Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.07                                                                                            Справа №  3/141

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Мельника С. М. (доповідач по справі),

суддів:                                 Корсакової Г.В. суддів:                                 Ільєнок Т.В.

.

При секретарі судового засідання           Огієнко В.О.

розглянувши заяву про апеляційне оскарження та апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м. Полтава на постанову господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року

по справі №          3/141 (суддя Бунякіна Г.І.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю „Насос А” м. Полтава

до          Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м. Полтава

про          визнання нечинним податкового повідомлення –рішення за № /0 від 21.06.2006 року

за участю представників :

від позивача:          Райда О.С. –за довіреністю

від відповідача:          Чала О.Д.- за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Насос А” м. Полтава звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м. Полтава про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення за № /0 від 21.06.2006 року.

Постановою господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року справі № 3/141 позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Насос А” м. Полтава до Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м. Полтава про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення за № /0 від 21.06.2006 року - задоволений.

Не погоджуючись із вказаною постановою господарського суду Полтавської області, Державна податкова інспекція у м. Полтаві звернулась до апеляційного господарського суду з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:

В порушення законодавства України господарським судом Полтавської області не надано належної оцінки матеріалам та висновкам перевірки, в результаті яких при дослідженні податкового кредиту неможливо дослідити правомірність віднесених сум ПДВ шляхом проведення зустрічних перевірок по ланцюгу постачальників з причин не підтвердження взаєморозрахунків позивача.

При дослідженні податкового кредиту шляхом проведення зустрічних перевірок по ланцюгам постачальників встановлено, що за: листопад 2004 року основним постачальником ТОВ „Насос. А” в перевіряємому періоді було ТОВ „Радуга-2”, м. Полтава).

Основними постачальниками ТОВ „Радуга –2” є: ТОВ „Індра” та ТОВ „Балор”.

1.          ТОВ „Індра”, м. Харків податкова накладна від 20.09.2004 року на суму 107934,36 грн., ПДВ - 17990,56 грн .

На адресу ДПІ у Київському районі м. Харкова був направлений запит № 8267/7/23-241-17 від 18.07.2005 року та отримана відповідь за № 5057/7/23-209/3739 від 25.07.2005 року в якій повідомляється, що провести зустрічну перевірку по ТОВ „Індра” неможливо тому, що скасовано державну реєстрацію Виконавчим комітетом Харківської міської Ради за заявою власника шляхом злиття з іншим підприємством Повідомлення про припинення державної реєстрації юридичної особи № 4005772 від 21.04.2005 року.

Копія свідоцтва про скасування державної реєстрації надано до ДПІ у Київському районі м. Харкова підприємством. У ДПІ у Київському районі м. Харкова підприємство з обліку не знято. Скасування державної реєстрації проведено без відома ДПІ.

Враховуючи вищенаведене, ДПІ у Київському районі м. Харкова не володіє інформацією, щодо СПД, з яким ТОВ „Індра” злилось, його код та місцезнаходження.

Згідно постанови про виробниче вилучення від 08.08.2005 року слідчий СУ УМВС України у Харківській області Смирнова Е.Г. постановила: „у виробництві Слідчого Управління УМВС України у Харківській області знаходиться кримінальна справа № 570050106, порушена по ознакам ст. ст. 191 ч. 5,255 ч. 1 КК України по факту організації злочинного угрупування, викрадення державних засобів посадовими особами Концерну «ЦНТ»ХФТИ, ПФ «Крафт», ЗАТ „ЦНТИ”) та інших підприємств.

Дослідити по ланцюгу виробника (імпортера) з метою встановлення факту надмірної сплати ПДВ податковій  не має можливості.

2.          ТОВ „Балор” м. Харків) на загальну суму 77803,40 грн.

Постачальником ТОВ „Балор” є ПП „Дніпропостачзбут”, м. Херсон на загальну суму 77303,40 грн.

На адресу ДПІ у м. Херсоні були направлені запити на проведення зустрічної перевірки: № 5739/7/23-241/17 від 27.05.05 року, отримана відповідь № 3876/7/26-210 від 16.08.05 року в якій зазначено, що ПП „Дніпропостачзбут” за юридичною адресою не знаходиться, про що складено акт вірогідності юридичної адреси від 17.12.2004 року № 5028/26-2/З2809412 та передано на розшук до оперативного відділу та № 7601 від 05.07.2005 року та № 12674 від 08.07.2005 року, отримана відповідь № 3500/7/23 - 710 від 13.04.2006 року в якій зазначено, що провести зустрічну перевірку неможливо у зв’язку з наступними обставинами: ПП „Дніпропостачзбут” за юридичною адресою не знаходиться. Відділом контрольно-перевірочної роботи ДПІ у м. Херсоні направлено запит до ХВПМ УПМ ДПА у Херсонській області № 232 від 07.09.2005 року, щодо розшуку керівників підприємства..

