Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
жовтня 2007 року
Справа № 49/48-07

Харківський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді    Карбань І.С.,

судді    Погребняка В.Я.,

судді   Шутенко І.А. -
доповідач,

при секретарі
- Михайлюк О.І.,

за участю представників сторін:

позивача -предст.
Черкашина С.Ю. (дов. №154/юр від 27.12.2004р.)

відповідача -предст.
ОСОБА_2. (дов. б/н від 24.02.2004р.)

розглянувши у
відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду у
м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 2747 Х/2) СПД ФО ОСОБА_1. на рішення
господарського суду Харківської області від 13.06.2007р.  по справі № 49/48-07

за позовом
КП „Харківські теплові мережі”, м. Харків,

до СПД ФО ОСОБА_1., с. Мерчик,
Харківська обл.,

про
стягнення 9 079,91 грн., -

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з
позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за договором
про постачання теплової енергії №2122 від 01.02.2002р. у розмірі 9079,91 грн.,
з яких 8370,31 грн. -сума боргу за невиконання договірних зобов'язань, 428,22
грн. -сума пені, 241,93 грн. -сума інфляційних витрат та 39,45 грн. -сума 3%
річних.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.06.2007р. (суддя
Кононова О.В.) по справі № 49/48-07 позов задоволено. Стягнуто з СПД ФО
ОСОБА_1. на користь КП „Харківські теплові мережі” 8370,31 грн. заборгованості,
428,22 грн. пені, 241,93 грн. інфляційних витрат та 39,45 грн. 3% річних.

Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від
19.06.2007р. по справі № 49/48-07 стягнуто з СПД ФО ОСОБА_1. на користь КП
„Харківські теплові мережі” 102,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням господарського суду
Харківської області від 13.06.2007р. по справі №49/48-07, подав апеляційну
скаргу в якій просить вищевказане рішення господарського суду Харківської
області скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи та на порушення норм чинного
законодавства. Також у своїй апеляційній скарзі відповідач просив зняти арешт з
розрахункового рахунку СПД ФО ОСОБА_1., накладений виконавчою службою
Комінтернівського району м. Харкова та відмінити виконавче провадження на суму
9 299, 91 грн.; стягнути з позивача на свою користь 118,00 грн. держмита за
подання апеляційної скарги; визнати договір №4225 від 01.03.2002р. недійсним.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що договір на постачання
теплової енергії №4225 від 01.03.2002р. є недіючим, оскільки 13.06.2005р. СПД
ФО ОСОБА_1. отримала лист від КП «Харківські теплові мережі»№36/ТД 1815, в
якому повідомлялось, що якщо СПДФО ОСОБА_1. не надасть необхідні документи для
пролонгування договору №4225 від 01.03.2002р., то в опалювальний сезон 2005
-2006 років поставка теплової енергії буде зупинена, проте під час
опалювального сезону 2005 -2006 років поставка теплової енергії не була
зупинена. Крім того, апелянт зазначає, що неодноразово звертався до КП
«Харківські теплові мережі»з заявою про відключення теплопостачання, однак
відключення теплопостачання проведено не було.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення
господарського суду Харківської області від 13.06.2007р. по справі №49/48-07
вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги
,заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального
права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження
встановлено, що 01.02.2002 року між КП „Харківські теплові мережі"
(Енергопостачальна організація) та ПП ОСОБА_1. був укладений договір № 2122 про
постачання теплової енергії.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що предметом позову у
даній справі є  стягнення з відповідача,
ПП ОСОБА_1., заборгованості за договором постачання теплової енергії № 2122 від
01.02.2002р., а не договір №4225 від 01.03.2002р., як зазначає апелянт. Таким
чином колегія суддів не приймає посилання апелянта на договір №4225 від
01.03.2002р., і зокрема, на заяви про розірвання договору №4225  та відключення від енергопостачання, як на
підставу обґрунтування своїх апеляційних вимог. Також, колегія суддів вважає
безпідставними вимоги апелянта стосовно розірвання договору №4225 від
01.03.2002р., оскільки, як вже зазначалось, він не є предметом спору у даній
справі.

Відповідно до п.1.1. умов договору №2122 від 01.02.2002р. (далі
Договір)  позивач (Енергопостачальна
організація) зобов'язався постачати відповідачеві (Споживачеві) теплову енергію
в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких зазначений в
п. 2.1. договору, а відповідач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію
за встановленими тарифами (цінами) в необхідних обсягах та в терміни
передбачені договором, а саме розділом 6 договору.

