СУД
ПОСТАНОВА

"14" листопада 2007 р.

Справа №  17/404

Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді С.В. Таран, розглянувши у відкритому судовому засіданні
14.11.2007 р. о 15 год. 50 хвл. при секретарі Патлаченко А.Л. матеріали справи
№17/404

за позовом: приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Знам"янка Кіровоградської області

до відповідача: управління
Пенсійного фонду України в м.Знам"янка,               м.Знам"янка Кіровоградської
області

про визнання недійсними рішень

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - Разінков М.В.,
довіреність №1  від 20.02.06 р., головний
спеціаліст-юрисконсульт;

від відповідача - Лапіна Н.І. ,
довіреність № 3  від 01.01.07 р.,
представник.

Подано позов  про
визнання недійсною заяви про реєстрацію позивача платником внесків до
Пенсійного фонду України в м.Знам"янка від 27.04.1994 р.; про визнання
недійсним акту №32 від 27.04.2004 р. перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків приватного
підприємця ОСОБА_1; про визнання недійсним рішення  управління Пенсійного фонду України в
м.Знам"янка №105 від 03.12.2003 р. про застосування  фінансових санкцій за неподання розрахунку
зобов'язання зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у
строки, визначені законодавством у розмірі 340 грн.;  про визнання недійсним рішення  управління Пенсійного фонду України в
м.Знам"янка №12 від 23.04.2004 р. про застосування  фінансових санкцій за донарахування органом
Пенсійного фонду України сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових
внесків у розмірі 170 грн.; про визнання недійсним рішення  управління Пенсійного фонду України в
м.Знам"янка №105 від 06.06.2005 р. про застосування  фінансових санкцій за неподання розрахунку
сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі
170 грн.; про визнання недійсним рішення
управління Пенсійного фонду України в м.Знам"янка №190 від
18.11.2005 р. про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових
внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом  Пенсійного фонду, у вигляді стягнення суми
штрафу розміром 19,92 грн. та пені в розмірі 38,84 грн.

Відповідач позов заперечив,
посилаючись на правомірність прийняття оскаржуваних рішень, при цьому наполягає
на відмові в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку
звернення до адміністративного суду (а.с.44-46).

Позивач в судовому засіданні
14.11.2007 р. участі не брав, причини неявки не повідомив, хоча був належним
чином сповіщений про час та місце його проведення, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового відправлення №2254775 від 12.10.2007 р.
(а.с.95).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників відповідача, оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив
наступне.

Відповідно до Положення про
управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року
№8-2, управління Пенсійного фонду України в м.Знам"янка є органом Фонду,
підвідомчим головному управлінню Фонду в Кіровоградській області, що разом
утворюють систему органів Фонду, яке здійснює управління фінансами пенсійного
забезпечення в межах міста.

Згідно підпункту 6 пункту 2.2
вказаного Положення управління контролює надходження збору та інших платежів до
Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки
фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо
правильності обчислення та сплати збору.

Управління має право вживати в
установленому законодавством порядку заходів, спрямованих на стягнення не
внесених своєчасно сум збору разом з нарахованою пенею, а також застосовувати
штрафні санкції відповідно до законодавства.

Статтею 8 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що виплата пенсій здійснюється з
коштів Пенсійного фонду України відповідно фонд якого формується за рахунок
коштів, що відраховується підприємствами і організаціями.

До страхових внесків згідно статті
1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відносяться кошти відрахувань на соціальне страхування та
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством,
що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до статей 18, 19, 20,
пункту 8 Розділу 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" страхові внески, що перераховуються до солідарної
системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в
порядку, визначеному цим Законом, та у розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997
№ 400/97, тобто платник нараховує та сплачує страхові внески у встановлений
граничний термін за визначеною ставкою відповідно до Закону України “Про збір
на обов'язкове державне пенсійне страхування” від суми фактичних витрат на
оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на
виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України
„Про оплату праці”.

Згідно з пунктами 6, 12 статті 20
Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески
нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовий період дорівнює 1
календарному місяцю. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових внесків.

Приватний підприємець ОСОБА_1
зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Знам"янка
Кіровоградської області (а.с.11), а тому відповідно до цього та з урахуванням
вимог статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"   є платником по
платежах до бюджету управління.

