ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

24.10.2007                                                                                               Справа  № 2/171

За позовом Регіонального відділення ФДМУ по Закарпатській області, м. Ужгород

До товариства з обмеженою відповідальністю „Імперіал”,  м. Свалява

Про розірвання договору оренди цілісного  майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів від 15.03.2003р. №35, зобов’язання повернути орендоване майно за відповідним актом приймання-передачі, а також стягнення суми 91068,08грн. основного боргу по орендній платі та 2587,20грн. пені за несвоєчасний розрахунок,

(позовні вимоги викладено у відповідності до заяви позивача, поданої в порядку вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України щодо їх збільшення)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача – Фраткіна Т.Ф. –представник за дорученням №4 від 03.01.07р.

від відповідача – Чечур І.І. –директор та

Ільницький П.М. –представник за дорученням від 04.10.07р.

СУТЬ СПОРУ: розірвання договору оренди цілісного  майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів від 15.03.2003р. №35, зобов’язання повернути орендоване майно за відповідним актом приймання-передачі, а також стягнення суми 91068,08грн. основного боргу по орендній платі та 2587,20грн. пені за несвоєчасний розрахунок.

Представник позивача просить задовольнити позов по мотивах, викладених у позовній заяві, посилаючись на обґрунтованість його вимог матеріалами справи. Зокрема, у підставу своїх доводів вказує на те, що відповідно умов договору оренди цілісного майнового комплексу відповідач взяв на себе відповідні зобов’язання, які на сьогоднішній день ним не виконуються, що в свою чергу завдає шкоди інтересам держави, як власнику орендованого відповідачем майна. Зокрема, вважає, що результатами проведеної працівниками позивача перевірки встановлено порушення істотних умов договору оренди, а саме порушення строків сплати орендної плати, неправильність нарахування амортизаційних відрахувань, зупинка роботи  підприємства, а відтак, порушення використання майна за призначенням, відсутність проведення відновлення орендованого майна та незабезпечення кількості робочих місць. З огляду на такі обставини позивачем було запропоновано відповідачу розірвати договір оренди, однак, останній наведені позивачем пропозиції відхилив, відтак, просить здійснити розірвання договору в примусовому порядку та стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2007 року по справі №2/171

Представники відповідача заперечують з приводу задоволення позовних вимог по мотивах, викладених у поданому суду письмовому поясненні на позов. Зокрема, в підстав своїх доводів вказують на невідповідність тверджень позивача фактичним обставинам справи. Вважають, що позивачем та поданими ним матеріалами не доведено істотного порушення умов договору оренди цілісного майнового комплексу, оскільки в результаті наведених позивачем фактів йому не заподіяно відповідної шкоди. Заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості по орендній платі на сьогоднішній день повністю погашена разом з нарахованою позивачем пенею. Крім того, вважає, що позивачем при поданні даного позову не враховано вимоги п.3 статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який  спеціальним законом, що регулює відносини сторін  в даному випадку та яким визначено можливість розірвання договору оренди виключно за погодженням сторін та за рішенням суду у випадку настання відповідних підстав для цього. Водночас, вважає, що настання таких обставин позивачем суду не доведено, як і не підтверджено існування обставин, визначених статтею 783 Цивільного кодексу України.

Також вважає, що позивачем в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України не доведено існування обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення  представників сторін, суд встановив:

Між сторонами, а саме Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області 15.05.2003 року було укладено договір №35 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів, м. Свалява, вул.. Старолюбовнянська, 21 на підставі протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 31.03.2003р.

Орендодавцем на виконання наказу ФДМУ від 21.02.2007р. №306, Розпорядження РВ ФДМУ по Закарпатській області від 16.07.2007р. №18, постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006р. №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилання боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів»у відповідності до вимог пункту 8.1 даного договору було здійснено перевірку наявності, стану, напрямків та ефективності використання державного майна, переданого в оренду за договором, за результатами якої 18.07.2007 року було складено відповідний акт.

