ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26 липня 2007 р.                                                                                        Справа  № 16/192

за позовом          закритого акціонерного товариства „Мукачівський лісокомбінат”,                 смт. Чинадієво, Мукачівський район

до відповідача     Мукачівської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Мукачево

про            визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 21.05.07 №/0 1634/23-01/274157/1163

Суддя О.В. Васьковський

Представники:

від позивача –Аги В.В. (дов. від 02.07.07)

від відповідача –Стасів Н.М. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від 17.07.07 №10-0) (у судовому засіданні 20.07.07 - Щубер В.М. –головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов.  29.05.07 №10-0)

СУТЬ СПОРУ: визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 21.05.07 №/0 1634/23-01/274157/1163, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування  з податку на додану вартість на загальну суму 64462,5 грн.

Позивач просить позов задоволити, мотивуючи тим, що відповідач неправомірно зменшив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період серпень-листопад 2005р. Позивач вважає, що правомірно включив до податкового кредиту суму, яка підтверджена податковими накладними виписаними контрагентами –підприємцями Романи- шин І.І., Попович М,М., Дребітко В.М.

Відповідач позов заперечує. Свою позицію обґрунтовує тим, що як встановлено актами зустрічних перевірок, контрагенти позивача із здійснених фінансово-господарських операцій податок на додану вартість до бюджету не сплачували. Бюджетному відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету. Отже, оскільки встановлено, що суми податку на додану вартість до бюджету не сплачувалися, то інспекцією проворно відмовлено у бюджетному відшкодуванні.

В судовому засіданні 20.07.07, за згодою представників сторін, відповідно до  ч.2            ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України оголошувалася перерва.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 26.07.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, судом повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлено 06.08.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та додатково подані докази, суд встановив:

21.05.07 відповідачем проведено перевірку ЗАТ „Мукачівський лісокомбінат” по питанню правомірності відшкодування податку на додану вартість за період серпень-листопад 2005 року. За результатами перевірки складено акт №327/23-0140/00274157, де встановлено порушення пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 та пп.7.7.10 п.7.7. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі –Закон №168/97-ВР).

21.05.07 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення, яким ЗАТ „Мукачівський лісокомбінат” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 64462,5 грн.

В акті перевірки вказується, що в ході проведення позапланових документальних перевірок щодо правомірності відшкодування податку на додану вартість за відповідні періоди основними постачальниками лісоматеріалів є наступні суб’єкти господарської діяльності підприємець Дребітко В.М. , м. Свалява, вул. Радянська, 8); підприємець Романишин І.І. , м. Свалява, вул. Головна, 62/16); підприємець Попович М.М. , м. Свалява, вул. Революціонерів, 44).

На запити Мукачівської ОДПІ щодо проведення зустрічної перевірки підприємця Дребітко В.М. надано відповідь у вигляді довідки від 02.04.07 №1700/, що підприємець Дребітко В.М. зареєстрований в Свалявській МДПІ 05.04.1999р. №20, платник податку на додану вартість з 05.07.02, свідоцтва платника ПДВ №62972364. У довідці вказується, що підприємець Дребітко В.М. є посередником, а постачальниками лісоматеріалів є підприємець Словенко О.Є. , м. Свалява, вул. Достоєвського,36) та підприємець Фільо Г.В. ). У свою чергу, підприємець Словенко О.Є є платником податку на додану вартість з 20.03.01, свідоцтво платника ПДВ №62971945. За наслідками документальної перевірки підприємця Словенко О.Є акт №12/1700/ від 08.09.06 порушено кримінальну справу. За перевіряємий період сплата податку на додану вартість не проводилася. Стосовно підприємця Фільо Г.В., у довідці зазначається, що порушено кримінальну справу №1691406 від 19.04.06 по факту умисного ухиляння від сплати податків за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Стосовно підприємців Романишина І.І. та Поповича М.М. у довідці вказується, що обидва зареєстровані як праники податку на доданку вартість. При цьому в декларації з податку на додану вартість за ІІІ та IV кварталb 2005 року розрахунки з бюджетом становили 0 грн., за перевіряє мий період сплати податку на додану вартість не проводилася.

У відповідності до підпункту 3.1.1 ст.3 Закону №168/97-ВР об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників, зокрема з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України. Підприємці Дребітко В.М., Романишин І.І. та Попович М.М., які виступають постачальниками ЗАТ „Мукачівський лісокомбінат” є платниками податку на додану вартість, відповідно до пункту 1.3. ст.1 Закону №168/97-ВР. Підпункт 7.2.6. п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, встановлює, що платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача видається податкова  накладна, яка є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.5.1. пункту 7.5.ст.7 Закону №168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання  коштів з банківського  рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання  податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Із матеріалів справи вбачається, що при проведені розрахунків підприємцями Дребітко В.М., Романишин І.І., Попович М.М., позивач дотримався всіх положень ст.7 Закону №168/97-ВР, яка встановлює порядок обчислення та сплати податку на додану вартість.

Доводи відповідача, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету з посиланням на норми, посиланням пп. 7.4.1 п.7.4, та пп.7.7.10 п.7.7. ст.7 Закону №168/97-ВР, є необґрунтованими, оскільки наведенні норми не містять положень такого змісту.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України „Про систему оподаткування” від 25 червня 1991 року №1251-XII, ставки, механізми справляння податків і зборів (обов’язкових платежів), не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалося, позивач при здійснення нарахування та сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість не порушував вимог Закону №168/97-ВР, тому відповідач не мав достатніх підстав виключати сплачені постачальникам суми податку на додану вартість із податкового кредиту позивача та зменшувати суму бюджетного відшкодування.

Відповідно до частини 2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. За змістом пункту 7.5 ст.7 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року №2181-ІІІ, обов’язок щодо сплати податкового зобов’язання має персональний характер. За даними, які отримав відповідач, порушення податкового законодавства, щодо нарахування та сплати податку на додану вартість, ймовірно мали місце у діях підприємців Дребітко В.М., Романишин І.І., Попович М.М.

Тому, відсутні законні підстави покладати на позивача відповідальність та переводити податкове зобов’язання, у зв’язку із порушенням податкового законодавства іншими особами, відповідальність яких та виконання ними податкових обов’язків, так само, ґрунтуються на засадах індивідуальності та персональності.

За таких обставин, позов слід задоволити, а прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення визнати нечинним.

На підставі наведеного, керуючись, ст. ст. 72, 86, ч.2 ст. 150, ст. ст. 158-163, ч.4 ст.167  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення - рішення №1634/23-01/274157/1163 від 21.05.07, яким закритому акціонерному товариству „Мукачівський лісокомбінат”,                    смт. Чинадієво, Мукачівський район зменшено суму бюджетного відшкодування  з податку на додану вартість на загальну суму 64462,5 грн.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                                     О.В. Васьковський