ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-12/135
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"04" вересня 2007 р.  12:20                                                                                          м. Севастополь

За позовом: Закритого акціонерного товариства „Стівідорна компанія „Авліта” (99016, м. Севастополь, вул. Приморська, 2-г)

до: Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя (99001, м.  Севастополь,  вул. Гер. Севастополя, 74)

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 30.01.2007 про визначення податкового зобов’язання з ПДВ в сумі 24339 грн. та застосування штрафних санкцій у  розмірі 12169,50 грн.;

Суддя Харченко І.А.,

при секретарі Єрмолаєвої О.Ю.,

Представники сторін

позивача  – Терешко А.М., довіреність №80 від 29.03.2007, представник;

відповідача –Савельєва В.В., довіреність №422/10-0 від 25.01.2006, головний державний податковий інспектор юридичного відділу;

Євдокимова І.А., довіреність №2595/10-0 від 14.05.2007, головний державний податковий інспектор;

Чеботок О.Ю., довіреність №1432/9/10-036 від 20.04.2007, заступник начальника ДПІ;

Суть спору:

Позивач в порядку статей 17, 104 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у Нахімовському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 30.01.2007 про визначення податкового зобов’язання з ПДВ в сумі 24339 грн. та застосування штрафних санкцій у  розмірі 12169,50 грн. у зв’язку з зменшення бюджетного відшкодування ПДВ, посилаючись на те, що відповідачем проведена перевірка з порушенням вимог статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”, акт перевірки оформлено з порушенням пунктів 2.1.3, 2.1.6, 2.2.11 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, висновки акту перевірки суперечать законодавству.

Ухвалою від 03.04.2007 відкрито провадження у адміністративної справі № 20-12/135, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою від 23.04.2007 закінчено підготовче провадження і призначена адміністративна справа № 20-12/135 до судового розгляду.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення (вх. №13481 від 23.04.2007),  основні з них складаються у тому, що факт надходження до бюджету ПДВ, заявленого до відшкодування позивачем, результатами зустрічних перевірок постачальників не підтверджена.

Згідно  статей 27-32, 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам сторін роз’яснені  процесуальні права та обов’язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухав представників сторін,  суд,

в с т а н о в и в :

19 січня 2007 року Державної податкової інспекцією у Нахімовському районі м.Севастополя був складений акт №15/10/23-423/30628382/3 про результати невиїзної позапланової перевірки ЗАТ “СК “Авліта” з питань взаємовідносин з ПП “Фірма “Херсон-Агро” за березень 2006 року, СПД Охрименко Г.А. за лютий 2006 року. Згідно акту при перевірки встановлено порушення підпунктів 7.4.1, пункту 7.4, підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»: завищення податкового кредиту за лютий 2006 року на суму 17395 грн., за березень 2006 року на суму 6944 грн., що призвело до завищення суми заявленого відшкодування з бюджету ПДВ за березень 2006 року в сумі 24339 грн.

За результатами перевірки 30 січня 2006 року ДПІ у Нахімовському районі м.Севастополя прийнято податкове повідомлення-рішення №/0, яким ЗАТ “СК “Авліта” зменшено суму бюджетного відшкодування на суму 24339 грн. та на цю суму відшкодування застосовані штрафні санкції у розмірі 12169,50 грн.

При проведенні перевірки ДПІ у Нахімовському районі отримало інформаційну довідку, в який вказувалось, що СПД  Охрименко Г.А. не є виробником відвантаженої позивачу продукції в лютому 2006 року та вказувались безпосередні постачальники по цьому контрагенту, у відношенні яких також були направлені запити до державних податкових служб. У відповідь на запит відносно постачальника ТОВ “Ситон” вказувалось, що воно не звітує з квітня 2002 року, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ анульовано 19.12.2003, рішенням господарського суду міста Києва від 18.11.2003 державна реєстрація його скасована. Також вказувалось, що ПП “Фірма “Херсон-Агро” не є виробником відвантаженої позивачу продукції в березні 2006 року та вказувались безпосередні постачальники по цьому контрагенту, у відношенні яких також були направлені запити до державних податкових служб. У відповідь на запит відносно постачальника ЗАТ “Украгротехкомплект” вказувалось, що постановою господарського суду Херсонської області від 07.12.2004 воно ліквідовано у зв’язку з визнанням банкрутом та виключено з ЄДРПОУ.

ДПІ у Нахімовському районі м. Севастополя вважає, що анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість контрагента позивача та його ліквідація є наслідком не підтвердження сум податкового кредиту податковими накладними.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ зазначає, що згідно пп.7.2.4  п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п.25.2 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України 01.03.2000 №79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.04.2000 за №208/4429, з подальшими змінами та доповненнями, однією з підстав виключення платника податку з Реєстру платників податку на додану вартість і анулювання свідоцтва платника податку є винесення судом рішення про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.11.2003 державна реєстрація ТОВ “Ситон” скасована, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ анульовано 19.12.2003,  господарського суду Херсонської області від 07.12.2004 ЗАТ “Украгротехкомплект” ліквідовано у зв’язку з визнанням банкрутом та виключено з ЄДРПОУ.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарський справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником  податку, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням  товарів.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, згідно підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” вважається або дата списання засобів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів; або дата отримання податкової накладної, яка підтверджує факт придбання платником податку товарів.

Згідно підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх одержувача, і є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів, не підтверджені податковими накладними.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість»платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д»пункту 10.1 статті 10 Закону, відповідають за дотриманням достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 Закону).

Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Скасування в судовому порядку державної реєстрації ТОВ “Ситон”, ЗАТ “Украгротехкомплект”  не є підставою для визнання недійсними юридично значущих дій, здійснених ним з іншими суб’єктами господарювання, оскільки його контрагенти за договором не можуть нести відповідальність за відсутністю вини.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень і способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкції.

Статтею 7 зазначеного Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податкову накладну, а у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту вважається вантажна митна декларація, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

Якщо контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на включення суми податку на додану вартість у податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного суду України від 10.06.2003, від 26.09.2006, у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 18.04.2006 та роз’ясненнях Вищого адміністративного суду України «Про вивчення та узагальнення судової практики Вищого адміністративного суд України про відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету».

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки ДПІ У Нахімовському районі м. Севастополя не надала доказів та не довела обґрунтованість визначення податкового зобов’язання ЗАТ «СК “Авліта», а позивач належним чином виконав свої зобов’язання та сплатив у безготівковому порядку грошові суми, в тому числі у податку на додану вартість, вищезазначене дає суду право для висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог позивача. При таких обставинах, позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “СК “Авліта” підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 94, 98 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому в сумі 03,40 грн.

Керуючись ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд –

П о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати податкове повідомлення-рішення №/0 від 30.01.2007 про зменшення Закритому акціонерному товариству “Стівідорна компанія “Авліта” суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 24339,00 грн. та застосування штрафних санкцій у  розмірі 12169,50 грн. недійсним.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (п/р 0007 в УДК у м. Севастополі, одержувач Держбюджет, Ленінський район 22090200, МФО 824509, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Стівідорна компанія „Авліта” (99016, м. Севастополь, вул. Приморська, 2-г, ідентифікаційний код 30628382) 03,40 грн. –судовий збір.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                                           І.А. Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

10.09.2007.