ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.08.07 р.                                                                               Справа № 9/101

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь

до відповідача Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк

про стягнення 4 970грн.00коп.

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Лебедєв В.В.  – довіреність № 52 від 16.04.2007р. (юрисконсульт);

від відповідача: Черніков О.Л.– довіреність № Н-01/4006 від 25.12.2005р. (юрисконсульт);

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕМА ФCC» м. Маріуполь звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» м. Донецьк про відшкодування шкоди у розмірі 4790,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №57 від 23.12.2004р., додаткову угоду №1 до нього, залізничну накладну №50649280, комерційний акт БН №741336 від 23.03.2005р.; платіжне доручення №475 від 11.06.2004р.

Відповідач не представив суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

23.12.2004р. між ЗАТ «ЛЕМА» (правонаступником якого є ТОВ „ЛЕМА ФСС” відповідно до п.1.1 Статуту ТОВ „ЛЕМА ФСС”), м.Маріуполь та Державним підприємством „Донецька залізниця”, м.Донецьк був укладений договір №57 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та наданні залізницею послуги з перевезення вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги (п.1.1 договору, копія наявні у справі), згідно якого Залізниця (відповідач) взяла на себе зобов`язання надавати Вантажовласнику (позивачу) послуги, пов`язані з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги, а Вантажовласник у свою чергу зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги.

Пунктом 2.4 договору сторони передбачили, що вантажовласником здійснюється попередня оплата за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування грошових коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під`їзній колії на розрахунковий рахунок Залізниці.

Відповідно до виставленого відповідачем рахунку № 496 8/6-04, позивач платіжним дорученням № 475 від 11.06.2004р перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 50 000грн.00коп. в якості плати за залізничні послуги.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що залізниця зобов`язується надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів. В додатковії угоді №1 до договору №57 від 23.12.2004р. під кодом 160 залізниця прийняла на себе обов`язок щодо зваження маси вантажів при прийманні, видачі та перевантажені.

Державним підприємством „Донецька залізниця” на виконання договору №57 був наданий вагон №66063504 для перевезення вантажу – руди марганцевої зі станції „Маріуполь-порт” Донецької залізниці на станцію „Запоріжжя Вантажне” Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничною накладною №50649280 (копія наявна у матеріалах справи).

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна з обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником та залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення (ст.6 Статуту залізниць України).

У зазначеній накладній вказано, що маса завантаженого вагону №66063504 складає 90800кг.

Під час перевірки маси завантаженого вагону на станції призначення вантажу було встановлено, що вагон перевантажений, у зв`язку з чим був складений комерційний акт БН №741336 від 23.03.2005р., в якому зазначено, що маса завантаженого вагону перевищує масу, що зафіксована у залізничній накладній №50649280 на 700кг.

На підставі цього факту ДП „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до ЗАТ „ЛЕМА”, м.Маріуполь з вимогою про стягнення з останнього штрафу за невірне зазначення у накладних маси вантажу у п`ятикратному розмірі провізної плати, а саме у сумі 4790грн.00коп.

Рішенням господарського суду від 25.10.2005р. по справі №17/317 суд задовольнив позовні вимоги Придніпровської залізниці у повному обсязі. Вищим господарським судом України дане рішення було залишено без змін.

На підставі вищенаведеного ТОВ „ЛЕМА ФСС”, у своїх позовних вимогах до ДП „Донецька залізниця наполягає на стягненні з останнього суми збитків, що були, на думку позивача, ним понесені з вини залізниці.

В обґрунтування своїх доводів, позивач посилається на те, що відомості стосовно маси вантажу у вагоні в залізничній накладній №50649280 були вказані представником відповідача. Однак позивачем не було представлено суду доказів, що підтверджують зазначений факт.

Суд не приймає доводи позивача з огляду на наступне.

Згідно ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Судом встановлено, що накладна №50649280 підписана представником відправника, у зв`язку з чим господарський суд робить висновок про те, що відправник підтвердив та погодився з внесеними даними до залізничної накладної.

Крім того, з огляду на факти, які встановлені рішенням господарського суду по справі №17/317 (як зазначалось вище), суд вважає доведеною вину ЗАТ „ЛЕМА” за невірне зазначення у залізничній накладній маси вантажу.

Відповідно до ч.1 ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Ч.2 зазначеної норми встановлює, що під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управненою стороною.

Згідно ст.ст.22, 623 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають завдані збитки, причиною яких є порушення зобов`язання, якого припустився боржник. При цьому, причинний зв`язок має бути між порушенням зобов`язання та негативними наслідками (збитками).

Суд також зазначає, що необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є: протиправність поведінки; збитки, як результат протиправної дії; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина особи, що заподіяла збитки.

За приписом ст. 614 ЦК України, особа є невинною, якщо вона докаже, що зробила всі залежні від неї міри по належному виконанню зобов’язань.

Відповідно до залізничної накладної № 50649280, ЗАТ «ЛЕМА» зазначений як відправник вантажу. Згідно зі вказаною накладною, правильність внесених у накладну відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника. Крім того, згідно з листом №63 від 18.10.2005р. начальник станції Маріуполь-Порт Донецької залізниці зазначив, що вагон №66063504 був відправлений за вагою вантажовідправника.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна прийняти всі заходи, необхідні для належного виконання нею обов`язків, порушення обов`язків є підставою для застосування господарських санкцій.

Виходячи з цього, присутній при завантажуванні вагону, представник ЗАТ «ЛЕМА» повинен був прийняти всі необхідні заходи контролю за виконанням договору представниками ДП «Донецька залізниця», а саме, контролювати завантаження та відправлення вагону, перевіряти показники ваги, тощо.

Зазначене свідчить про те, що позивач не виконав необхідні заходи щодо належного виконання зобов’язань, та втратив право зворотної вимоги (регресу) передбачені статею 1191 ЦК України.

Оцінивши в сукупності надані матеріали, суд дійшов висновку, що вина відповідача щодо внесення неправильних даних до залізничної накладної №50649280 – відсутня.

Згідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не довів суду факт зазначення саме відповідачем у залізничних накладних маси вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь є такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись Статутом залізниць України; ст.ст.22, 614, 623, 1191 Цивільного кодексу України, ст.193, 224 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь, до Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк про відшкодування шкоди у розмірі 4 970грн.00коп. – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 31.08.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Текст рішення підписано 05.09.2007р.