ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"14" листопада 2007 р.                                                            Справа №10/5/724-А

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі м. Хмельницький

до Приватного підприємства "Ромен" с. Моломолинці Хмельницького району

про стягнення 593,14 грн. заборгованості

Суддя                      Секретар судового засідання

За участю представників сторін:

Від позивача:                     Жиловська В. В. за довіреністю № 672-24107 від 20.02.2007 р.;

Від відповідача           Янюк І.Г. –директор підприємства

Постанова приймається 14.11.2007р., оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

У судовому засіданні згідно ч.3 ст.160 КАСУ проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

Суть спору:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, враховуючи зменшення позовних, про стягнення з відповідача у відповідності до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” на користь управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі 1834,45 грн.  заборгованості по страхових внесках за період жовтень-листопад 2006р.

Представник позивача в судовому засіданні 25.10.2007р.  в зв’язку із частковою сплатою боргу відповідачем в сумі 5336,65 грн., в порядку ст.51 КАС України подав письмову заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути 593,14 грн. заборгованості за листопад 2006р. В підтвердження надав розрахунок заборгованості , картки особового рахунку платника. Дана заява задоволена судом.

В обґрунтування позову посилається на положення ст.ст. 14, 15 17, 20 Закону України „ Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування „.

Крім того, звертає увагу на те, що суми коштів, які надходили від платника йшли на погашення заборгованості по страхових внесках, штрафних санкціях та пені ,які виникли в попередні періоди. При цьому посилається на ч.5 ст. 106 вказаного Закону, відповідно до якого суми сплачених відповідачем поточних платежів зараховуються на погашення заборгованості минулих періодів. Зазначає, що до відповідача були застосовані штрафні санкції та нарахована пеня згідно рішень №47 від 06.02.2006р. на суму 5336,65 грн. штрафних санкцій та рішення №118 від 10.05.2007р. про застосування 4060,03 грн. штрафних санкцій та 684,49 грн. пені, яка вручені відповідачу відповідно 07.02.2006р. та 12.05.2006р. згідно повідомлення поштового зв’язку.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на відсутність заборгованості по страхових внесках до Пенсійного фонду. Вказує на те, що 15.11.2006р. відповідач повністю сплатив заборгованість по фінансових санкціях в сумі 5336,65 грн. Стверджує, що позивач неправомірно погашає суми штрафних санкцій за рахунок сплати сум поточних платежів, при цьому відповідач неодноразово звертався до Пенсійного фонду з проханням надати розшифровку нарахувань, чого не було вчинено. Посилається на те, що 26.12.2006р. між сторонами був складений акт звірки, відповідно до якого є переплата за 2005 рік в сумі 174,31 грн., а позивач констатує недоїмку в розмірі 3347,07 грн.

Зазначає, що станом на 09.10.2007р.  відповідачу невідомо, яка у нього наявна сума заборгованості та підстави її нарахування.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Приватне підприємство „Ромен” с. Моломолинці Хмельницького району зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується довідкою Хмельницького обласного управління статистики № 940 від 28.05.1996р., відповідно до ст.14 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків до Пенсійного фонду України, реєстраційний №0832.

У відповідача з врахуванням зменшення позовних вимог утворилася заборгованість по сплаті  страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за листопад 2006 р. в розмірі  593,14 грн., що підтверджено поданим позивачем розрахунком суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  що підлягають сплаті за листопад 2006р., картками особового рахунку платника за період з 01.01.2004р. по 23.10.2007р., уточненим розрахунком заборгованості.

Позивачем, відповідно до вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, виставлена відповідачу вимога від 01.01.2007р. про сплату 4570,22 грн. заборгованості по страхових внесках з відміткою про одержання вказаної вимоги відповідачем 11.01.2007р. згідно відмітки повідомлення поштового зв’язку.

У зв’язку із несплатою заборгованості по страхових внесках до Пенсійного фонду України в розмірі 593,грн., позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Згідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (надалі –Закону), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують  страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, при цьому , страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне  пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  відповідно  до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,  політичних партій, які  мають  окремий  баланс і самостійно ведуть розрахунки  із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,  придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Положеннями п.6 ст.17 вказаного Закону на платника страхових внесків покладено обов’язок  нараховувати,  обчислювати  і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст.106 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються із нарахуванням пені та штрафних санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням  Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих  днів із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у  вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з  позовом  про стягнення недоїмки.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано необхідні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подавались до управління Пенсійного фонду в Хмельницькому районі розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в яких відповідачем зазначались суми страхових внесків, які підлягали сплаті у відповідні періоди. Позивачем відповідно до п. 7 ч.9 ст. 106 Закону, рішенням від 06.02.2006р. №47 були застосовані штрафні санкції в розмірі 5336,65 грн. та відповідно до п.2 ч. 9 ст. 106 Закону, рішенням від 10.05.2006р. №118 застосовані штрафні санкції в розмірі 4060,03 грн. та  пеня в розмірі 684,49 грн. Дані рішення отримані  відповідачем відповідно 07.02.2006р. та 12.05.2006р. згідно повідомлень поштового зв’язку. Доказів про оскарження та скасування даних рішень суду не подано.

Заперечення відповідача про  відсутність заборгованості, оскільки ним сплачувались поточні платежі до Пенсійного фонду України та погашено штрафні санкції в розмірі 5336,65 грн., які застосовані рішенням від №47 від 06.02.2006р., спростовується положеннями п.5 ст.106 Закону, якими передбачено, що за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення, у разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Твердження відповідача про неотримання ним рішення №118 від 10.05.2006р. про застосування 4060,03 грн. штрафних санкцій та 684,49 грн. пені спростовується наданим в матеріали справи поштовим повідомленням від 12.05.2006р. про отримання кореспонденції.

Судом приймається до уваги те, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розміри внесків та в установленому законом порядку вимоги про сплату заборгованості, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені не оскаржувались та не скасовані. Доказів про сплату заборгованості в сумі  593,14  грн. суду не подано.

За таких обставин, позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі  м. Хмельницький до Приватного підприємства „Ромен” с. Моломолинці Хмельницького району про стягнення 593,14 грн. заборгованості  задоволити.

Стягнути з Приватного підприємства „Ромен” с. Моломолинці Хмельницького району () на користь Управління Пенсійного фонду України Хмельницькому районі  м. Хмельницький, вул.Кам’янецька,122/2 (р/р5, в ВАТ „Державний ощадний банк” м. Хмельницький, МФО 315784, ) 593,14  грн.(п’ятсот дев’яносто три гривні 14 коп.) заборгованості по страхових внесках.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Постанова складена в повному обсязі та підписана   16 .11.2007р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.