СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

11 жовтня 2007 року
Справа № 2-5/7809-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Заплава Л.М.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача: Калінін Ілля Васильович, довіреність №  Д-111   від 21.03.07;

відповідача: Вовк Вячеслав Миколайович, довіреність №  1315   від 16.10.06;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Терра" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 31 липня 2007 року у справі №2-5/7809-2007 (суддя М.П. Гаврилюк)

за позовом  приватного підприємства "Терра" (вул. Найдєнова, 8/148, Ялта, 98600)

до          Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради Міністрів Автономної Республіки Крим (вул. Гоголя, 14, Сімферополь, 95011)

про визнання неправомірними дій та спонукання до виконання певних дій

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2007 року приватне підприємство «Терра»м. Ялта звернулося до господарського суду АР Крим з адміністративним позовом до Республіканського комітету з охорони культурної спадщини АР Крим м. Сімферополь, у якому просило господарський суд визнати неправомірними дії відповідача, як суб'єкта владних повноважень, з видачі листа-висновку № 2072 від 24 березня 2006 року про фактичну неможливість відведення земельної ділянки площею 0,15 га в смт. Сімеїз, вул. Советська для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу (готелю). Також просив зобов'язати відповідача виконати необхідні дії по узгодженню з ПП «Терра»можливості відведення спірної земельної ділянки  (а.с. 3-5, 7, 8).

Відповідач проти позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позов та зазначив, що позовні вимоги не визнає з огляду на те, що підставою для видачі висновку про неможливість відводу земельної ділянки є її розташування на заповідній території (а.с. 23-24).

Постановою господарського суду АР Крим від 31 липня 2007 року у позові ПП „Терра” відмовлено  (а.с. 34-36).

В апеляційній скарзі ПП „Терра” просить скасувати постанову місцевого господарського суду та постановити нову, якою позов ПП „Терра” задовольнити у повному обсязі.

Підставою для скасування зазначеного судового рішення апелянт вважає неповне з'ясування судом всіх обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, недоведеність обставин, що мають значення для справи,  порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від  11 жовтня 2007 року суддю Градову О.Г. у зв’язку з хворобою, замінено на суддю Заплава Л.М.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши матеріали справи, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням №13 від 25 березня 2003 року II сесії 24 скликання Сімеїзької селищної ради ПП „Терра” надано дозвіл на розробку проекту землеустрою з відводу земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу (готелю) за адресою: смт. Сімеїз, вул. Советська (а.с. 7).

В процесі розробки проекту відведення земельної ділянки ПП „Терра” одержало:

- висновок головного архітектора міста Ялта №310 від 12 червня 2003 року про можливість закріплення земельної ділянки;

- висновок головного державного санітарного лікаря міста Ялта № 33 від 01 липня 2003 року про можливість передачі земельної ділянки в оренду;

- висновок Управління держекоінспекції Південно-Кримського регіону по узгодженню проекту землеустрою № 1525-51 від 07 вересня 2004 року (а.с. 10-12, 13-14, 15).

Республіканський комітет з охорони культурної спадщини АР Крим висновком за № 2072 від 24 березня 2006 року відмовив ПП „Терра” в узгодженні відводу земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу на спірній земельній ділянці, посилаючись на те, що земельна ділянка входить до заповідної території, (зона №1).

Згідно статті 34 Закону  України  “Про   охорону  культурної  спадщини” від 08 червня 2000 року № 1805-III території пам'яток, охоронних зон, заповідників, музеїв-заповідників, охоронювані археологічні території належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

З матеріалів справи вбачається, що зони пам'яток, зони охоронюваного ландшафту за даними державного земельного кадастру на території „Великої Ялти” не зареєстровані.

Відповідачем доказів, що спростовують вищенаведене, суду не надано.

Законом України “Про охорону культурної спадщини” визначено, що саме  встановлення зон охорони пам'яток та затвердження меж історичних ареалів населених місць не може бути підставою для примусового вилучення з користування земельних ділянок у юридичних та фізичних осіб за умов дотримання землевласниками та землекористувачами правил використання земель історико-культурного призначення.

Частини 2, 3 статті 32 Закону України “Про охорону культурної спадщини” передбачають, що з метою  захисту   традиційного   характеру   середовища населених  місць,  вони  заносяться  до Списку історичних населених  місць України. Межі та  режими  використання  історичних  ареалів  населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів визначаються  у  порядку,  встановленому Кабінетом   Міністрів   України,   відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом  виконавчої влади  у  сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини. На  охоронюваних  археологічних  територіях,  у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку   історичних   населених   місць   України,   забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні,  шляхові,  земляні роботи без  дозволу  відповідного органу  охорони  культурної  спадщини.

Тобто, виходячи із змісту вище викладеної норми, Закон України “Про охорону культурної спадщини”  не містить безумовну заборону на виконання будівельних робіт  на території охоронних зон, а вказує на те, що  містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні,  шляхові,  земляні роботи можливо проводити тільки при отриманні дозволу на це відповідного органу  охорони  культурної  спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд АР Крим виходив  з того, що смт. Сімеїз внесений до переліку історичних населених пунктів згідно „Переліку історичних населених пунктів” затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 878 від 26 червня 2001 року, у зв’язку з чим, на території смт. Сімеїз не можливо будівництво, у тому числі  на  земельній ділянці, витребуваній ПП „Терра”, у зв'язку з чим позивачеві правомірно відмовлено у погодженні  відведення земельної ділянки.

