ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.08.07 р.                                                                               Справа № 9/100

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь

до відповідача Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк

про стягнення 12 535грн.00коп.

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Лебедєв В.В.  – довіреність № 52 від 16.04.2007р. (юрисконсульт);

від відповідача: Черніков О.Л.– довіреність № Н-01/4006 від 25.12.2005р. (юрисконсульт);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк про відшкодування понесених збитків у розмірі 12 535грн.00коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №57 від 23.12.2004р., додаткову угоду №1 до договору, платіжне доручення №475 від 11.06.2004р., залізничні накладні, комерційний акт АР №241444 від 16.06.2004р., рахунки, накопичувальну картку №1106790.

Відповідач проти позову заперечує, відзив на позовну заяву не представив.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у попередніх судових засіданнях, господарський суд встановив:

23.12.2004р. між Державним підприємством „Донецька залізниця”, м.Донецьк та Закритим акціонерним товариством „ЛЕМА”, м.Маріуполь (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь відповідно до п.1.1 Статуту ТОВ „ЛЕМА ФСС”) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №57, згідно якого Залізниця (відповідач) взяла на себе зобов’язання надавати Вантажовласнику (позивачу) послуги, пов’язані з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги, а Вантажовласник (позивач) у свою чергу зобов’язався своєчасно оплачувати надані послуги.

П.2.4. договору сторони передбачили, що Вантажовласником здійснюється попередня оплата за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування грошових коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їздній колії на розрахунковий рахунок Залізниці.

Відповідно до виставленого відповідачем рахунку №496 8/6-04, позивач платіжним дорученням №475 від 11.06.2004р. перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 50 000грн.00коп., в якості плати за залізничні послуги.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що залізниця зобов`язується надавати вантажовласнику додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів. В додатковії угоді №1 до договору №57 від 23.12.2004р. під кодом 160 залізниця прийняла на себе обов`язок щодо зваження маси вантажів при прийманні, видачі та перевантажені.

Державним підприємством „Донецька залізниця” на виконання договору №57 від 23.12.2004р. були надані вагони №65364689, №65297301, №67364539 для перевезення вантажу – руди марганцевої зі станції „Маріуполь-порт” Донецької залізниці на станцію „Запоріжжя Вантажне” Придніпровської залізниці, що підтверджується залізничними накладними №50645989, №50645990, №50645991 (копії наявні у матеріалах справи).

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна – основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна з обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником та залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення (ст.6 Статуту залізниць України).

У зазначених накладних вказано, що маса завантажених вагонів (Брутто) №65364689, №65297301, №67364539 складає відповідно 93000кг., 91500кг., 90800кг.

Під час перевірки маси завантажених вагонів на станції призначення вантажу („Запоріжжя Вантажне” Придніпровської залізниці) було встановлено, що вагони  №65364689, №65297301, №67364539 – перевантажені, у зв’язку з чим був складений комерційний акт АР №241444 від 16.06.2004р., в якому зазначено, що маса завантажених вагонів (Брутто) перевищує маси, що зафіксовані у залізничних накладних №50645989, №50645990, №50645991 на 1000кг., 1100кг., 1200кг відповідно.

На підставі цього факту Державне підприємство „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „ЛЕМА”, м.Маріуполь з вимогою про стягнення з останнього штрафу за неправильне зазначення у накладних маси вантажу у п’ятикратному розмірі провізної плати, а саме у сумі 12 535грн.00коп.

Рішенням господарського суду від 03.02.2005р. по справі №17/515 суд задовольнив позовні вимоги Державного підприємства „Придніпровська залізниця”, м.Дніпропетровськ у повному обсязі. Судом апеляційної інстанції дане рішення було залишено без змін.

На підставі вищенаведеного, Товариство з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь, у своїх позовних вимогах до Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк наполягає на стягненні з останнього суму збитків, що були, на думку позивача, ним понесенні з вини Державного підприємства „Донецька залізниця”.

