ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.09.07                                                                                          Справа № 5/1227-28/172 А

16 год 12 хв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Абсолютний стандарт”, м. Городок Львівської області

до відповідача: Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області, м. Городок Львівської області

третья особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація Колійні ремонтні технології”, м. Львів

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення–рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 16.05.2007 року № /0

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники

Від позивача: Матвіїв С.І.-представник

Від відповідача: Ткач В.М.-головний державний податковий інспектор, Бораковський Ю.А.- старший державний податковий ревізор-інспектор

Від третьої особи: Спільник Т.В.-представник

Адміністративний позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Абсолютний стандарт” до Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення–рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 16.05.2007 року № /0.

Ухвалою суду від 16.08.2007 року було залучено до участі у справі  Товариство з обмеженою відповідальністю „Корпорація Колійні ремонтні технології” як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору(з врахуванням ухвали від 12.09.2007 року про виправлення описки в ухвалі від 16.08.2007 року).

Ухвалою суду від 06.09.2007 року підготовче провадження у справі закінчено і призначено справу до судового розгляду на 12.09.2007 року.

За усним клопотанням представника відповідача, заявленим до початку судового розгляду справи 12.09.2007 року, в судовому засіданні 12.09.2007 року по судовому розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві.  Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки від 23.01.2007 р. № 6/23-32282769 та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 16.05.2007 року № /0, просить визнати нечинним та скасувати вказане податкове повідомлення-рішення, як на підставу позовних вимог посилається на наступне.

ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»впродовж 2004 –2005 років здійснювало господарські операції з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ “Львівпромтех”, ТОВ “Галтехсоюз” та ТОВ «Компанія «Укрпромсервіс-Плюс», внаслідок чого перед ними у позивача виникла кредиторська заборгованість. В рахунок погашення грошового боргу за поставлені товари перед ТОВ “Львівпромтех”, ТОВ “Галтехсоюз” та ТОВ «Компанія «Укрпромсервіс-Плюс», ТОВ ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт» видало прості векселі строком платежу «за пред’явленням», а саме: від 28.10.2004 р. №75 на суму 1376533,42 грн.,  від 05.11.2004 р. №57 на суму 601456,74 грн. та від 03.03.2005 р. №58 на суму 347181,73 грн. Позивач посилається на норми статей 70, 77, 78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, відповідно до яких позовна давність по зобов’язаннях за векселями від 28.10.2004 р. №75 на суму 1376533,42 грн., від 05.11.2004 р. №57 на суму 601456,74 грн. та від 03.03.2005 р. №58 на суму 347181,73 грн. закінчиться 29.10.2008 р., 06.11.2008 р. та 04.03.2009 р. відповідно.

Позивач зазначає, що висновки податкового органу не відповідають законодавству про векселі та чинному законодавству про оподаткування прибутку підприємств. Так, підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що валовий доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді. Згідно п.п. 1.22.1 п.1.22 ст.1 зазначеного Закону, безповоротна фінансова допомога –це зокрема сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Тому, на думку позивача, необґрунтованим є висновок податкового органу про те, що ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт» в порушення п.1.22 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” не включено до складу валових доходів суму вексельної заборгованості в ІV кварталі 2005 року в розмірі 1977990,16 грн. та в І кварталі 2006 року в розмірі 347181,73 грн., оскільки строк позовної давності по зобов’язаннях за векселями на даний час ще не закінчився.

Окрім того, на думку позивача неправомірним є віднесення вказаної вексельної заборгованості до категорії сумнівної та безнадійної, оскільки строк платежу за вказаними векселями ще не настав, до платежу вони не пред’являлись.

Представник позивача зазначає, що на даний час векселедержателем зазначених векселів являється ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології”(третя особа по справі), і в силу приписів ст.53 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, право векселедержателя - ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології” до векселедавця - ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»по сумах, зазначених у вищезазначених векселях, зберігається на даний час (з врахуванням ч. 1 ст.78 Уніфікованого закону, згідно якого векселедавець за простим векселем зобов’язаний так само, як і акцептант за переказним векселем).