Погодитися з цим висновком суду першо їінстанції неможна з наступних підстав.

Постановою Ради Міністрів АРК № 330 від 16.11.95 затверджений історико-архітектурний опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти, у відповідність з якою у ряді зон заборонено нове будівництво.

Ці положення суперечать положенням статті  32 ЗУ «Про охорону культурної  спадщини»та прийнятим   на його   виконання   нормативним   актам містобудівних, архітектурних або ландшафтних змін, будівництва меліоративних, дорожніх і земляних робіт. Всі вказані види робіт допускаються з дозволу органу охорони культурної спадщини і узгодження з Інститутом Археології Національної академії наук України.

Постановою КМУ № 878 від 26.06.01 затверджений «Список історичних населених пунктів», в який внесені міста Ялта і Алупка, що входять до складу «Великої Ялти»смт. Сімеїз до цього списку не включено.

Постановою КМУ № 318 від 13.03.02 затверджений «Порядок визначення меж і режимів використання історичних ареалів населених пунктів, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених пунктів»відповідно до якого у даний час  повинні визначатися історичні ареали.

Зокрема,  п. 10, 12 даного нормативного акту визначають, "історичним ареалом є спеціально виділена в населеному пункті територія історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися у всіх землевпоряджувальних і містобудівних документах і розглядатися, як специфічний об'єкт містобудівного проектування. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів узгоджуються з відповідним органом місцевого самоврядування".

Для кожного ареалу визначається режим використання і конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони і використання історичних ареалів населених пунктів. Правила охорони і використання повинні враховуватися при розробці місцевих правил забудови.

Для населених пунктів, віднесених до списку історичних населених пунктів, місцеві правила забудови затверджуються відповідними порадами за узгодженням з Міністерством культури, Держміськбудом і уповноваженим органом культурної спадщини.

У відповідність до статей19, 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї або іншої категорії у тому числі до земель історико-культурного призначення здійснюється на підставі рішень органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які ухвалюють рішення про передачу цих земель у власність або в користування, вилученні цих земель і затверджують проекти землеустрою або ухвалюють рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно статті 34 ЗУ «Про охорону культурної спадщини»території пам'ятників, охоронних зон відносяться до земель історико-культурного призначення і включаються в державні земельні кадастри, плани землекористування, проекти землеустрою, іншої проектно-планувальної і містобудівної документації.

Як свідчать матеріали справи, в районі спірної земельної ділянки які-небудь пам'ятники відсутні, що об'єктивно виключає можливість наявності якої-небудь охоронної зони в районі вказаної земельної ділянки, що відводиться позивачу.

Господарським  судом помилково взято до уваги вищевказані обставини.

Відповідач  у своєму листі-відповіді №2072 від 24 березня 2006 року не обґрунтував   з  посиланням  на   чинне законодавство, підстави для відмови в узгодженні спірної земельної ділянки.

Втім, позивачем були отримані позитивні узгодження проекту відведення даної земельної ділянки від всіх служб, передбачених законодавством.

Згідно  постанови № 330 від 16.11.95, відповідні охоронні зони повинні бути визначені у додатку до постанови у12 томах, яке має назву «Історико-архітектурний опорний план адміністративного району Великої Ялти». Даний картографічний матеріал не складався.

З цього слідує, що відповідач користується застарілими нормативними матеріалами, крім того користується ксерокопіями нормативних актів.

З відмови Республіканського комітету із охорони культурної спадщини АРК Ради Міністрів АРК витікає, що оригінали вищезгаданих нормативно-правових актів, якими керується Рескомітет, відмовляючи ПП "Терра" в узгодженні проекту відведення земельної ділянки, відсутні, дані нормативно-правові акти мають ряд істотних недоліків: додаток до постанови від 16.11.95 р. № 330 як історико-архітектурний опорний план і комплексне охоронне зонування пам'ятників історії, культури і природи адміністративного району Великої Ялти не відображає на сьогоднішній день реальну містобудівну ситуацію на території Ялтинської міськради, і не відповідає сучасному законодавству про охорону культурної спадщини. В даній роботі не розділені поняття "пам'ятники природи" і "пам'ятники архітектури і монументального мистецтва", охорона яких відноситься до компетенції різних відомств.

Отже, прийняттям оспорюваного висновку, були порушені права позивача щодо користування земельною ділянкою

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню, а постанову суду скасуванню від 31 липня 2007 року у справі №2-5/7809-2007, так як висновки суду викладені в постанові, не відповідають встановленим обставинам справи.

Керуючись статтями 195, пунктом 3 статті 198, 202, частиною 2 статті 205, статтею 206, статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства "Терра" задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 31 липня 2007 року у справі №2-5/7809-2007 скасувати.

3. Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги приватного підприємства "Терра" задовольнити.

4. Визнати неправомірними дії Республіканського комітету з охорони культурної спадщини Ради Міністрів АР Крим, викладені у листі-висновку №2072 від 24 березня 2006 року.

5. Зобов'язати Республіканський комітет з охорони культурної спадщини Ради Міністрів АР Крим виконати необхідні дії і надати приватному підприємству "Терра" позитивний висновок для подальшого відведення земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої за адресою: смт. Сімеїз, вул. Советська для будівництва і обслуговування рекреаційного комплексу (готелю).

Головуючий суддя                              підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                            підпис                    В.А. Лисенко

підпис                   Л.М. Заплава