ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2007
Справа №2-22/9539-2007

За позовом - ТОВ « Мис Зюк», Ленінський р-н

До відповідача   -  МПП «Фортуна» , смт Советське

Про визнання  договору дійсним та визнання права власності .

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від  позивача   -  Кувалдін Я.А.  – пред-к, дов. від 31.12.2006 р.

Від  відповідача   - Бобильов М.І. – керівник, паспорт ЕС № 511643.

Сутність спору : Позивач – ТОВ « Мис Зюк» -  звернувся  до суду з позовною заявою,  в якій просив визнати дійсними  договори  купівлі-продажу  від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р. , укладені  з  МПП «Фортуна» ( далі відповідач) , визнати за ним право власності на придбані  відповідно до зазначених договорів будівлі та споруди , а саме : Цементний склад – вартістю 4181 грн., Прохідну  вартістю 281 грн., будівлю пилорами вартістю  3250 грн., склад  зі столярною майстернею вартістю  5556,00 грн., магазин «Клубнічка» вартістю  15000 грн., Комплекс  будівель та споруд «Птічнік», який  входить до складу военрадгоспу «Азовський» з залізобетонною огорожею, вартістю 160000 грн.  Вимоги мотивовані тим, що вказане майно  було придбано позивачем  на підставі зазначених договорів  купівлі-продажу, але відповідач, не  зважаючи на досягнення згоди по всім умовам договору  та їх виконання ,   ухиляється від нотаріального посвідчення договорів , що на думку першого перешкоджає в користуванні зазначеним майном, порушує його право власника.

Під час судового засідання, яке відбулось 30.07.2007 р. , представник позивача, керуючись ст. 22 ГПК України, заявив клопотання про уточнення позовних вимог,   просив визнати дійсними  договори  купівлі-продажу  від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р. , визнати за ним право власності на придбані   у відповідача  будівлі та споруди , а саме : цементний склад, прохідну,  будівлю пилорами , склад  зі столярною майстернею, магазин «Клубнічка» , комплекс  будівель та споруд «Птічнік» з залізобетонною огорожею, які розташовані  за адресою: Ленінський район, смт. Багерево, пром. зона «Азовський».

Представник відповідача під час судового засідання, яке відбулось 30.07.2007р., надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав, підтвердив факт  звернення до нього позивача з вимогами здійснити нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу  від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р.

Розглянувши матеріали справи , дослідивши представлені докази , вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами  18.07.2006 р.  був укладений договір  купівлі-продажу, відповідно до умов якого  позивач придбав  майно:  цементний склад, прохідну,  будівлю пилорами, пилораму, станок фуговальний, станки  ФСШ-1,  вентилятор ВЦ-4, склад  зі столярною майстернею, магазин «Клубнічка», всього вартістю 61435 грн.(п.1.2).

У п. 1.4. зазначеного договору було визначено  що моментом виникнення  у позивача права власності на майно  була дата укладення договору  за умови додержання  термінів оплати  його вартості.

У п. 2.1. сторонами узгоджена вартість майна у розмірі 61435 грн.

Майно, яке було предметом зазначеного договору ,  передавалась  відповідачем  позивачу шляхом укладення відповідного Акту  приймання – передачі протягом 5 днів  с моменту оплати  його вартості (п.3.1).

Позивач та відповідач  19.04.2007 р. уклали  договір купівлі-продажу майна, предметом якого згідно п.1.2.  було придбання першим комплексу  будівель та споруд «Птічнік» з залізобетонною огорожею вартістю  160000 грн. , які знаходяться за адресою ( смт.Багерово, пром.зона военрадгоспу «Азовський» ( далі майно). Моментом виникнення права власності  на майно  сторонами була визначена  дата підписання зазначеного договору  за умови додержання  термінів оплати її вартості (п.1.4).

У п.  2.1. зазначеного договору сторони визначили вартість  майна у розмірі 160000 грн.

Майно, яке було предметом зазначеного договору ,  передавалась  відповідачем  позивачу шляхом укладення відповідного Акту  приймання – передачі протягом 5 днів  с моменту оплати  його вартості (п.3.1).

У відповідності зі ст. 173 Господарського  кодексу України (далі ГК України)  господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин в сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського чи управлінсько -господарського характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі і кредитор) має право  вимагати від зобов'язаної сторони  виконання її обов'язку. Ст.  193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання  зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб’єктів господарювання , на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права – право господарського відання, право оперативного управління, а також право оперативного використання майна.

У ст. 144 ГК України визначені підстави виникнення майнових прав та обов’язків суб’єкта господарювання,  серед яких, зокрема, вказані  угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але таки, що йому не суперечать.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі  ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 202 Цивільного кодексу України (далі  ЦК України )встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Зміст правочину  не може суперечить ЦК України,  іншим  актам цивільного законодавства ( ст.203 ЦК України).

Згідно зі ст. 209 ЦК України правочин , який вчинений  у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Ст. 316 ЦК  України  передбачає, що  правом власності є право особи на річ (майно), яку воно здійснює  відповідно до закону  за власною волею , незалежно від волі інших осіб.  Власникові належить  право володіння, користування і розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається  своїм майном на власний розсуд ( ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені  законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо  не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник  майна може пред’явити  позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється  або не визнається іншою особою ( ст. 392 ЦК України).