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології”) в поданому суду письмовому поясненні  на адміністративний позов від 06 вересня 2007 року, а її представник в судовому засіданні зазначає, що ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології” є держателем векселів, емітованих ТзОВ „НВП „Абсолютний стандарт”, зокрема:  № 75 від 28.10.2004р. на суму 1376533,42 грн.; №57 від 05.11.2004р. на суму 601456,74 грн.; №58 від 03.03.2005р. на суму 347181, 73 грн. Вказані векселі не опротестовані у неплатежі чи неакцепті, до платежу не пред’являлись, строк оплати за нами не настав, а тому, на думку третьої особи, перебіг позовної давності за зобов’язаннями по погашенню вказаних векселів ще не настав, оскільки право векселедержателя  щодо отримання оплати  за векселями не порушено. Вважає, що податковий орган невірно витлумачив норми закону, виносячи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а тому адміністративний позов слід задоволити. Також представник третьої особи пояснив, що за домовленістю з емітентом строк пред’явлення вказаних векселів було змінено на конкретний день (30 грудня 2014 року), що свідчить про те, що строк пред’явлення вказаних векселів до оплати станом на сьогодні взагалі ще не настав.

Представники відповідача проти позову заперечують з підстав, наведених у письмовому відзиві від 27.07.2007 року, відповідач просить відмовити у задоволення позовних вимог, як на підставу своїх заперечень посилається на наступне.

ДПІ у Городоцькому районі проведено виїзну планову перевірку ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006 року, про що складено акт від 23.01.2007 р. №6/23-32282769. Встановлено, що у IV кварталі 2004 року та у I кварталі 2005 року ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт»проводило розрахунки із використанням векселів, а саме:  в жовтні 2004 року видано вексель № 75 ТзОВ „Львівпромтех” на суму 1376533,42 грн., в листопаді 2004 року видано вексель №57 ТзОВ „Галтехсоюз” на суму 601456,74 грн., в березні 2005 року видано вексель №58 ТзОВ „”Компанія „Укрпромсервіс-Плюс” на суму 347181,73 грн.  Станом на 31.12.2005 року та 31.03.2006 року дані векселі не були пред’явлені до погашення. Заборгованість позивача по непогашених векселях перед вказаними суб’єктами господарської діяльності включається до складу валових доходів з огляду, зокрема, на те, що усі вказані вище векселедержателі є знятими з податкового обліку (ліквідовані), що дає підстави відносити вказану заборгованість до безнадійної.

Крім того, відповідач посилається на той  факт, що за вказаними векселями минув строк позовної давності, оскільки якщо строк платежу у векселі не зазначений, вважається, що останній підлягає оплаті за пред’явленням, але не пізніше року з дати складання векселя. Таким чином, в порушення вимог п.п.4.1.6. п.4.1. ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” позивач не включив до складу валових доходів кредиторську заборгованість за непогашеними векселями, як безповоротну фінансову допомогу.

Відповідач вважає, що кредиторська (вексельна) заборгованість ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт»в сумі 2325171,89 грн вважається сумнівною та безнадійною, включається до валового доходу платника і оподатковується на загальних підставах. В порушення п.1.25., п.п.4.1.6. п.4.1. ст.4, п.п.12.1.5 п.12.1., п.12.3., п.12.4. ст.12 Закону України  „Про оподаткування прибутку підприємств»ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт»не включило вказану суму непогашеної заборгованості до складу валових доходів, що призвело до заниження позитивного значення об’єкта оподаткування в сумі 2325171,89 грн, в т.ч. у  IV кварталі 2005 року в сумі 1977990,16 грн та I кварталі 2005 року в сумі 347181,73 грн.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкові повідомлення-рішення, рішення податкових органів про  результати розгляду первинної та повторної скарг позивача, прості векселі та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Городоцькому районі Львівської області проведено виїзну планову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче підприємство “Абсолютний стандарт” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 р. по 30.09.2006 р.

За результатами вказаної перевірки Державною податковою інспекцією у Городоцькому районі Львівської області складено Акт від 23.01.2007 р. №6/23-32282769 (далі-Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 02.02.2007 року № /0, яким ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт» із посиланням на п.п. 1.25, п.п. 4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.12.1.5 п.12.1, п.12.3,п.12.4 ст.12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР від 22.05.1997 р. (із змінами та доповненнями) було визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток  в сумі 1337507 грн, в тому числі основний платіж –683293 грн, штрафні (фінансові) санкції –654214 грн.

За результатами розгляду повторної скарги ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт», Рішенням ДПА у Львівській області від 10.05.2007 року  №8936/10/25-005/476 про результати розгляду повторної скарги було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 02.02.2007 року №/0 в частині 102000 грн. податку на прибуток, 30600,5 грн. та 94397,5 грн штрафних (фінансових) санкцій, а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу –без задоволення.

За результатами розгляду ДПА у Львівській області повторної скарги ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»та на підставі Акта перевірки від 23.01.2007 р. №6/23-32282769, ДПІ у Городоцькому районі Львівської області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.05.2007 року № /0, яким ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт»із посиланням на п.п. 1.25, п.п. 4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР від 22.05.1997 р. (із змінами та доповненнями) визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток  в сумі 1110510 грн, в тому числі основний платіж –581293 грн, штрафні (фінансові) санкції –529217 грн.

