ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20 вересня 2007 р.                                                             Справа  № 4/125

За позовом   Релігійної громади УПЦ (Хресто-Воздвиженська), м. Рахів

До відповідача  Рахівської районної ради, м. Рахів

До третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору  Релігійної громади ГКЦ, м. Рахів

Про визнання нечинним п. 3.3 рішення Рахівської райради від 22.03.2007р. № 121 „Про реабілітацію греко-католицької церкви в Рахівському районі” з наступними змінами

Суддя  Л.С. Журавчак

За участю представників:

Від позивача –Вурста І. С., представник по дов. від 21.05.2007р., Гонак М. І., представник по дов. від 25.05.2007р.

Від відповідача   -

Від 3-ї особи  -  Роман В. П.,  представник по дов. від 25.07.2007 р.

Позивач подав суду письмову заяву від 20.09.2007р. про зміну позовних вимог, згідно з якою просить визнати нечинним лише пункт 3.3 рішення Рахівської районної ради від 22.03.2007р.  № 121.

Представники позивача підтримали позовні вимоги у вказаному обсязі. Зазначають, що у 1992 році із двох діючих на той час у Рахові храмів органами влади було передано у власність громади ГКЦ  м. Рахова Свято-Успенський храм, а Хресто-Воздвиженський  -  у власність Хресто-Воздвиженської громади УПЦ. У цьому ж році православні віруючі збудували для Свято-Успенської громади УПЦ   м. Рахова новий храм і таким чином конфліктна ситуація між віруючими УПЦ та ГКЦ була повністю вирішена.

Однак, у 1992 році зі Свято-Успенської громади ГКЦ м. Рахова виділилась група віруючих, яка утворила нову громаду греко-католицької церкви (лівобережної), яка стала претендувати на власність або хоча би на почергове користування Хресто-Воздвиженським храмом м. Рахова.

Вважають, що новоутворена громада ГКЦ відповідно до Закону має право претендувати на частку або почергове користування Свято-Успенським храмом м. Рахова, яким одноособово користується відповідна громада ГКЦ.

Підкреслюють, що згідно з рішенням арбітражного суду Закарпатської області від 29.06.1993р. рішення Закарпатського облвиконкому № 161 від 19.09.1991р. в частині передачі Хресто-Воздвиженського храму м. Рахова місцевій громаді УПЦ у власність визнано недійсним.

Щодо почергового богослужіння храмом, то ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27.05.2005р. затверджено мирову угоду між громадою УПЦ м. Рахова (Хресто-Воздвиженського) та Закарпатською облдержадміністрацією, згідно з якою остання виключила Хресто-Воздвиженський храм м. Рахова з переліку храмів для почергового користування.

Вважають, що укладенню договорів на почергове користування конкретними храмами в області відповідно до вимог ст. 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації” та Постанови Верховної ради України про порядок введення в дію цього закону повинно передувати мотивоване рішення єдиного компетентного органу Закарпатської облдержадміністрації, в якому зазначаються конкретні храми та конкретні користувачі, яким передаються ці храми.

Такого чинного розпорядження стосовно Хресто-Воздвиженського храму м. Рахів немає, тому пунктом 3.3 рішення Рахівської райради від 22.03.2007р. № 121 щодо наданих Рахівській райдержадміністрації рекомендацій про почергове використання Хресто-Воздвиженського храму порушуються права релігійної громади УПЦ.

Відповідач у письмовому поясненні на позов зазначив, що оскаржуване рішення районної ради прийнято без порушення чинного законодавства і ніяким чином не ущемлює права позивача щодо користування Хресто-Воздвиженським храмом, який перебуває у державній власності.

Просить залишити позов без розгляду, оскільки не підтверджені повноваження голови громади п. Сойми на підписання позову в зв’язку з відсутністю реєстрації змін та доповнень до Статуту релігійної громади, про які йшла мова на її загальних зборах 08.09.2002р.

Релігійна громада ГКЦ м. Рахова вважає оскаржуване рішення ради справедливим, таким, що відповідає чинному законодавству України і яке послужить зняттю міжконфесійної напруги.

Підкреслює, що храм збудовано греко-католицькими вірниками, на даний час він перебуває у державній власності, тому може бути допущено почергове його використання відповідно до законодавства України.

У судовому розгляді відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України було оголошено перерву з 19.09.2007р. до 20.09.2007р. (11 год. 00 хв.).

У судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, повний текст якої виготовлено і підписано 25.09.2007р.

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2007 року на восьмій сесії 5 –го скликання Рахівської районної ради було прийнято рішення „Про реабілітацію греко-католицької церкви в Рахівському районі” , назву якого викладено в новій редакції  „Про підтримку звернення громад греко-католицької церкви Рахівського району” згідно з рішенням ради від 15 червня 2007 року № 165 „Про внесення змін до рішення восьмої сесії районної ради від 22.03.2007р. № 121  „Про реабілітацію греко-католицької церкви в Рахівському районі”.

В пункті 3.3 вказаного рішення, який оскаржується позивачем, рада рекомендувала Зелінському Е. Ф. (голові Рахівської райдержадміністрації) після взяття на баланс в місячний термін укласти Угоди з релігійними громадами греко-католицької церкви та Української православної церкви про почергове використання культової споруди Воздвиження Чесного Хреста в місті Рахові (лівобережна частина).

Позивач просить визнати нечинним пункт 3.3 вказаного  рішення, оскільки він 1) суперечить ст. 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”, згідно з якою рішення про почергове  використання храму може приймати єдиний в даному випадку державний  орган  -  Закарпатська облдержадміністрація,  2) порушує права позивача, оскільки свого часу в 1992 р. храми в Рахові були розподілені владою з врахуванням інтересів громад обох конфесій.

Позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Оскаржуване рішення Рахівської районної ради є правовим актом індивідуальної дії і прийнято, зокрема, на виконання доручення голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 18.07.2006р. № 02-5/125, даного голові Рахівської районної державної адміністрації за підсумками наради з питань релігійної ситуації в області.

Пункт 3.3 вказаного рішення ради носить рекомендаційний характер, і передбачає, після проведення інвентаризації Рахівською райдержадміністрацією культової споруди прийняття конкретного правового акту щодо почергового богослужіння в Хрестовоздвиженському храмі з дотриманням вимог  ч. 3 ст. 17 Закону України „Про свободу совісті і релігійні організації” .

Як підтверджено всіма учасниками процесу Хресто-Воздвиженський храм перебуває у державній власності.

Оскільки на нього претендують дві громади: греко-католицької церкви і православної УПЦ  за їх згодою можливе почергове використання храму для богослужінь відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України „Про свободу совісті і релігійні організації” .

Таким чином, оскаржуваним пунктом 3.3 рішення Рахівської районної ради від 22.03.2007р. № 121 права позивача не порушені.

Доводи відповідача щодо відсутності повноважень у п. Сойми В. М. на підписання позовної заяви до уваги судом не прийняті, оскільки спростовуються протоколом загальних зборів релігійної громади УПЦ від 08.09.2002р. про обрання його головою громади і наявним у справі статутом громади, зареєстрованим згідно з розпорядженням голови Закарпатської облдержадміністрації від 27.05.2003р. № 263.

На підставі наведеного, керуючись ст. 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”, ст. 94, ст.  ст. 160 –163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Судові витрати віднести на позивача.

Постанова  набирає чинності відповідно до ст. ст. 160, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                         Л. С. Журавчак

Постанова виготовлена в повному обсязі і підписана 25.09.2007р.