ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"12" липня 2007 р.                                                                              Справа № 19/211-07

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Росукренерго”, м. Київ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка –ЛТД”, с. Мала Олександрівка, Бориспільський район

про стягнення 84631,34 грн.,

суддя Т.П. Карпечкін

від позивача –     Бацуца В.М. (дов. від 02.03.2007 р.);

від відповідача – не з’явився;

обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Росукренерго” (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка –ЛТД” (далі-відповідач) про стягнення 84631,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов’язань за договором поставки укладеного між сторонами 10.11.2006 року на виконання умов якого за видатковими накладними відповідачу передано товар, а саме дизельне пальне.  Відповідач не сплатив в повному обсязі кошти за  переданий товар, в результаті чого за ним утворилась заборгованість в загальній сумі 83616,12 грн. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов’язання 3% річних в розмірі 1015,22 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача  судові витрати в тому числі витрати по оплаті послуг адвоката в розмірі 1500,00 грн.

Суду не надано договір  від 10.11.2006 року в усних поясненнях представник позивача зазначив, що товар передавався за видатковими накладними, згідно рахунків-фактур та на підставі довіреності.

Представником позивача 27.06.2007 року через загальний відділ суду подано до суду клопотання  вх. № 76 про забезпечення позову. В обґрунтування клопотання позивач посилається на те, що не володіє інформацією про розрахункові рахунки відповідача та інше майно також зазначає, що тривалість розгляду подібних справ у суді дає можливість відповідачу приховати власні кошти чим ухилитися від виконання судового рішення при задоволенні позову.

Судом на підставі ст. 66 Господарського кодексу України, відмовлено в задоволенні клопотання про забезпечення позову, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.  Позивачем не надано належних доказів та обґрунтування на підтвердження того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Як зазначає сам позивач в клопотанні про забезпечення позову він  навіть не володіє інформацією про наявність у відповідача будь-якого рухомого чи нерухомого майна та  грошових коштів на розрахункових рахунках.

Сторони належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи ухвалами суду від 29.05.2007 року та 27.06.2007 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Судом оглянуті оригінали документів залучених до матеріалів справи. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, витребуваних документів не подав, у зв’язку із зазначеним суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України розглянути справу без його участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку щодо правомірності задоволення позову частково з наступних підстав.

В   позовних   вимогах   позивач  посилається  на  укладений  між   сторонами 10.11.2006 року договір на виконання умов якого за видатковими накладними (копії наявні в матеріалах справи)  відповідачу  передано  товар,  а саме дизпаливо на загальну суму 84631,34 грн.

Матеріали справи не містять договору від 10.11.2006 року, на вимогу суду до суду зазначений договір не надано. В усних поясненнях представник позивача зазначив, що товар на суму 84631,34  передавався за видатковими накладними на підставі довіреностей згідно рахунків-фактур.

Крім того судом встановлено, що Товариство  з  обмеженою  відповідальністю  “Росукренерго”  на протязі листопада 2006 року передало Товариству з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка –ЛТД” товар, а саме дизпаливо  на загальну суму 84631,34 грн.

Факт  отримання    відповідачем   товару на суму 84631,34 грн. підтверджується   наступним:

10.11.2006 року, на підставі довіреності серії ЯМУ № 911055 від 01.11.2006 року згідно рахунку-фактури  № 4668  від  10.11.2006  року  та  видаткової  накладної   № РУ-0004304   від 10.11.2006 року –дизельне паливо у кількості 8710 літрів на суму 29701,14 грн.;

13.11.2006 року, на підставі довіреності серії ЯМУ № 911055 від 01.11.2006 року згідно рахунку-фактури № 4686 від 13.11.2006 року та видаткової накладної № РУ-0004319            від 13.11.2006 року –дизельне паливо у кількості 8710 літрів на суму 29701,14 грн.;

29.11.2006 року, на підставі довіреності серії ЯМУ № 911055 від 01.11.2006 року згідно рахунку-фактури № 4966 від 29.11.2006 року та видаткової накладної № РУ-0004559            від 29.11.2006 року –бензин А-76 у кількості 8710 літрів на суму 24213,84 грн.

