ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"12" жовтня 2007 р.                                        Справа № 11/256а

За позовом: Приватного підприємства Агентство „Лінда”

14000, м. Чернігів, пр-т Миру, 32, а/с 108

До: Державної податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

Про визнання протиправними дій, скасування акта перевірки та повернення 986,00 грн. податку на додану вартість

Головуючий суддя Ю.М.Бобров

Судді М.В.Фесюра

І.В.Кушнір

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

Від Позивача: Іванець Л.М. –директор, паспорт СО 125041 Радянським РУ ГУМВС 08.07.99 р.

Від Відповідача: Усенко Л.М. –гол. держподатінспектор, дов. від 04.07.07 р. № 4425/9/10-010,

Барц А.М. –заст. начальника відділу контрольно –перевірочної роботи, дов. від 14.08.07 р. № 5438/9/10-010.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем –Приватним підприємством Агентство „Лінда” подано адміністративний позов до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про визнання недійсним і скасування акта перевірки.

В судовому засіданні оголошувались перерви.

До закінчення судового розгляду представник позивача остаточно уточнив позовні вимоги і просить суд визнати протиправними дії ДПІ у м. Чернігові, скасувати акт перевірки від 12.06.07 р. № 554/23/14251191 та зобов’язати ДПІ у м. Чернігові повернути ПДВ згідно декларацій за лютий - березень 2007 р. в сумі 986,00 грн., перерахувавши його на розрахунковий рахунок, як це зазначено в додатках до декларацій.

Обґрунтовуючи в позовній заяві позовні вимоги, позивач посилається, зокрема, на те, що відповідачем порушені вимоги ст. 11-1, 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.90 р. № 509-ХІІ (далі –Закон № 509) щодо підстав та порядку проведення перевірок органами державної податкової служби, тобто вважає дії відповідача неправомірними.

Крім того, позивач вважає безпідставними висновки, зроблені перевіряючими в акті перевірки, а сам акт таким, що підлягає скасуванню.

На думку позивача, ПП Агентство „Лінда” не порушувало вимог Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 р. № 168/97-ВР (далі –Закон № 168), тому має право на відшкодування (повернення)  з бюджету 986,00 грн. податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову позовних вимог не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У письмових запереченнях відповідач зазначає, що позапланова перевірка ПП Агентство „Лінда” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника за лютий, березень 2007 р. проводилась на підставі п. 1 ст. 11 Закону № 509 та п.п.7.7.5 п.7.7 ст. 7 Закону № 168. Проведення цієї перевірки ускладнювалося тим, що ПП Агентство „Лінда” не знаходиться за юридичною адресою і взагалі не має постійного місцезнаходження. Заявлена до відшкодування сума бюджетного відшкодування зменшена позивачу правомірно, оскільки придбані матеріальні та нематеріальні активи (послуги) не призначалися для їх використання в господарській діяльності ПП Агентство „Лінда”.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали заперечення з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані сторонами докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, судова колегія  встановила наступне.

Приватне підприємство Агентство „Лінда” зареєстровано розпорядженням виконкому Чернігівської міської Ради Народних депутатів від 06.07.94 р. № 146-р. Свідоцтво про державну реєстрацію від 06.07.94 р. № 0004841. Взято на податковий облік як платника податків 14.07.94 р. за № 5045, зокрема, зареєстровано платником ПДВ, свідоцтво від 21.07.97р. № 33879121.

Згідно п. 1 ст. 11Закону № 509 органи державної податкової служби у випадках, в  межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати  документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих  податкових декларацій, звітів та інших   документів, пов'язаних   з нарахуванням і сплатою  податків  та  зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки   своєчасності, достовірності,  повноти нарахування і сплати  податків  та  зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а  також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької  діяльності  чи  не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його  установ (далі - платники податків).

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168 встановлено, що протягом 30  днів,  наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну  перевірку  (камеральну) заявлених у  ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з   порушенням  норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення    достовірності  нарахування  такого  бюджетного відшкодування.

ДПІ у м. Чернігові на підставі направлень від 30.05.07 р. № 1251, від 06.06.07 р. № 1286, на підставі п. 1 ст. 11 Закону № 509 та .п.п7.7.5 п.7.7. ст. 7 Закону № 168, відповідно до наказу начальника ДПІ у м. Чернігові № 1781 від 30.05.07 р., була проведена позапланова перевірка ПП Агентство „Лінда” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника за лютий, березень 2007 р., за результатами якої складено акт перевірки від 12.06.07 р. № 554/23/14251191.

Як зазначено у висновку акта перевірки, перевіркою встановлено порушення ПП Агентство „Лінда” п.п.7.4.1, п.п. 7.4.4 п.7.4, п.п.7.7.1, п.7.7.2, п.п.7.7.3 п.7.7 ст. 7 Закону № 168 та п. 15.2 ст. 5 Порядку заповнення та подання податкової декларації з ПДВ, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.07 р. № 166, заявлену суму бюджетного відшкодування за лютий 2007 р. зменшено у розмірі:

- за лютий 2007 р. –420,00 грн.;

- за березень 2007 р. –245,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно Статуту ПП Агентство „Лінда” юридична адреса підприємства: м. Чернігів, вул. Шевченка, 61, згідно довідки ЄДРПОУ –м. Чернігів, пр-т Миру (колишня вул. Леніна), 32, в поданих позивачем  до ДПІ у м. Чернігові деклараціях з ПДВ місцезнаходження платника податку –м. Чернігів, пр-т Миру, 32, а/с 108.

