ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2007 р.
№ 14/430

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого                                    Карабаня В.Я.

суддів:                                               Ковтонюк Л.В.

Чабана В.В.

за участю представників:

позивача                                            Бондарчук С.Я. довіреність № 827
від 23.03.2007

відповідача                                        Святенко С.В.  довіреність № 28
від 28.08.2007
Дуляба В.В. довіреність № 29
від 28.08.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну
скаргу

Коломийського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

на  постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007

у справі

господарського суду
№ 14/430

Івано-Франківської області

за  позовом
відкритого акціонерного товариства “Прикарпаттяобленерго”

до

Коломийського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства

про

стягнення 226 280,37 грн.

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2005 року Відкрите акціонерне товариство “Прикарпаттяобленерго” (далі –ВАТ “Прикарпаттяобленерго”) звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Коломийського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Коломиї про стягнення 226 280,37 грн., з них 41 278,71 грн. боргу за спожиту електричну енергію, 5 217,92 грн. боргу за недовраховану електричну енергію, 44 765,89 грн. пені, 28 289,49 грн. відсотків річних, 106 728,36 грн. суми, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції. Як на підставу вимог позивач послався на договір № 21 від 20.02.2000 на користування електричною енергією та угоду від 26.12.2001 про зміну і доповнення договору № 21 від 29.02.2000.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2006 (суддя Булка В.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 (колегія у складі суддів: Давид Л.Л.,Кордюк Г.Т., Мурської Х.В.), позов задоволено. Стягнуто з виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Коломиї на користь ВАТ “Прикарпаттяобленерго” 226 280,37 грн. заборгованості, 2 262,81 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Судові рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов’язань щодо повної та своєчасної оплати за використану електричну енергію.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями в частині стягнення 44 765,92 грн. пені, 106 728,36 грн. інфляційних збитків та 28 289,49 грн. 3 % річних, Коломийське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулось з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в цій частині та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення 44 765,92 грн. пені, 106 728,36 грн. інфляційних збитків та 28 289,49 грн. 3 % річних, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ “Прикарпаттяобленерго” зазначило прохання залишити постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Вищий господарський суд України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта,  дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги за таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій:

- між ВАТ “Прикарпаттяобленерго” як постачальником та  Водопровідно-каналізаційним господарством м. Коломиї як споживачем укладено договір на користування електричною енергією № 21 від 29.02.2000, доповнений Угодою від 26.12.2001. Згідно з п. 1 договору позивач зобов’язався постачати електроенергію згідно з умовами договору, а відповідач зобов’язався своєчасно проводити оплату за використану електроенергію та виконувати інші умови визначені цим договором. Відповідно до п.п. 7.1, 7.2 вказаного договору відповідач зобов’язувався щомісячно в останній день місяця подавати звіт про використану електроенергію за розрахунковий місяць у відділ збуту Коломийського МРЕМ, проводити розрахунок з платежів поточного розрахункового періоду в 5-денний строк після дати, зазначеної в платіжному документі, але не пізніше 31 числа розрахункового місяця. У випадку неоплати платіжних документів в строки, обумовлені цим договором, сторони керуються договірними зобов’язаннями, вимогами Правил користування електроенергією в частині припинення подачі електроенергії, а на суми, вказані в платіжних документах нараховується пеня в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки по день фактичної оплати, але не більше розміру, встановленого чинним законодавством;

- 10.06.2004 між сторонами спору було укладено Графік погашення заборгованості, за яким сторони погодили щомісячний графік оплати заборгованості за спожиту електроенергію, яка станом на 01.06.2004 склала 472 870,31 грн. Згідно умов укладеного Графіка відповідач зобов’язувався до 15.10.2005 сплатити 15 744,56 грн. в рахунок погашення заборгованості. Щомісяця, починаючи з листопада 2005 року до 15 числа сплачуються кошти в розмірі 25 000 грн. до 15.04.2007, з яких 15 000 грн. сплачується Коломийським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства та 10 000 грн. сплачується Виконавчим комітетом Коломийської міської ради.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення” від 29.12.1976 № 11 резолютивна частина рішення повинна мати вичерпні, чіткі та такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог.

Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, не зазначив в резолютивній частині рішення окремо розмір задоволених вимог щодо боргу, 3 % річних, пені.

Крім того, судами не було з’ясовано, за який період виникла сума заборгованості за спожиту відповідачем електроенергію, на яку нараховано пеню, 3 % річних та сума, на яку збільшився борг з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За таких обставин постанова Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2006 підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Коломийського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.2007 та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 21.02.2006 у справі №  14/430 скасувати.

Справу № 14/430 направити на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий                                                                                       В.Карабань

судді:                                                                                                   Л.Ковтонюк

В.Чабан