обов’язки сторін, відповідальність сторін, тощо.

Укладений між сторонами договір оренди був нотаріально посвідчений (18.11.2003 року) і зареєстрований у встановленому законом порядку (реєстраційний номер 4549 від 26.11.2003 року).

08.09.2005 року за вих.№08/2 відповідач звернувся до міського голови м. Дніпропетровська із клопотанням щодо продовження строку дії договору.

04.11.2005 року від голови комітету земельних відносин Дніпропетровської міської ради на адресу відповідача надійшов лист-повідомлення №7/5-432, у якому зазначено, що комітет від імені міської ради повідомляє про заперечення поновити договір оренди і просив звернутися до Управління земельних ресурсів з примірником договору для державної реєстрації факту закінчення договору оренди. При цьому голова комітету посилався на рішення Дніпропетровської міської ради від 02.06.2004 року №54/17, яким було вирішено, що всі договори оренди земельних ділянок припиняються у разі закінчення строку дії, на який їх було укладено.

02.02.2006 року на ім’я міського голови позивач направив лист №02/1, у якому повідомив про закінчення договору оренди земельної ділянки, про сплату у повному обсязі платежів і просив продовжити договір на той самий строк.

Відповідач –Дніпропетровська міська рада –станом на день подання позову, день прийняття судового рішення і день перегляду справи у апеляційному порядку будь-які дії по розгляду клопотання позивача не здійснила, договір оренди не продовжила і новий договір не уклала.  Нове рішення про надання позивачу земельної ділянки в оренду Дніпропетровською міською радою прийнято не було.

Наявність листа-повідомлення про заперечення поновлення договору оренди не може вважатися виконанням вимог ст.33 Закону України „Про оренду землі” в силу наступного: місцеві ради відповідно до ст. 4 Закону України “Про оренду землі” є орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, відбувається на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. Отже, відмова у поновленні договору оренди також повинна здійснюватися міською радою як орендодавцем. Оскільки міська рада є колегіальним органом, то і вирішення питання щодо відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки повинно проводитися на відповідному засіданні колегіального органу –сесії міської ради. Таке питання на сесії не розглядалося (докази відповідачами не надані), тому комітет земельних відносин не мав права відмовляти у поновленні договору оренди без відповідного рішення колегіального органу. За таких обставин лист-повідомлення не можна вважати таким, що надісланий на виконання ст.33 Закону України „Про оренду землі”.

В силу ч.3 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу. Статтею 123 ЗК визначений порядок надання земельних ділянок. Так, юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій або сільської, селищної, міської ради. Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Як встановлено місцевим господарським судом і не заперечується відповідачем міська рада не розглянула клопотання позивача про продовження строку дії договору земельної ділянки і відповідь у встановлений законом строк не надала.

Відповідно до ст.33 Закону України „Про оренду землі” після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

При прийнятті оспорюваного рішення про задоволення позовних вимог місцевий господарський суд зазначив, що відповідач клопотання позивача про продовження договору оренди у місячний строк не розглянув, з вимогою про повернення земельної ділянки у порядку ст.33 Закону України „Про оренду землі” і п.9.2 Договору не звертався, будь-які порушення умов договору з боку позивача відсутні.

В відзиву на позов і у апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада зазначала, що ст.33 Закону України „Про оренду землі” не передбачено автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню. Не заперечуючи цю обставину Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги, виходячи із наступного:

·          Згідно рішення міської ради земельна ділянка надавалася позивачу для будівництва будівлі торговельного призначення, отже позивач є власником майна (незакінченого будівництвом об’єкта), яке знаходиться на спірній земельній ділянці і є невід’ємною частиною цієї земельної ділянки. Позивач належним чином виконував умови договору оренди, тому має переважне право на поновлення договору оренди в силу ч.1 ст.33 Закону України „Про оренду землі”, а згідно ч.3 цієї статті він користувався земельною ділянкою до звернення до суду ще 1 рік і 9 місяців за відсутності письмових заперечень орендодавця (лист-повідомлення не можна вважати запереченням в силу зазначеного вище), що свідчить про те, що „договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором”

·          Таким чином, позивач має встановлене законом право на користування спірною земельною ділянкою. Це право відповідно до вимог Земельного кодексу України і Закону України „Про оренду землі” повинно оформлюватися договором оренди земельної ділянки. Оскільки мова йде не про первісне надання у користування земельної ділянки, а про оформлення вже наявного права користування земельною ділянкою, то зазначене право не може ставитися в залежність від рішення колегіального органу, тобто від бажання надати або не надати земельну ділянку позивачу (продовжувати чи не продовжувати договір оренди), оскільки позивач це право отримав в силу закону, а не на підставі волевиявлення колегіального органу. За таких обставин місцевий господарський суд не прийняв на себе компетенцію органу місцевого самоврядування в галузі регулювання земельних відносин, визначену п.34 ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, а лише зобов’язав орган місцевого самоврядування привести правовідносини сторін по користуванню земельною ділянкою у відповідність законодавству шляхом зобов’язання відповідача-1 на укладення договору оренди землі.

Дійсно, частиною 9 ст.123 ЗК України передбачено, що відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у наданні земельної ділянки в користування або залишення клопотання без розгляду в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку, але в силу глави 3 Цивільного кодексу України, який також регулює земельні відносини, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав при цьому встановлений ст.16 ЦК України, а право вибору захисту свого права лежить на особі, право якої порушено. У даному випадку позивач вибрав спосіб захисту права шляхом подання відповідного позову про зобов’язання укладення договору оренди, що не суперечить чинному законодавству. Тому встановлений ч.9 ст.123 ЗК України спосіб не є єдиним способом для захисту права і може застосуватися особою на власний розсуд.

За таких обставин рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам чинного законодавства і повинно бути залишено без зміни.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2007 року по справі №12/132-07 залишити без зміни.

Головуючий                                                                                       О.С.Євстигнеєв

Судді:                                                                                                   Л.О.Лотоцька

Р.М. Бахмат

(постанова виготовлена у повному обсязі 02.11.2007 року)