Листом від 29.12.05 р. вих. 12 директор підприємства Л.М.Іванець повідомляла ДПІ у м.Чернігові про те, що у підприємства змінилася юридична адреса, нової адреси немає, тому листи та повідомлення просила надсилати за адресою: 14000, м. Чернігів, а/с 108.

В день виходу на перевірку 30.05.07 р. перевіряючим було складено акт перевірки місцезнаходження № 6/23-626 від 30.05.07 р. про те, що за адресою м. Чернігів, пр-т Миру, 32 ПП Агентство „Лінда” не знаходиться.

Як з’ясувалося, по пр-ту Миру, 32 знаходяться тільки ЗАТ „Енергополіс” та ЧФ АБ „Сінтез”.

Абонентська скринька № 108 надана в оренду гр. Л.М.Іванець як приватній особі.

Представник ПП Агентство „Лінда” –директор Л.М.Іванець у судовому засіданні пояснила, що діяльність підприємства здійснюється у квартирі, де вона мешкає, але адреси фактичного місцезнаходження ПП Агентство „Лінда” Л.М.Іванець суду не надала.

Вищенаведені обставини зумовили те, що направлення на перевірку від 30.05.07 р. № 1251 було вручено під розписку Л.М.Іванець тільки 05.06.07 р. і термін перевірки наказом начальника ДПІ у м. Чернігові  від 05.06.07 р. № 1844 було продовжено на 2 робочих дні з 06.06.07 р. по 07.06.07 р.

Як зазначено в акті перевірки, в періоді, який перевірявся, ПП Агентство „Лінда” здійснювало бартерні операції з ПП Фірма „Юстас” та ПП Фірма „Континенталь”, засновником яких одночасно є Л.М.Іванець. Як пояснила у судовому засіданні Л.М.Іванець, товари, які реалізовувалися за бартерним операціями, є власністю підприємства з 1994 –1998 рр. У яких постачальників, та згідно яких документів придбані ці товари, представник позивача не пояснив. Договори, угоди, контракти з іншими суб’єктами господарювання на реалізацію товарів відсутні.

В перевіряємому періоді підприємство придбавало послуги зв’язку (міжміські та міжнародні розмови), користувалось послугами Інтернету, користувалось факсом, придбавало бланки звітності, канцелярські вироби, засоби особистої гігієни, вироби з пластику, наукову та технічну літературу, тканини, цемент. Перелік копій фінансових касових чеків, наданих до перевірки, додано до акту перевірки.

В ході проведення перевірки інвентаризація основних фондів, товарно –матеріальних цінностей та коштів підприємства не проводилась через відмову керівника та відсутність підприємства за будь - якою адресою.

Чисельність працюючих на підприємстві складає 0 осіб, заробітна плата на підприємстві відсутня, не нараховується і не сплачується.

Документи, на оприбуткування ТМЦ на перевірку не надані, обігово –сальдові відомості по бухгалтерському рахунку № 28, журнали –ордери, аналітичні відомості за перевіряємий період у підприємства відсутні.

Згідно з даними декларації про прибуток підприємства ПП Агентство „Лінда” як за попередні періоди, так і за 1 квартал 2007 року (декларація № 44904 від 07.05.07 р.) підприємством  р.01.2 „приріст балансової вартості товарів”, р. 04.2 „убуток балансової вартості товарів” не заповнюється, розрахунок приросту (убутку) балансової вартості запасів не проводиться, додаток К1 до Декларації до ДПІ не подається.

Фактично ПП Агентство „Лінда” та ПП Фірма „Юстас” реалізують за усними бартерним угодами одне одному однотипні товари, в той час, коли товарні залишки на початок та кінець кожного періоду відсутні. Підприємство не оприбутковує товари, в податковому обліку не відображає, залишки ТМЦ не збільшуються, що свідчить про те, що товари не використовуються у господарській діяльності.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону № 168 податковий кредит  звітного періоду  складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою  пунктом  6.1  статті  6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом  такого звітного  періоду  у  зв'язку  з:

придбанням або виготовленням  товарів (у  тому числі при їх імпорті) та послуг з  метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської  діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,  спорудженням) основних фондів (основних  засобів, у  тому  числі інших необоротних матеріальних активів  та  незавершених  капітальних  інвестицій  в необоротні капітальні активи), у тому числі  при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах  господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.4. пункту 7.4 статті 7 Закону № 168 визначено, якщо платник податку   придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються  для  їх  використання  в господарській діяльності такого платника, то сума  податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням  (виготовленням),  не включається до складу податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В поясненнях представника позивача у судовому засіданні вбачається, що придбавання вищевказаних матеріальних та нематеріальних активів (послуг) можливо використовувати в господарській діяльності підприємства, але доказів такого фактичного використання в господарській діяльності підприємства, позивачем суду не надано. Тобто позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували  висновки акта перевірки.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що позовні при проведенні перевірки відповідач діяв в межах компетенції та в порядку, встановлених чинним законодавством, тобто правомірно. Висновки акта перевірки базуються та не протирічать вимогам Закону № 168. Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано,  набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 12.10.07 р. проголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 17.10.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім’я головуючого судді через канцелярію суду.

Головуючий  суддя                                               Ю.М.Бобров

Суддя                                                                     М.В.Фесюра

Суддя                                                                      І.В.Кушнір