Дослідити по ланцюгу виробника (імпортера) з метою встановлення факту надмірної сплати ПДВ не має можливості.

Також в ході розгляду справи не враховано положення наказів ДПА України № 376 від 01.08.1998 року „Про затвердження методичних вказівок по організації порядку адміністрування відшкодування податку на додану вартість” та № 196 - ДСК від 24.03.2003 року „Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум ПДВ юридичними особами”, передбачено обов’язкове проведення документальної перевірки сум ПДВ, які заявлені до відшкодування на рахунок платника або в рахунок інших податків, зборів, які зараховуються до Державного бюджету України.

Відтак, при дослідженні правильності формування податкового кредиту шляхом проведення зустрічних перевірок постачальників ТОВ „Насос. А” не підтверджено сплату ними ПДВ до бюджету. Як встановлено перевіркою, сплата ПДВ до бюджету за товар по ланцюгам постачання товару не відбувалась.

Представник відповідача в судових засіданнях підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні та у запереченнях на апеляційну скаргу від 17.01.2007 року за № 2-05/255 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення з підстав, що судом першої інстанції вірно встановлено, що віднесення сум ПДВ до податкового кредиту Позивачем здійснено за вимогами пп. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», згідно з якими податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг); вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, та не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними - як зазначено в Акті перевірки, всі суми підтверджені податковими накладними.

В акті перевірки Відповідач не вказав, які порушення було допущено Позивачем і в чому вони полягали, та яку норму Закону України «Про податок на додану вартість»порушив позивач. Крім того, Закон України «Про податок на додану вартість»не передбачає відповідальність платника податків за діяння інших платників, у тому числі підприємств, з якими позивач не мав господарських правовідносин.

Відповідач не довів обставин, які свідчать про недійсність угод, укладених Позивачем з контрагентами по господарських операціям, а „неможливість дослідження по ланцюгу виробника з метою встановлення факту надмірної сплати ПДВ інших фірм не має можливості” - не є підставою для визначення сум завищеного бюджетного відшкодування в податковому повідомленні -рішенні.

Державна податкова інспекція у м. Полтаві зазначає, що при дослідженні податкового кредиту шляхом проведення зустрічних перевірок по ланцюгам перевірок було встановлено, що основним постачальником ТОВ «Насос А» було ТОВ «Радуга 2», а основними постачальниками ТОВ «Радуга 2»були ТОВ «Індра»та ТОВ «Балор». В ході перевірок вказаних фірм не виявилося можливим відслідкувати по ланцюгу виробника(імпортера) певної продукції. Саме цей факт апелянт покладає в основу своїх заперечень.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанова господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року по справі № 3/141 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення із слідуючих підстав:

Як вбачається з матеріалів справи Державною податковою інспекцією у м. Полтаві була проведена позапланова документальна перевірка правильності заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість ТОВ „Насос. А” за листопад 2004 року.

На підставі даної перевірки складено акт за № 271/23-2/30904750 від 20 червня 2006 року, в якому працівниками податкової служби було констатовано порушення позивачем п. 1.3 та 1.8 ст. 1, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-BP від 03.04.1997 року (зі змінами і доповненнями), що призвело до завищення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у листопаді  2004 року

При цьому свої твердження ДПС ґрунтує матеріалами зустрічних перевірок за ланцюгом поставки ТМЦ (запчастини та бензин автомобільний А76), на 2 та 3 етапі якого дані про те, що: (1) суб’єкт господарювання - ТОВ „Індра” м. Харків було реорганізоване шляхом злиття з іншим підприємством і за заявою власника була припинена реєстрація юридичної особи; а (2) СПД - ПП ,,Дніпропостачзбут” за юридичною адресою знаходиться.

За матеріалами перевірки відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення рішення від 21.062006 року за № 10, за яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2004 року в сумі 5 873,34 грн.

Зазначений вище висновок відповідача, що набрав форму оспорюваного податкового повідомлення –рішення є за межами норм чинного законодавства, виходячи з наступного:

Як сам позивач, так і його контрагенти  - ТОВ „Радуга –2”, м. Полтава по купівлі –продажу запчастин та бензину автомобільного А 76 в період, що був охоплений перевіркою, є платниками ПДВ і стоять на обліку щодо цього ДПС та справляють цей податок до бюджету. Ця обставина податковою не спростовується, а навпаки підтверджується відповідно до акту перевірки та пояснень за № 13120/9/10-044 від 01.11.2006 року.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, до якого як порушення з боку позивача апелює податкова-відповідач, визначено, що „податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг),вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації”.