За  договором купівлі-продажу  одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати  майно  у власність другій стороні , а покупець приймає або   зобов’язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

У ст. 657 ЦК України  встановлено, що  договір купівлі-продажу  земельної діляник ,єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна  укладається у письмовій формі і підлягає  нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно зі ст. 220 ЦК України,  якщо сторони, домовилися  щодо  усіх істотних умов договір, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання  договору, але  одна з сторін  ухилилась  від його нотаріального посвідчення, суд може  визнати такий договір  дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Під час розгляду справи представники сторін визначили факт відмови відповідача від нотаріального посвідчення зазначених правочинів.

Крім того, позивачем надані документи, яки свідчать про виконання з його боку  прийнятих на себе обов’язків, щодо сплати вартості майна , визначеного у договорах купівлі – продажу .  Так, позивачем  надані копії платіжних доручень № 170 від 18.07.2006 р. , № 171 від 21.07.2006 р., № 422 від 19.04.2007 р.,  яки свідчать про перерахування ним відповідачу вартості майна , придбаного  за договорами  купівлі-продажу  від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р.  Представник відповідача підтвердив факт отримання перерахованих позивачем коштів.

У матеріалах справи є копія актів приймання-передачі від 21.07.2006 р. та від 19.04.2007 р., яки свідчать про отримання позивачем майна, вартість якого сплачена відповідачу згідно умов вказаних вище договорів купівлі-продажу.

За таких обставин, приймаючи в уваги те, що  сторони  договорів купівлі - продажу від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р.    домовились про всі їх  істотні умови, передбачені діючим законодавством України, позивач виконав всі умови, які передували нотаріальному посвідченню договорів, а відповідач безпідставно відмовився від нотаріального посвідчення вказаних правочинів, суд, керуючись ст. 220 ЦК України, вважає, що підлягають визнанню дійсними укладені  між сторонами 18.07.2006 р. та  19.04.2007 р.  договори  купівлі-продажу.

Вивчивши відзив відповідача,  вислухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги надання позивачем документів , які свідчать про виконання з його боку умов договорів  купівлі-продажу від 18.07.2006 р. та  від 19.04.2007 р.,  суд вважає, що у позивач з 21.07.2006 р. та з 19.04.2007 р.  виникло право власності на  відчужувані  за вказаними договорами  об’єкти нерухомості .

За таких підстав,  згідно зі ст. 328, 392 ЦК України підлягають задоволенню позовні вимоги по визнанню за позивачем права власності на об’єкти нерухомості, придбані ним відповідно до умов договорів.

Керуючись ст. ст. 49, 82 –85 ГПК  України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити .

2.          Визнати  дійсним  договір купівлі-продажу  від 18.07.2006 р. , укладений  між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мис Зюк» (Ленінський район, смт.Багерово, вул.Леніна, 12  ЕДРПОУ 32755252) та  Малим приватним підприємством «Фортуна» (Советський район, смт. Советьське , вул.Первомайська, 1 , ЕДРПОУ  20751688 ).

3.           Визнати  дійсним  договір купівлі-продажу  від 19.04.2007 р. , укладений   між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мис Зюк» (Ленінський район, смт.Багерово, вул.Леніна, 12  ЕДРПОУ 32755252) та  Малим приватним підприємством «Фортуна» (Советський район, смт. Советьське , вул.Первомайська, 1 , ЕДРПОУ  20751688 ).

4.  Визнати  за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мис Зюк» (Ленінський район, смт.Багерово, вул.Леніна, 12  ЕДРПОУ 32755252) право власності на  придбані у  Малого  приватного підприємства «Фортуна» (Советський район, смт. Советьське , вул.Первомайська, 1 , ЕДРПОУ  20751688) будівлі та споруди , а саме : цементний склад, прохідну,  будівлю пилорами , склад  зі столярною майстернею, магазин «Клубнічка» , комплекс  будівель та споруд «Птічнік» з залізобетонною огорожею, які розташовані  за адресою: Ленінський район, смт. Багерево, пром. зона «Азовський».

5          Стягнути з Малого  приватного підприємства «Фортуна» (Советський район, смт. Советьське , вул.Первомайська, 1 , ЕДРПОУ  20751688, п/р в КРД АППБ «Аваль», МФО 324021, та інших рахунків)  на  користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мис Зюк» (Ленінський район, смт.Багерово, вул.Леніна, 12  ЕДРПОУ 32755252, п/р 0100 у СФ АКІБ «Укрсиббанк» м.Харьків, МФО 351005) 1882,68  грн. - держмита,   118 грн. - витрат на ведення процесу.

6          Стягнути з Малого  приватного підприємства «Фортуна» (Советський район, смт. Советьське , вул.Первомайська, 1 , ЕДРПОУ  20751688, п/р в КРД АППБ «Аваль», МФО 324021, та інших рахунків)  на користь Державного бюджету України 85 грн. держмита.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.