ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.
№ 12/572/06

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.
Коробенко Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року

по справі
№ 12/572/06 Господарського суду Миколаївської області

за позовом
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві

До
1)          Приватного підприємства "Соктаю"
2)          Приватного малого підприємства "Катран"

Про
визнання угод недійсними та стягнення в доход держави коштів, одержаних за такими угодами,

за участю представників:

від позивача:
Бойко О.В. –дов. від 28.11.2006 року №3996/9/10-016

від відповідача-1:
Чернозуб А.М. –дов. від 23.07.2007 року

від відповідача-2:
не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 08.06.2007 року касаційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві була прийнята до провадження, її розгляд призначений на 24.07.2007 року.

У зв’язку з перебуванням судді Фролової Г.М. у відпустці, розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 24.07.2007 року для розгляду справи № 12/572/06 в касаційному порядку утворена колегія суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Коробенко Г. П.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представник відповідача-2 в судове засідання 24.07.2007 року не з’явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений заздалегідь належним чином.

Оскільки ухвалою Вищого господарського суду України від 08.06.2007 року явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від них не витребувалися, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача-2 не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України.

За згодою представника позивача та відповідача-1 в судовому засіданні 24.07.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства "Соктаю" та Приватного малого підприємства "Катран" про визнання усних угод купівлі-продажу соняшнику та ячменю –недійсними і стягнення з Приватного підприємства "Соктаю" в доход держави 161851,49 грн. грошових коштів.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2007 року по справі № 12/572/06 (суддя Семенов А. К.), в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю.

При прийнятті рішення суд першої інстанції керувався нормами Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року (головуючий суддя Шевченко В. В., судді Бєляновський В. В., Мирошниченко М. А.) апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві - задоволена частково; рішення Господарського суду Миколаївської області від 15 січня 2007 року по справі № 12/572/06 - скасовано, а провадження у справі -припинено, оскільки цей спір не підлягає вирішенню в господарських судах України на підставі Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим по справі судовим рішенням апеляційної інстанції, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій стверджує про порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві.

Відзиви на касаційну скаргу суду не надані, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача-1, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено ст. ст. 17, 50 КАС України.

Зокрема, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Таку ж норму містить і п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України.

Право державних податкових інспекцій на подання до суду позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів, одержаних за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їхнього майна прямо передбачено п. 11 ч.1 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", що кореспондується з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 17 та п. 5 ч. 4 ст. 50 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з апеляційним господарським судом в тому, що звернувшись до суду з позовом про визнання недійсними угод, укладених між ПП "Соктаю" та ПМП "Катран", СДПІ реалізувала свої визначені податковим законодавством функції суб’єкта владних повноважень, управлінські функції про визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів, одержаних за такими угодами.

Натомість, звернувшись до суду з позовом 15.11.2006 p., тобто після набрання законної сили КАС України, до ПП "Соктаю" та ПМП "Катран" про визнання угод недійсними і стягнення в дохід держави коштів, одержаних за такими угодами, СДПІ не звернула уваги на те, що відповідно до абзацу 1 пункту 7 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень КАС України - після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у спорах, що виникають з адміністративно-правових відносин, повинні подаватися і розглядатися в порядку встановленому цим Кодексом, та пред’явила позов до господарського суду до відповідачів не в порядку встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, а згідно Господарського процесуального кодексу України, чим порушила процесуальні права відповідачів передбачені ст. ст. 48, 51, 105, 106 КАС та зазначені Прикінцеві та перехідні положення КАС України.

Проте, як було встановлено апеляційним господарським судом, Господарський суд Миколаївської області, в порушення зазначених вимог процесуального закону, розглянув справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, що є порушенням вимог процесуального законодавства.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з Одеським апеляційним господарським судом в тому, що прийняте в даній справі судове рішення Господарського суду Миколаївської області є незаконним, отже, цілком обґрунтовано було скасоване апеляційною інстанцією.

До того ж, касаційна інстанція визнає цілком обґрунтованим висновок Одеського апеляційного господарського суду, що оскільки спір між суб’єктом владних повноважень - позивачем у справі та відповідачами не підлягає вирішенню в господарських судах України на підставі Господарського процесуального кодексу України, то провадження у справі слід припинити згідно п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, що не позбавляє можливості СДПІ звернутися до суду в порядку, що встановлений Кодексом адміністративного судочинства України для вирішення спору по суті.

З урахуванням викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року по справі № 12/572/06 в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року по справі № 12/572/06 залишити без змін.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський

Г. П. Коробенко