За висновками даного акту, складеного у присутності представників орендаря, позивачем було встановлено неналежне виконання вимог пунктів 3.3, 4.1, 5.1, 5.4 та 5.5 договору оренди №35 та доведено до відома складу комісії орендодавця та орендаря пропозиції стосовно усунення виявлених недоліків, в тому числі позивачу рекомендовано у вигляді пропозиції враховуючи результати перевірки, проведеної робочою групою, в судовому порядку порушити питання про розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів №35 від 15.05.2003р.

На підставі вищенаведеного РВ ФДМУ по Закарпатській області звернулось до суду з вимогою дострокового розірвання договору оренди через систематичне порушення його істотних умов, а також заявлено вимогу про примусове стягнення заборгованості по орендній платі.

Аналізуючи доводи сторін з приводу обґрунтованості пред’явлених вимог та наявності підстав для дострокового розірвання договору оренди, суд констатує наступне.

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2007 року по справі №2/171

Згідно вимог статті 173 Господарського кодексу України (далі –ГК України) господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  цим  Кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну   дію   господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити   гроші,   надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу вимог статті 193 ГК України суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана  вчинити на користь іншої особи  (кредитора)  певну  дію,  як-от:  передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися  від певної дії, а кредитор має право вимагати від  боржника  виконання його обов'язку. Зобов'язання  виникають  з  договору  або   інших    підстав визначених законодавством. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання  повинні  виконуватися  належним  чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до  вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ч. 2 статті 651 ЦК України Договір  може  бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у  разі  істотного  порушення  договору другою  стороною  та в інших випадках,  встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору,  коли  внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому під терміном „шкода” слід розуміти не тільки можливі додаткові витрати, неодержання прибутку, а й інші наслідки, що суттєво впливають на інтереси сторони.

У відповідності до пункту 3 статті 291 ГК України на вимогу однієї  із  сторін  договір  оренди  може  бути  достроково розірваний з  підстав,  передбачених  Цивільним  кодексом  України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

В свою чергу статтею 188 Господарського кодексу України визначено, що зміна    та    розірвання    господарських   договорів   в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором. Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У   разі   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Правовий аналіз застосування норм даної статті вказує на те, що питання про дострокове розірвання договору можливе тільки у випадку належного дотримання стороною, яка ініціює таке питання, порядку повідомлення іншої сторони за договором про наявну пропозицію, яка враховуючи існування між сторонами

Продовження рішення господарського суду Закарпатської області від 24.10.2007 року по справі №2/171

відповідного правочину, повинна бути пред’явлена також у формі укладення відповідного договору.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем при зверненні з даним позовом про дострокове розірвання договору оренди державного майна не було дотримано вимог даної статті 188 ГК України, оскільки суду не доведено надіслання відповідачу відповідної пропозиції про дострокове розірвання договору та ухилення іншої сторони за правочином від розгляду такої пропозиції. Поданий суду акт перевірки таким доказом слугувати не може, оскільки не містить  в собі вимоги про дострокове розірвання договору оренди, а тільки вказує на існування відповідної пропозиції орендодавцю порушити таке питання у судовому порядку. Відповідно, вирішення такої пропозиції повинно відбуватись виключно в межах та у спосіб, визначений законом.

З огляду на вищевикладене, вимога позивача про дострокове розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів №35 від 15.05.2003р. задоволенню не підлягає.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 91068,08грн. основного боргу по орендній платі та 2587,20грн. пені за несвоєчасний розрахунок. Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачем було подано суду відповідне підтвердження того, що за платіжними дорученнями, копії яких додано до поданого суду письмового пояснення, дану суму сплачено в повному обсязі. Вищевикладене підтверджено представниками позивача в засіданні суду, а відтак, провадження у справі в частині стягнення заборгованості по орендній платі та пені за несвоєчасний розрахунок підлягає припиненню у відповідності до вимог п.1.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, п.1.1 ст.80, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог в частині розірвання договору оренди цілісного  майнового комплексу державного підприємства Свалявський завод продтоварів від 15.03.2003р. №35 та зобов’язання повернути орендоване майно за відповідним актом приймання-передачі відмовити.

2. В решта частині позовних вимог провадження у справі припинити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського  процесуального  кодексу  України.

Суддя                                           О.Ф. Ремецькі