В обґрунтування своїх доводів, позивач посилається на те, що відомості, стосовно маси вантажу у вагонах, в залізничних накладних №50645989, №50645990, №50645991 були вказані представником відповідача. Однак позивачем не було представлено суду доказів, що підтверджують зазначений факт.

Товариство з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС” зазначає, що представники Закритого акціонерного товариства „Лема” звернулись з вимогою до відповідача про проведення контрольного зважування маси вантажу, про що свідчить рахунок №499 9/6-04 та накопичувальна картка (копії наявні у матеріалах справи), у зв’язку з чим відповідач провів повторне зважування маси вантажу.

Таким чином результат зважування був занесений до книги переважувань вантажів на вагонних вагах по 38-му шляху (копія витягу наявна у матеріалах справи) та, на думку позивача, відомості щодо внесеної у залізничних накладних маси вантажу відповідач брав з зазначеної книги.

Суд не приймає доводи позивача з огляду на наступне.

Згідно ст.24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Судом встановлено, що накладні №50645989, №50645990, №50645991 підписані представником відправника, у зв’язку з чим господарський суд робить висновок про те, що відправник підтвердив та погодився з внесеними даними до залізничних накладних.

Крім того, з огляду на факти, які встановлені рішенням господарського суду по справі №17/515 (як зазначалось вище), суд вважає доведеною вину ЗАТ „ЛЕМА” за невірне зазначення у залізничній накладній маси вантажу.

Відповідно до ч.1 ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Ч.2 зазначеної норми встановлює, що під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управненою стороною.

Згідно ст.ст.22, 623 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають завдані збитки, причиною яких є порушення зобов`язання, якого припустився боржник. При цьому, причинний зв`язок має бути між порушенням зобов`язання та негативними наслідками (збитками).

Суд також зазначає, що необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є: протиправність поведінки; збитки, як результат протиправної дії; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина особи, що заподіяла збитки.

За приписом ст. 614 ЦК України, особа є невинною, якщо вона доведе, що зробила всі залежні від неї міри по належному виконанню зобов’язань.

Відповідно до залізничних накладних №50645989, №50645990, №50645991, ЗАТ «ЛЕМА» зазначений як відправник вантажу. Згідно зі вказаними накладними, правильність внесених у накладні відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника. Крім того, згідно з листом №4 від 17.01.2005р. начальник станції Маріуполь-Порт Донецької залізниці зазначив, що вагони №65364689, №65297301, №67364539 були відправлені за вагою вантажовідправника.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що кожна сторона повинна прийняти всі заходи, необхідні для належного виконання нею обов`язків, порушення обов`язків є підставою для застосування господарських санкцій.

Виходячи з цього, присутній при завантажуванні вагонів, представник ЗАТ «ЛЕМА» повинен був прийняти всі необхідні заходи контролю за виконанням договору представниками ДП «Донецька залізниця», а саме, контролювати завантаження та відправлення вагонів, перевіряти показники ваги, тощо.

Зазначене свідчить про те, що позивач не виконав необхідні заходи щодо належного виконання зобов’язань, та втратив право зворотної вимоги (регресу) передбачені статею 1191 ЦК України.

Оцінивши в сукупності надані матеріали, суд дійшов висновку, що вина відповідача щодо внесення неправильних даних до залізничних накладних №50645989, №50645990, №50645991  – відсутня.

Згідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Оскільки позивач не довів суду факт зазначення саме відповідачем у залізничних накладних маси вантажу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь є такими, що не підлягають задоволенню у зв’язку з недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись Статутом залізниць України; ст.ст.22, 614, 623, 1191 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛЕМА ФСС”, м.Маріуполь, до Державного підприємства „Донецька залізниця”, м.Донецьк про відшкодування понесених збитків у розмірі 12 535грн.00коп. – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні 31.08.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Текст рішення підписано 05.09.2007р.