ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2007 р.
№ 11/41

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
Дерепи В.І.,

суддів
Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”

на
рішення господарського суду Донецької області від 27 квітня 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року

у справі          № 11/41

за позовом
відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”

до
відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь”

про
стягнення 2 121,89 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача –Переяславська М.В.

відповідача –не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” подало господарському суду Донецької області позов до відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” про стягнення 2 121,89 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27 квітня 2007 року (суддя Л.Чернота) в позові відмовлено через необґрунтованість.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року (судді Т.Шевкова, Т.Геза, Г.Діброва) змінено мотивувальну частину зазначеного рішення суду від 27.04.2007 року, а саме, виключено з мотивувальної частини абзац 8 сторінки 2, в іншій частині рішення залишене без змін.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів”, не погоджуючись з прийнятими по справі судовими актами, просить їх скасувати посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, а позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення –без змін.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом Донецької області та Донецьким апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі договору поставки від 1 грудня 2005 року за № 012/06-03/3550 (з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей щодо пункту 9.3 договору та специфікації № 1), укладеного між ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” та ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь”, останній за залізничними накладними: №№ 48077377, 48077376, 48077352, 48077378, 48077301, 48077270, 48077300, 48077039, 48076960, 48076958, 48077038, 48076959, 48077051, 48077129, 48077130, 48076970, 48077128 направив ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” коксовий горішок та коксовий горішок фракції 13-32 мм.

Пунктом 6.1 договору сторони передбачили проведення приймання товару за якістю та кількістю згідно з вимогами Інструкцій П-6.

Порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю встановлений Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 року № П-6, яка містить перелік документів-доказів, які є підставою для покладення на відправника відповідальності за втрату, псування, пошкодження або нестачу вантажу. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на відправника відповідальності за нестачу вантажу.

Згідно з пунктом 1 Інструкції П-6 вона застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими правилами не встановлено інший порядок приймання продукції за кількістю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено приймання продукції по кількості, за наслідками якого виявлена недостача коксової продукції у вагонах №№ 66102211, 65728115, 64375884, 66764176, 67364281, 65807638, 67167726 у кількості 21,45 тон, у вагонах №№ 66559386, 60490943, 65730988, 66862681, 66375551, 64549959, 65400459, 67606723, 67843185 у кількості 6,35 тон, та у вагоні № 66936709 у кількості 0,40 тон, на загальну суму 2 121,89 грн., про що згідно з вимогами Інструкцій П-6 було складено акти про приймання продукції за кількістю від 26.05.2006 року № 4161/1, від 27.05.2006 року № 4161/2, від 24.05.2006 року № 4155/1 та від 25.05.2006 року № 4155/2.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційна інстанція послалась на відсутність наданої позивачем специфікації, на підставі якої здійснена поставка коксу за накладними №№ 48077377, 48077376, 48077352, 48077378, 48077301, 48077270, 48077300, 48077039, 48076960, 48076958, 48077038, 48076959, 48077051, 48077129, 48077130, 48076970, 48077128, що унеможливлює встановити ціну поставленого коксу; відсутність документів, які підтверджують факт оплати позивачем за поставлений кокс; приймання коксової продукції здійснено позивачем з порушенням пунктів 9, 14, 24, 25 Інструкції П-6, а тому надані позивачем акти про приймання продукції за кількістю від 26.05.2006 року № 4161/1, від 27.05.2006 року № 4161/2, від 24.05.2006 року № 4155/1, від 25.05.2006 року № 4155/2 не є належними доказами, які підтверджують недостачу продукції.

За цих обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача вартості недопоставленої коксової продукції за договором поставки від 1 грудня 2005 року № 012/06-03/3550.

Крім того, колегія суддів вважає правомірним висновок апеляційної інстанції щодо необхідності зміни рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007 року, а саме, виключення з його мотивувальної частини абзацу 8 сторінки 2, який стосується неправильності оформлення актів приймання продукції позивачем.

Отже, посилання позивача на неправильне застосування господарським судом Донецької області та Донецьким апеляційним господарським судом норм матеріального права при прийнятті судових актів є безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Донецької області від 27 квітня 2007 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 24 липня 2007 року у справі № 11/41 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” - без задоволення.

Головуючий, суддя
В.Дерепа

Суддя

Б.Грек

Суддя

Л.Стратієнко