Право платника податку на податковий кредит виникає, згідно з вимогами пп. 7. 5. 1 п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, з дати першої події списання коштів з банківського рахунку платника в оплату вартості товарів або з дати отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

При цьому слід зазначити, що пп. 7. 4. 5 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” забороняється включення до податкового кредиту лише тих витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Як вбачається з матеріалів перевірки ДПІ у м. Полтаві, що лягли в основу спірного податкового повідомлення –рішення, та з матеріалів справи, ТОВ „Насос. А” вимоги пп. 7.4.1 Закону „Про ПДВ” виконало, включивши податок на додану вартість в ціні товару, придбаного у постачальника - ТОВ „Радуга-2”, м. Полтава. Це підприємство, в свою чергу, виконало вимоги Закону „Про ПДВ” (п. 7.2) - видало покупцеві, яким є позивач, належним чином оформлені податкові накладні на визначені та сплачені покупцем обладнання суми податку, а також включили в свої зобов’язання з ПДВ відповідних звітних періодів.

Згідно з Законом України „Про податок на додану вартість” визначено один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат на сплату ПДВ –відсутність податкової накладної чи вантажної митної декларації.

Інших обмежень щодо включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) при придбанні товарів (робіт, послуг), законодавчо не встановлено, а тому посилання податкової - відповідача на матеріали зустрічних перевірок та той факт, що їх результатами не підтверджено сплату податкового зобов’язання по податку на додану вартість непрямими контрагентами позивача  - ТОВ „Індра”, м. Харків та ТОВ „Балор”, м. Харків, суд не оцінює як суттєві.

Відповідно до ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична вiдповiдальнiсть має; індивідуальний характер. Тому несплата контрагентами постачальників позивача до бюджету сум ПДВ не може впливати на результати діяльності підприємства - позивача i не може бути підставою до притягнення Товариства з обмеженою відповідальністю „Насос А” до вiдповiдальностi в вигляді зменшення сум податкового кредиту при обрахуваннi податкових зобов’язань з ПДВ за відповідний звітний період, донарахувань цього податку та застосування штрафних (фінансових) санкцій чи зменшень сум, заявлених до відшкодування ПДВ

Згідно з ст. 67 Конституції України кожен зобов’язаний сплачувати податки i збори в порядку i розмірах, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те. що не передбачено законодавством (частина перша ст. 19 Конституції України). Чинне законодавство, зокрема Закон про ПДВ, не встановлює обов’язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, якщо такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складi цiни товару.

Закон про ПДВ, не встановлює обов’язки покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету такий податок не буде сплачено продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця у складі ціни товару.

Відповідно до положень Закону про ПДВ сума податку на додану вартість, включена до ціни товару, є податковим зобов’язанням продавця товару, і саме продавець товару (в нашому випадку - ТОВ „Радуга-2”) має сплачувати цей податок до бюджету.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання податкової - відповідача на порушення позивачем пп. 7.7.5 п. 7.5 ст. 7 _ Закону України „Про податок на додану вартість” взагалі е некоректним, оскільки; зазначена норма регулює порядок зарахування податку на додану вартість до Державного бюджету України та порядку бюджетного відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України, що здійснюється регіональними відділеннями Державного казначейства України, а не окремими платниками податку.

Враховуючи те, що крім належним чином оформлених податкових накладних, факт проведення операцій з придбання ТМЦ позивачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами, ДПС застосована методика за межами правового поля щодо визначення сум зменшення від’ємного значення ПДВ, суд має підстави для висновку, що у ДПІ у м. Полтаві - відповідача не було підстав для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення.

Таким чином, господарський суд Полтавської області правомірно визнав недійсним повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві за № /0 від 21.06.2006 року.

За таких обставин колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду вважає, що постанова господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року яка була прийнята по даній справі, у зв’язку з повним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в постанові суду обставинам справи, а також у зв’язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою.

На підставі викладеного, Керуючись статтями ст. ст. 196,198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м. Полтава на постанову господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року по справі № 3/141 - залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Полтавської області від 09.11.2006 року по справі № 3/141 - залишити без змін.

3.          Ухвала протягом одного місяця може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України.

4.          Матеріали справи № 3/141 року повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя:                                                                          Мельник С. М.                                            Судді:                                                                                      Корсакова Г.В.  Судді:                                                                                      Ільєнок Т.В.