Загальна вартість поставленого товару складає 83616,12 грн. Відповідно до рахунків-фактури відповідач був зобов’язаний здійснити оплату протягом одного банківського дня.

Відповідач свої зобов’язання належно не виконав, а саме не здійснив оплату за отриманий товар в результаті чого за ним утворилась заборгованість в сумі 83616,12 грн., що підтверджується також і актом звірки взаємних розрахунків між сторонами від         02.02.2007 року.

29.01.2007 року позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 1/29  про оплату заборгованості в сумі 83616,12 грн. за поставлені в листопаді 2006 року нафтопродукти., яку  згідно  відмітки  останній  отримав 02.02.2007 року вх. № 37. Відповідач зобов’язався оплатити отриманий від позивача товар на суму 83616,12 грн. до закінчення першого кварталу 2007 року, що вбачається з листів № 52 від 20.02.2007 року та № 83 від 13.03.2007 року, однак на момент розгляду даної справи своїх зобов’язань не виконав.

Позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання зобов’язання 3 % річних в сумі 1015,22 грн. за період з 14.11.2006 року по 16.04.2007 року.

При вирішенні спору враховано, що відповідно до ст. 193 ГК України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений момент пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (п. 2 ст. 530 ЦК України).

Позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 83616,12 грн. підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, визнаються відповідачем, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами ст. 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильно зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за прострочення виконання зобов’язання  3%  річних  в сумі 1015,22 грн. підлягають  задоволенню частково в сумі  453,59 грн. в іншій частині стягнення судом відмовлено  виходячи з наступного.

У    наданому    суду    розрахунку     3 %   річних    нараховано    позивачем   з 10.11.2006 року  по 16.04.2007 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на зазначене, право вимоги виконання від відповідача його зобов’язань по оплаті за отриманий товар у позивача виникло після спливу семи днів від дня отримання відповідачем претензії.  Як зазначалось вище відповідач отримав претензію 02.02.2007 року,  право вимоги виконання від відповідача його зобов’язань по оплаті товару на загальну суму 83616,12 грн. виникло у позивача з 10.02.2007 року.

Таким чином позов підлягає  задоволенню частково.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в тому числі і витрати в розмірі 1500,00 грн., які виникли в наслідок необхідності звернутись за наданням юридичної допомоги. В якості доказів позивач надав суду договір № 17/07 про надання послуг адвоката від 13.04.2007 року  укладений між позивачем та адвокатом Василик В. В.,  в п. 4.1 якого зазначено, що вартість послуг складає 1500,00 грн. Зазначені кошти в розмірі 1500,00 грн. позивач  перерахував  на  рахунок  адвоката,  що   підтверджується   платіжним дорученням № 2716 від 16.04.2007 року.

Вимоги щодо стягнення витрат в сумі 1500,00 грн. на послуги адвоката підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи.

Отже судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на обидві   сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю “Агробудпереробка - ЛТД” (08320, Київська область, Бориспільський район, с. Мала Олександрівка, вул. Гагаріна, 14-а, код 20574157, р/р 5 в ВАТ КБ “Національний стандарт”, м. Київ, МФО 321466) на користь  Товариства  з  обмеженою  відповідальністю   “Росукренерго”   (01133,    м. Київ, вул. Щорса, 29, код 25402952, р/р 80 в третій київській філії ВАТ АБ “Укргазбанк”,  МФО 300272) –83616 (вісімдесят три тисячі шістсот шістнадцять) грн. 12 коп. основного боргу, 453 (чотириста п’ятдесят три) грн. 59 коп. 3% річних та судові витрати:  840 (вісімсот сорок) грн. 70 коп. державного мита, 1490 (одна тисяча чотириста дев’яносто)  грн. 01. коп. за послуги адвоката та 116 (сто шістнадцять) грн. 82 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення підписано 16.07.2007 року