У відповідності до п. 6.3. Договору відповідач повинен був за 10
днів до початку розрахункового періоду сплатити позивачу попередню оплату
вартості необхідного обсягу теплової енергії, що є заявкою на наступний
розрахунковий період.

Згідно п. 6.5. Договору споживачі, що не мають приладів обліку,
кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними
навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія
від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості годин (діб)
роботи теплоспоживального обладнання Споживача в розрахунковому періоді.
Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується
Споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку
на оплату.

Пунктом 10.2. Договору встановлено, що Договір припиняє свою дію у
випадках:

-          закінчення
строку, на який він був укладений;

-          взаємної згоди сторін про його
припинення;

-          прийняття рішення господарським судом
Харківської області;

-          ліквідації сторін.

Відповідно до п. 10.4. Договору, цей Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його
дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, взаємної згоди про припинення
Договору сторонами досягнуто не було, спірний Договір не було розірвано у
судовому порядку, а отже, відповідно п. 10.4. Договір був пролонгований на 2007
рік.

Стосовно посилань апелянта на листи, в яких він просив КП
«Харківські теплові мережі»відключити його від централізованого
енергопостачання, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно
матеріалів справи, приміщення відповідача є вбудованим в житловий будинок та
розташоване за адресою: вул. Полтавський шлях, 29. Система централізованого
опалення є невід'ємною частиною загально будинкової системи, у зв'язку з чим,
позивач не мав технічної можливості не здійснювати постачання теплової енергії
в спірне приміщення відповідача. Така можливість передбачена лише у разі
здійснення переобладнання системи опалення в спірному приміщенні щодо
відключення відповідача від мережі централізованого опалення та постачання
гарячої води.

Відповідно до Порядку відключення окремих приміщень житлових
будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при
відмові споживачів від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого
наказом № 4 від 22.11.05 р. Міністерства будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства України, зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 09.12.2005 року за № 1478/11758, для вирішення питання
відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого
опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до постійно
діючої міжвідомчої комісії (таку комісію створює орган місцевого самоврядування
або місцевий орган виконавчої влади для розгляду питань щодо відключення
споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води) з
письмовою заявою.

При позитивному рішенні комісії заявнику надається перелік
організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки
проекту  індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води. При цьому відповідно до п. 2.5 вказаних правил,
відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення
та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка виконує
проект, а не позивачем, як вважає відповідач.

Колегія суддів зазначає, що про вимоги та порядок відключення
споживача від енергопостачання позивач повідомив відповідача листом №521 від
24.11.2006р., проте відповідач не виконав дані вимоги.

Надана відповідачем до матеріалів справи копія заяви до
міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від системи централізованого
опалення не містить доказів відправки цієї заяви та доказів її отримання
комісією, а отже не може прийматись як належний доказ про звернення відповідача
до даної комісії. Також до матеріалів справи не додано жодного доказу в
підтвердження позитивного рішення комісії щодо вказаної заяви.

Матеріали справи свідчать, що позивач, на підставі договору № 2122
від 01.02.2002р., в період з жовтня 2005 року по грудень 2006 року здійснив
відпуск теплової енергії відповідачу, що підтверджується:

-          актом про
обстеження системи теплоспоживання відповідача від 01.11.2005 року, відповідно
якого в будинок № 29 по вул. Полтавський шлях, 16.10.2005 року було подано
теплову енергію;

-          актом про обстеження
системи теплоспоживання відповідача від 24.04.2006 року, відповідно якого
12.04.2006 року було припинено теплопостачання відповідачеві;

-           актом № 176/2281
від 12.10.2006 року про підключення відповідача до джерела теплової енергії.

-          актами звірок відпуску -отримання
теплової енергії та розрахунків за її використання станом на 01.06.2006р. та
01.01.2007р.;

-          актами виконаних
робіт по відпуску теплової енергії за жовтень 2006 року, листопад 2006 року,
грудень 2006 року.