Повноважними особами управління
Пенсійного  фонду України в
м.Знам"янка було проведено перевірку своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати страхових внесків приватного підприємця ОСОБА_1 за період
з 01.04.2002 р. по 01.04.2004р.

За результатами даної перевірки
було складено акт перевірки №32 від
23.04.2004 р. (а.с.12-14), в якому відображено, що при перевірці сум
збору, що належать до сплати, відображених у рядку 7 Розрахунків зобов”язання,
виявлено заниження зобов'язання в сумі 149,96 грн.

Позивач просить  визнати недійсною заяву від 27.04.1994 р. про
реєстрацію його платником внесків до ПФУ та визнати недійсним акту  перевірки №32 від 27.04.2004 р.

Між тим вказана заява та акт
перевірки  не є нормативно-правовим актом
чи правовим актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України, тому в силу статті 157 цього кодексу
справа в частині позовних вимог про визнання недійсною заяви від 27.04.1994 р.
про реєстрацію позивача платником внесків до ПФУ та визнання недійсним акт  перевірки №32 від 27.04.2004 р., підлягає
закриттю.

Також позивач просить визнати
недійсними рішення управління Пенсійного
фонду України в м.Знам"янка №105 від 03.12.2005 р. про застосування
штрафних санкцій  за неподачу розрахунку
зобов'язання зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у
строки, визначені законодавством (а.с.100); №12 від 23.04.2004 р. про
застосування  фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків (а.с.17); рішення
№105 від 06.06.2005 р. про застосування
фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством
(а.с.18); рішення   №190 від 18.11.2005
р. про застосування  фінансових санкцій
та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або органом
Пенсійного фонду (а.с.20).

Позивач стверджує, що про існування
вказаних рішень йому було не відомо, їх копії він не отримував, а тому просить
поновити строк на звернення до суду, оскільки причина пропуску, на його думку,
є поважною.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішення №105 від 03.12.2005 р., №105 від 06.06.2005 р., №190 від 18.11.2005р.
були надіслані страхувальнику 11.12.2003р., 09.06.2005 р., 24.11.2005р.  та отримані ним 16.12.2003 р., 11.06.2005р.,
29.11.2005 р. відповідно, що підтверджується матеріалами справи (а.с.16, 19,
21). Рішення №12 від 23.04.2004 р. отримано відповідачем  особисто 27.04.2004 р. (а.с.17).

Заперечення позивача стосовно того,
що підпис на поштових повідомленнях  не
належить приватному підприємцю ОСОБА_1 до уваги господарським судом не
приймається з огляду на те, що оскаржувані рішення були направлені відповідачем
за  місцем державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1: АДРЕСА_1 (а.с. 47, 48). До
того ж,  на виконання рішення №12 від
23.04.2004 р. було виставлено позивачеві вимогу №Ф-43-У від 23.04.2004 р., яка
разом з рішенням  №190 від 18.11.2005 р.
перебувала на виконанні в державній виконавчій службі м.Знам"янка, про
існування яких позивач не міг не знати (а.с.80-87).

За таких обставин у господарського
суду відсутні підстави вважати причини пропущення строку звернення до суду
поважними.

Частиною першою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до вимог частини другої
статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який , якщо не встановлено інакше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Строк звернення до
адміністративного суду є процесуальним строком.

Процесуальні строки-це встановлені
законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем пропущено встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строк для звернення до адміністративного суду. При цьому,
відповідач заперечує позовні вимоги в тому числі і з підстав пропуску приватним
підприємцем ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, позовні
вимоги заявлені необґрунтовано і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 99, 100, 157,
160, 162, 163, 167, 254, пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі
№17/404 в частині позовних вимог про визнання недійсною заяви про реєстрацію
позивача платником внесків до Пенсійного фонду України в м.Знам"янка від
27.04.1994 р. та про визнання недійсним акту №32 від 27.04.2004 р. перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати
страхових внесків приватного підприємця ОСОБА_1

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної
сили.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява
про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному
обсязі  відповідно до ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України - з дня
складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Повний текст постанови виготовлено
15.11.2007 р.

Суддя

С.В. Таран