ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

15.10.07                                                                                          Справа №  17/298-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Хим-Агросервіс-Д”, м. Київ

до         Фермерського господарства “Зернівка”, с. Сулимівка, Яготинський район

про      стягнення 307 303,85 грн.

Суддя  В.Г. Суховий

Представники:

позивача:       Мирошниченко Л.Р.;

відповідача:   не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

В господарський суд Київської області звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю “Хим-Агросервіс-Д” (далі –Позивач) до Фермерського господарства “Зернівка” (далі –Відповідач)  про стягнення 307 303,85 грн., з яких 255 970,21 грн. –основний борг, 21 697,85 грн. –пеня, 22 775,11 грн. - інфляційні та            6 860 грн. –3% річних. Також в позові позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно та заборонити відповідачу вчиняти певні дії, пов’язані з цим майном.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по договору № 11-Г від 03.04.2006р. щодо оплати отриманого товару (засоби захисту рослин).

В судовому засіданні 15.10.2007р. представник позивача позовні вимоги  підтримав, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ним помилково зазначено в вступній частині позовної заяви ціну позову 307 303,85 грн. замість 307 303,17 грн., оскільки в прохальній частині позивач просить 255 970,21 грн. (основний борг) + 21 697,85 грн. (пеня) + 22 775,11 грн.  (інфляційні) + 6 860 грн. (3% річних) = 307 303,17 грн.

Відповідач свого представника в судове засідання 15.10.2007р. не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та інших витребуваних документів не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ухвалою суду від 03.09.2007р., надісланою за відомими адресами відповідача:                      1) 07722, Київська область, Яготинський район, с. Сулимівка, вул. Запорізька, 41 - зазначеній самим відповідачем у договорі № 11-Г від 03.04.2006р.;                                         2) 07731, Київська область, Яготинський район, с. Гензерівка. Однак копії ухвал суду від 15.10.2007р. про призначення до розгляду справи, які були надіслані відповідачу за зазначеними вище адресами, були повернуті поштовим відділенням зв’язку (а.с. 23 - 30) з відмітками на довідках (а.с. 23, 27) про незнаходження відповідача за вказаною адресою та з відміткою на довідці “адресат вибув”.

Відповідно до п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році” № 01-8/1228 від 02.06.2006, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв’язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо  відзив  на  позовну  заяву  і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд  в с т а н о в и в:

3 квітня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Хим-Агросервіс-Д” та Фермерським господарством “Зернівка” було укладено договір                       купівлі-продажу № 11-Г (далі - Договір), відповідно до якого (п. 1.1) позивач (продавець) зобов’язується передати у власність відповідачу (покупця) товар (засоби захисту рослин), а відповідач –прийняти і оплатити його.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що сума Договору становить 255 370 грн. Кількість, асортимент та ціни товару наведені у специфікації (Додаток № 1 до цього договору), що є невід’ємною частиною даного договору (п. 1.3 Договору).

Згідно з п.п 4.2, 4.3 і 5.1 Договору товар вважається прийнятим за: - кількості зазначеній у накладній; - якості –згідно із сертифікатом якості. Датою передачі вважається дата одержання товару на складі вантажоодержувача (дата оформлення товарної накладної). Право власності на товар переходить до відповідача з моменту приймання товару й оформлення документів, вказаних у п. 4.2 Договору.

На підставі зазначеного Договору та у відповідності до специфікації (а.с. 7) позивач протягом квітня –травня 2006 року поставив відповідачу за довіреностями ЯЛБ № 264080 від 19.04.2006р., ЯЛБ № 264083 від 06.05.2006р., ЯЛБ № 264086 від 30.05.2006р. (а.с. 9, 11, 13) товар на загальну суму 255 970,21 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000031 від 19.04.2006р. на суму 234 920,90 грн.,                № РН-0000060 від 06.05.2006р. на суму 41 219,99 грн., № РН-0000091 від 30.05.2006р. на суму 2 160 грн. (належним чином завірені копії в матеріалах справи, а.с. 8, 10, 12).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата товарів відповідачем здійснюється за договірною ціною шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок позивача в строк до 01.09.2006р.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач в порушення своїх Договірних зобов’язань за отриманий товар за Договором не розрахувався, в результаті чого за останнім утворилась заборгованість у сумі 255 970,21 грн.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача  заборгованості за отриманий товар (засоби захисту рослин) за Договором                       купівлі-продажу № 11-Г від 03.04.2006р. у сумі 255 970,21  грн. є обґрунтованими, документально підтверджуються, тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов’язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1. ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст. 217 та ч.1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до п. 7.3 Договору за прострочення платежу відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Позивачем нараховано пеню в розмірі 21 697,85 грн. згідно з умовами Договору, а також з урахуванням обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ згідно з Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” за період  з 01.09.2006р. по 01.03.2007р.

З урахуванням наведеного, господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 21 697,85 грн. відповідно до поданого розрахунку (а.с. 4).

Крім того, відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому господарський суд задовольняє позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 22 775,16 грн. –інфляційних з вересня 2006р. по червень 2007р. та 3% річних у розмірі 6 860 грн. за період з 01.09.2006р. по 01.08.2007р. (335 дн.) відповідно до поданого розрахунку (а.с. 4).

Крім того, в позові позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно та заборонити відповідачу вчиняти певні дії, пов’язані з цим майном.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд частково задовольняє це клопотання, оскільки позивачем не зазначено, на яке конкретно майно він просить накласти арешт, його орієнтовна вартість та де знаходиться таке майно. Тому суд вживає заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача - Фермерського господарства “Зернівка” в розмірі стягнутої судом суми позову –307 303,17 грн., що знаходяться на рахунках Фермерського господарства “Зернівка” у банківських установах.

На підставі ст. 49 ГПК України судові (господарські) витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 66, 67, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фермерського господарства “Зернівка” (код 20625015) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Хим-Агросервіс-Д” (код 32822831) 255 970,21 грн. основного боргу, 21 697,85 грн. –пені, 22 775,11 грн. –інфляційних, 6 860 грн. –3% річних, а також судові витрати: держмито у розмірі 3 073,04 грн. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

3. З метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти Фермерського господарства “Зернівка” (код 20625015) у розмірі стягнутої судом суми позову –307 303,17  грн., що знаходяться на його рахунках у банківських установах.

Видати наказ.

Суддя                                                                                          Суховий В. Г.