У зв'язку з відсутністю у відповідача приладу обліку розрахунок
відпущеної СПДФО ОСОБА_1. кількості теплової енергії виконаний розрахунковим
засобом згідно Тимчасовим правилам обліку відпуску теплової енергії,
затверджених і введених в дію наказом Держкомітету України з
житлово-комунального господарства і Міністерства енергетики і електрифікації
України № 57/112 від 01.07.96 р. Розрахунковим засобом розподіляється фактично
вироблений на джерелі об'єм теплової енергії і оплата береться за фактично
відпущену теплову енергію. Із загальної кількості теплової енергії, виробленої
на джерелі тепла і визначеної приладами обліку на джерелі, вираховуються
теплові втрати у мережах, вираховуються об'єми теплової енергії, спожиті
споживачами, котрі мають прилади обліку, згідно показань їх приладів, а залишок
кількості теплової енергії, спожитої абонентами, котрі не мають приладів
обліку, розподіляється між ними пропорційно їх тепловим навантаженням.

Теплове навантаження зазначене в додатку № 1 до договору № 2122
про постачання теплової енергії від 01.02.2002 р. і складає 0,0250 Гкал/год.
Позивач надав до матеріалів справи розрахунок кількості фактично відпущеної
відповідачу теплової енергії, який виконаний з урахуванням теплового
навантаження відповідача 0,0250 Гкал/час, згідно договору, та який відповідає
вимогам п. 1.6 та п. 5.1 Тимчасових правил обліку відпускання і споживання
теплової енергії.

Таким чином, колегія суддів вважає що позивачем належним чином
були виконані умови договору та вимоги статті 526 ЦК України, відповідно якої
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
умов цього Кодексу.

Матеріалами справи також підтверджується отримання відповідачем
платіжних вимог за період з жовтня 2005 року по грудень 2006 року на загальну
суму 9 370,31 грн., таким доказом є копії опису та квитанції про відправку від
13.07.2006 року, згідно яких відповідачеві супроводжувальним листом
направлялись вказані платіжні вимоги.

Однак, згідно матеріалів справи, відповідач лише частково оплатив
вартість наданої йому теплової енергії за спірний період у розмірі 1 500,00
грн., що підтверджується копіями банківських виписок.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не виконав
належним чином взяті на себе за договором зобов'язання та не сплатив у визначені
договором строки, порядку та розмірі вартість заявленої та отриманої теплової
енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 8370,31грн., чим
порушив умови Договору та вимоги статті 526 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції
законно та обґрунтовано задовольнив вимогу позивача про стягнення 8370,31 грн.
основного боргу.

Крім того, дослідивши матеріали справи колегією суддів
встановлено, що згідно з п. 7.2.3. договору №2122 від 01.02.2000р.
зобов'язання відповідача забезпечуються нарахуванням пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку пені, який був наданий позивачем і який
відповідає вимогам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне
виконання договірних зобов'язань" від 22.11.1996р., розмір пені становить
428,22 грн. Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги про стягнення
пені в сумі 428,22 грн. обґрунтованими.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив
виконання зобов'язання, за вимогою кредитора повинен сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3%
річних з простроченої суми боргу. За таких підстав вимога позивача про
стягнення з відповідача 241,93 грн. інфляційних витрат та 39,45 грн. трьох
відсотків річних також є обґрунтованою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський
суд Харківської області законно та обґрунтовано дійшов висновку про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним відмітити, що до
повноважень апеляційного господарського суду не віднесено зняття арештів з
розрахункових рахунків  та припинення /
закриття виконавчого провадження.

Щодо вимог апелянта про стягнення з позивача на свою користь
витрат по сплаті державного мита за подання апеляційної скарги, колегія суддів
зазначає, що згідно статті 49 ГПК України, стягнення держмита за подання
апеляційної скарги можливе лише у разі задоволення апеляційної скарги. Враховуючи,
що колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги СПД ФО
ОСОБА_1. без задоволення, то відсутні правові підстави для задоволення вимог
апелянта про стягнення з позивача судових витрат, пов'язаних зі сплатою
держмита за подання апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, при винесенні рішення господарський суд
Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і
насамперед статей 33, 38, 43, 79 ГПК України щодо всебічного, повного та
об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно чинного
законодавства, заперечення, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими
та безпідставними.

Керуючись ч. 1 ст. 103, ст. 105,
ГПК України, колегія суддів одноголосно, -

постановила:

Апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.06.2007р.
по справі № 49/48-07 залишити без змін.

Головуючий суддя
Карбань І.С.

Судді
Погребняк В.Я.

Шутенко І.А.