ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2007 р.

№ 2-15/12243-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кота О.В.,

суддів:
Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ"

на постанову
Севастопольского апеляційного господарського суду від 27.06.2007р.

та рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р.

у справі
№2-15/12243-2006

за позовом
Дочірнього підприємства "Санаторій "Ударник" закритого акціонерного товариство лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ"

про
визнання недійсним договору

за участю представників:

-          позивача: Аркатова В.В., дов. б/н від 21.05.2007р.;

-          відповідача: Івановський В.В., дов. №18/11 від 20.09.2007р.;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Дочірнє підприємство «Санаторій «Ударник»Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»звернулось до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс КС»про визнання недійсним договору поруки №1/1593 від 28.12.2005р., укладеного між відповідачами, на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.

Позивач вказував, що спірний договір порушує його права та охоронювані законом інтереси, оскільки породжує для нього додаткові зобов'язання, у той час як ДП «Санаторій «Ударник»ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" не є стороною за вказаним договором.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 07.08.2006р. у справі №2-15/12243-2006 виключено Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс КС" із відповідачів на підставі п.6 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв’язку з ліквідацією останнього.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р. у справі №2-15/12243-2006 (суддя Іщенко І.А.) задоволено позов Дочірнього підприємства "Санаторій "Ударник" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". Визнано недійсним договір поруки №1/1593 від 28.12.2005р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс КС" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" на користь Дочірнього підприємства "Санаторій "Ударник" закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" 85грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В обґрунтування задоволення позовних вимог рішення суду мотивоване тим, що договір поруки №1/1593 від 28.12.2005р. суперечить вимогам Цивільного кодексу України, оскільки встановлює нові зобов'язання для ДП "Санаторій "Ударник" без наявності згоди та волевиявлення останнього, чим порушує законні права та інтереси позивача.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.06.2007р. у справі №2-15/12243-2006 (колегія суддів у складі головуючого судді Плута В.М., суддів Гоголя Ю.М., Горошко Н.П.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" залишено без задоволення, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р. залишено без змін, з підстав відповідності рішення суду обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права та припинити провадження у справі.

Відзиви на касаційну скаргу відповідача на час розгляду справи в касаційній інстанції суду надані не були, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що  цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27.12.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" та ДП "Санаторій "Ударник" був укладений контракт №27/12/05-1490 щодо ремонту корпусу №2А та корпусу №5 санаторію "Ударник" в м. Євпаторія.

28.12.2005р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс-КС" (Поручитель) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" (Кредитор) був укладений договір поруки №1/1593, за  пунктом 1.1 якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання зобов'язань за договором №27/12/05-1330 від 27.12.2005р., укладеного між  кредитором  та боржником –ДП  "Санаторій "Ударник".

Розділом 2 Договору поруки передбачено, що підставою зобов'язання, забезпеченого гарантією по цьому договору, є Договір №27/12/05-1330 від 27.12.2005р. на виконання робіт по ремонту корпусу №2А та корпусу №5 санаторію "Ударник" в м. Євпаторія, укладений між кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" та боржником - ДП "Санаторій "Ударник".

Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 "Розмір гарантії" договору поруки№1/1593 від 28.12.2005р., поручитель (ТОВ "Альянс КС") відповідає перед Кредитором (ТОВ "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ") за виконання Боржником (ДП "Санаторій "Ударник") всіх зобов'язань за договором, вказаним в пункті 1.1 договору поруки, в сумі 1 158 898 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

При цьому, згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено, договором або законом.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що розділом 2 договору поруки №1/1593 від 28.12.2005р. передбачено, що зобов'язання за договором №27/12/05-1330 від 27.12.2005р. забезпечується гарантією, а розділом 3 договору поруки №1/1593 від 28.12.2005р. визначено розмір гарантії.

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Отже, законодавцем встановлений вичерпний перелік осіб, які можуть бути гарантами - банк, інша фінансова установа, страхова організація, до яких ТОВ "Альянс КС" не відноситься.

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що гарантія та порука є різними видами забезпечення зобов’язань, тоді як оскаржуваний договір поруки містить умови забезпечення зобов’язань гарантією всупереч вимог ст.ст.546, 553, 560 ЦК України.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про визнання недійсним оскаржуваного договору поруки на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.

Доводи скаржника про відсутність предмету спору в обґрунтування припинення провадження у справі не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, в якій наявний оскаржуваний позивачем договір та не відповідністю вимогам п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Твердження касаційної скарги про помилковість висновків суду щодо характеру спірних правовідносин ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, не відповідають встановленим судами обставинам і тому їх належить залишити поза увагою.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстави для скасування постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.06.2007р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р. у справі №2-15/12243-2006 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, п.1 ч.1 ст. 1119, ст. ст. 11110-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "АКРОПОЛЬ" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.06.2007р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.04.2007р. у справі №2-15/12243-2006 залишити без змін.

Головуючий
О. Кот

Судді

С. Владимиренко

С. Шевчук