ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"30" липня 2007 р.                                                            Справа №3/17/1377-А

За адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, м. Хмельницький

до Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд” в особі Відокремленого підрозділу АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький

про стягнення 3264 грн. 04 коп.

Суддя    О.Д.  Вибодовський

Представники сторін:

від позивача:   Стельмах О.В. –представник за довіреністю №3258/06 від 28.03.06р.

від відповідача:  не з’явився.

Суть спору:

Позивач у позовній заяві просить суд   стягнути з відповідача 3264,04 грн. заборгованості, з якої 2416,58 грн. – штрафні санкції та 847,46 грн. пені, яка утворилась станом на 31.01.2007 року. Повноважний представник позивача в попереднє судове засідання з’явився, наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони підтверджені поданими доказами .

Відповідач в попереднє судове засідання –19.03.2007 року з’явився, надав на розгляд суду клопотання, у відповідності до якого відповідач просить суд замінити неналежного відповідача - Колективне виробниче підприємство „Хмельницьксільбуд” на належного відповідача - Відокремлений підрозділ АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький .

Ухвалою суду   від  23.04.2007 року  відмовлено  у клопотанні відповідача   у відповідності до п.п.7.1. п.7 Положення про Відокремлений підрозділ АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький припинення діяльності підрозділу здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, ділення, виділення, перетворення або ліквідації) на основі рішення правління КВП „Хмельницьксільбуд”. Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області за №02-02-261 від 03.04.2007 року, Відокремлений підрозділ АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький перебуває в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України без права юридичної особи.

Не погоджуючись  з ухвалою суду    від  23.04.2007 року    відповідач    подав апеляційну скаргу  на   ухвалу суду  від  23.04.2007 року    в якій  просив суд    скасувати  зазначену ухвалу   в частині відмови    у задоволенні клопотання    про заміну    неналежного відповідача.

Ухвалою Львівського   апеляційного   адміністративного  суду  від  04.06.2007 року     відмовлено   відповідачу    у відкритті  апеляційного провадження   за апеляційною скаргою.

Ухвалою суду від  10.07.2007р. призначено справу до розгляду в судовому засіданні 17.07.2007р.

Ухвалою суду від 17.07.2007 р. розгляд справи було відкладено в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

Представник відповідача  в судове засідання 30.07.2007 року не з'явився.

Розглядом   наданих матеріалів  справи  встановлено :

Колективне виробниче підприємство „Хмельницьксільбуд” зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності виконкомом Хмельницької районної Ради 02.11.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію № 21342164.

Відокремлений підрозділ АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький зареєстрований  без права юридичної особи  головною організацією 24.10.1994 р. ( рішення № 1).

Згідно до ст.1 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” відповідач є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

16.10.2006 року щодо Відокремленого підрозділу АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький були винесені рішення про застосування  фінансових санкцій  та нарахування пені за несвоєчасне перерахування страхових внесків до Пенсійного фонду України за №№ 1161, 1162, 1163

Станом на 31.01.2007 р. у відповідача  утворилася заборгованість по страховим внескам на обов’язкове державне пенсійне страхування  розмірі  3264,04 грн. , з яких 2416,58 грн. –штрафні санкції, 847,46  грн.- пеня.

Вказана заборгованість також підтверджується поданими позивачем розрахунком суми заборгованості відповідача на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, поданими відповідачем розрахунками сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті до Фонду, а також картками особового рахунку платника за вказаний період.

Оскільки заборгованість в розмірі 3264,04 грн. в добровільному порядку відповідачем не сплачена, позивачем  подано позов до суду.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається  наступне.

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону  сплачують  страхові  внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; страхові внески  - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне  пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,  придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 вказаного Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 зазначеного Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих  днів із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного  фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у  вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з  позовом  про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом приймається до уваги те, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розміри внесків та в установленому законом порядку вимоги про сплату заборгованості не оскаржувались та не скасовані. Доказів про сплату заборгованості суду не подано.

Відповідно до абз.4 п.1 ст. 2 Закону об’єктом оподаткування для суб’єктів підприємницької діяльності, незалежно від форми власності, є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” –“з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.

Згідно ч.2 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, п.п.6.1 п.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої  Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663, відшкодуванню підлягають фактичні витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно п. 6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №64/8663 підприємства  щомісяця  до  25-го  числа  вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

За таких обставин, позовні вимоги позивача в розмірі 3264,04 грн. обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного Фонду України у м. Хмельницькому, м. Хмельницький до колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд” в особі Відокремленого підрозділу АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький про стягнення  3264,04 грн. заборгованості  задоволити.

Стягнути з колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд” в особі Відокремленого підрозділу АТП –2263 Колективного виробничого підприємства „Хмельницьксільбуд”, м. Хмельницький, вул. Заводська, 20 (п/р 9291 в „Укрсоцбанку”, МФО 315018, ) на користь управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, вул. Театральна, 12 ( р/р 6 в ВАТ „Державний ощадний банк”, МФО 315784, код 01526313)  2416,58 грн. (дві тисячі  чотириста шістнадцять гривень 58 коп.) штрафних санкцій, 847,46  грн. (вісімсот сорок сім гривень 46 коп.)  пені.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до    Житомирського  апеляційного   господарського    суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      В.В. Димбовський

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.