ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007 р.
Справа 46/355

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Новий друк”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Німецько-Українське видавництво 7 плюс 7 медіа”

про
стягнення 171 350,51 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Представники:

від позивача
Залєвська А.А. —представник за довіреністю від 09.01.2007 р. № 2

від відповідача
Федотова Н.О. —представник за довіреністю від 02.01.2007 р.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.09.2007 р., за згодою присутнього представника позивача судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Новий друк” звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю “Німецько-Українське видавництво 7 плюс 7 медіа” з позовом № 132 від 20.08.2007 р. про стягнення 165 000,00 грн. боргу за виготовлену друковану продукцію та 6 350,61 грн. пені за порушення термінів оплати.

Провадження у справі за вищевказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2007 р. № 46/355, розгляд справи призначено на 24.09.2007 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити позов з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнувши з відповідача 6 350,61 грн. пені. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилався на невиконання відповідачем обов’язку з оплати виготовленої друкованої продукції відповідно до укладеного між сторонами договору від 18.01.2007 р. № 29.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву від 24.09.2007 р. та  заяву про визнання позову у сумі 5 253,52 грн., виходячи з самостійно розрахованого розміру пені.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

18.01.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Новий друк” та Товариством з обмеженою відповідальністю “Німецько-українське видавництво 7 плюс 7 медіа” укладено договір на виготовлення друкованої продукції № 29, за умовами якого замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) зобов’язується виготовити друковану продукцію у відповідності з її описом і на умовах, які викладаються в додаткових угодах до цього договору, що є його невід’ємними додатками та передати її замовнику у власність.

Відповідно до п.п. 2.1 договору від 18.01.2007 р. вартість та ціна продукції викладається в додаткових угодах до договору. За умови відсутності додаткових угод, невід’ємною частиною договору є рахунки-фактури та накладні (п.п. 2.5 договору).

23.05.2007 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору від 18.01.2007 р. № 29, якою було погоджено кількість (40 500 примірників) та вартість (136 000,00 грн.) друкованої продукції, що виготовляється позивачем за замовленням відповідача.

Згідно з п. 4 додаткової угоди замовник протягом 10-ти банківських днів з моменту виготовлення продукції повинен перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця 100 % вартості продукції. Повідомлення про виготовлення продукції, за згодою сторін, може бути усним чи письмовим.

У п. 6 додаткової угоди сторони дійшли згоди про те, що передача-приймання продукції здійснюється уповноваженим представником замовника на складі виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав перед замовником свої зобов’язання за додатковою угодою від 23.05.2007 р. – виготовив та передав друковану продукцію на суму 136 000,00 грн., що підтверджується довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від 24.09.2007 р. № ЯЛЯ 463903 та накладною № 1933 від 24.05.2007 р. на суму 136 000,00 грн., копії яких приєднано до матеріалів справи.

Виходячи з п.п. 4.1 додаткової угоди від 23.05.2007 р. відповідач мав розрахуватися за виготовлену продукцію протягом 10-ти банківських днів з моменту її виготовлення, тобто до 08.06.2007 р.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 05.09.2007 р., 07.09.2007 р., 10.09.2007 р., 11.09.2007 р., 12.09.2007 р., 13.09.2007 р., 14.09.2007 р., 17.09.2007 р., 20.09.2007 р. стверджується, що відповідач розрахувався з позивачем за отриманий товар після подання даного позову до суду, тобто допустивши 74-денне прострочення платежу.

Крім того, в порядку п. 2.5 договору від 18.01.2007 р. відповідачем отримано від позивача друковану продукцію на суму 43 029,00 грн., що підтверджується накладною № 1857 від 21.05.2007 р. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей від 18.05.2007 р. № ЯЛЯ 463901. Враховуючи те, що 18.05.2007 р. позивач виставив відповідачу рахунок на 43 029,00 грн. за переданий товар, строк його оплати слід вважати таким, що настав 26.05.2007 р.

Натомість, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, сплативши 14 029,00 грн., а саме: 2 729,00 грн. 24.05.2007 р., 5 300,00 грн. 17.07.2007 р., 3 500,00 грн. 25.07.2007 р., 800,00 грн. та 1 700,00 грн. 02.08.2007 р. (платіжні доручення про перерахування коштів в матеріалах справи). Таким чином, прострочення оплати товару складає 53 дні у сумі 36 800,00 грн., 16 днів у сумі 31 500,00 грн. та 19 днів у сумі 29 000,00 грн.

Платіжними дорученнями № 2791, 2792, 2793, 2796, 627 від 28.08.2007 р. та № 2979  від 29.08.2007 р. підтверджується перерахування відповідачем в рахунок оплати вартості виготовленого товару решти заборгованості на суму 29 000,00 грн.

За таких обставин, провадження у справі в частині стягнення 139 000,00 грн. та 29 000,00 грн. заборгованості за договором від 18.01.2007 р. № 29 та додаткової угоди від 23.05.2007 р. № 1 підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 24.09.2007 р. позивач просить стягнути з відповідача 6 350,61 грн. пені та понесені ним судові витрати. Заявою від 24.09.2007 р. відповідач визнає позов в частині вимог про стягнення пені в розмірі 5 253,52 грн. згідно з його контр-розрахунком.

У п. 7.3 договору від 18.01.2007 р. № 29 сторони погодили, що за порушення термінів сплати вартості чи строку прийняття продукції, замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,5 % вартості продукції за кожен день прострочки.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача слід вираховувати в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, що згідно з листом Національного банку України від 17.05.2007 р. № 14-011/1150-5118 з 01.06.2007 р., становить 8 %.

Відповідно до уточненого розрахунку, зробленого судом, за прострочення сплати 136 000,00 грн. основного боргу на 74 дні відповідач зобов’язаний сплатити позивачу 4 411,62 грн. пені, за прострочення 36 800,00 грн. на 53 дні —854,97 грн., за прострочення 31 500,00 грн. на 16 днів —220,91 грн. та за прострочення 29 000,00 грн. на 19 днів —241,53 грн., всього 5 729,03 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 5 729,03 грн. пені за прострочку платежу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, решта доданих до матеріалів справи доказів  до уваги судом не приймаються як такі, що не мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 49 якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи з п. 3 ч. 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що понесення позивачем витрат по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу обумовлене необхідністю звернення до господарського суду через невиконання відповідачем своїх договірних зобов’язань, судові витрати підлягають перерахуванню у відповідності з п. 2 та п. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд —

В И Р І Ш И В:

1.          Провадження у справі в частині стягнення 165 000,00 грн. основного боргу припинити.

2.          Позов задовольнити частково.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Німецько-українське видавництво 7 плюс 7 медіа” (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, 28/2, НП/ 43, фактична адреса: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 10, ідентифікаційний код 33499410, п/р 01 в ЗАТ “Банк Петрокомерц-Україна”, м. Київ, МФО 300120) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Новий друк” (02660, м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, ідентифікаційний  код 22891092, п/р 01 в ТОВ “Комерційний банк “Даніель”, МФО 380980) 5 729 (п’ять тисяч сімсот двадцять дев’ять) грн. 03 коп. пені за прострочку платежу, 1 689 (одна тисяча шістсот вісімдесят дев’ять) грн. 29 коп. державного мита та 91 (дев’яносто одну) грн. 86 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                             С.В. Шабунін

Дата підписання: 10.10.2007 р.

справа №  46/355

24.09.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю  "Новий друк"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Німецько-Українське видавництво 7 плюс 7 медіа"

про                    стягнення 171 350,51 грн.

Суддя  Шабунін С.В.

Суддя                                                                                                        Шабунін С.В.