Дане податкове повідомлення рішення і є предметом спору у даній справі.

Як вбачається із змісту Акту перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 16.05.2007 року № /0 стали обставини, описані в розділі І  підпункту 3.1.1 Акту перевірки(стор.14-17 Акту перевірки), з яких податковий орган зробив висновок про невключення  ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»до складу валових доходів суми  2325171,89 грн непогашеної заборгованості за векселями, що призвело до заниження позитивного значення об’єкта оподаткування в сумі  2325171,89 грн, в т.ч. у  IV кварталі 2005 року в сумі 1977990,16 грн та I кварталі 2005 року в сумі 347181,73 грн. Як зазначено на стор.36 Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення п.1.25 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР від 22.05.1997 р. (із змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено недоплату податку на прибуток у ІV кварталі 2005 року в сумі 494497,54 грн. та в І кварталі 2006 року –в сумі 86795,43 грн. Разом встановлена податковим органом сума недоплати по податку на прибуток складає 581292,97 грн(25 % від 2325171,89 грн).

Як вбачається із Акту перевірки, а також стверджується позивачем в позовній заяві та відповідачем у відзиві на позов,  ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»здійснювало господарські операції з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ “Львівпромтех”, ТОВ “Галтехсоюз” та ТОВ «Компанія «Укрпромсервіс-Плюс», внаслідок чого у позивача перед даними суб’єктами господарювання виникла кредиторська заборгованість. В оплату заборгованості перед цими підприємствами ТзОВ „НВП „Абсолютний стандарт” емітувало та видало прості векселі строком платежу «за пред’явленням».

Зокрема, було видано: простий вексель від 28.10.2004 року №75 на суму 1376533,42 грн  для  ТОВ “Львівпромтех” із строком платежу «за пред’явленням»;  простий вексель від 05.11.2004 року № 57 на суму 601456,74 грн для  ТОВ “Галтехсоюз” із строком платежу «за пред’явленням»; простий вексель від 03.03.2005 року №58 на суму 347181,73 грн для ТОВ “Компанія Укрпромсервіс-Плюс” із строком платежу «за пред’явленням».

Станом на дату видачі кожного із векселів кожен із вищезазначених суб’єктів господарювання, якому видавався відповідний вексель,  був зареєстрований як юридична особа, що підтверджується наявними у матеріалах справи Довідками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Питання обігу векселів в Україні врегульовується «Уніфікованим Законом про переказні векселі та прості векселі», який запроваджено Женевською конвенцією від 07.06.1930 року, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 6 липня 1999 року № 826-XIV, і яка є частиною законодавства України про обіг векселів(далі-Уніфікований закон).

Відповідно до ст.77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення (зокрема) щодо: індосаменту(статті 11-20); строку платежу(статті 33-37); платежу(ст.38-42); права регресу у разі неплатежу(статті 43-50, 52-54); позовної давності(статті 70-71).

Відповідно до статті 11 Уніфікованого закону, будь-який переказний вексель,  навіть виданий без  прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Відповідно до ст.13 Уніфікованого закону, індосамент повинен бути написаний на переказному векселі  або на приєднаному  до  нього  аркуші  (алонжі), він  повинен  бути підписаний індосантом. Згідно із ст.14 Уніфікованого закону, індосамент переносить всі права, що випливають з переказного векселя. Відповідно до ст.16 Уніфікованого закону, власник переказного векселя вважається його законним держателем,  якщо його право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів.

Як вбачається із змісту зазначених вище векселів (оригінали яких було надано третьою особою суду для огляду, а засвідчені представником третьої особи копії долучено судом до матеріалів справи), кожен із цих векселів був переданий шляхом індосаменту відповідним суб’єктом господарювання - вексележержателем (ТОВ “Львівпромтех”, ТОВ “Галтехсоюз”, ТОВ “Компанія Укрпромсервіс-Плюс”) на користь інших юридичних осіб. Безперервний ряд іменних індосаментів, які вчинені на зазначених векселях, підтверджують, що законним векселедержателем зазначених вище простих векселів, емітованих ТзОВ „НВП „Абсолютний стандарт”, є ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології” (третя особа по справі).

Таким чином, в силу вищезазначених норм статей 11,13, 14 та 16 Уніфікованого закону (з врахуванням ст.77 Уніфікованого закону, яка поширює положення щодо індосаменту переказних векселів також на прості векселі), до ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології” перейшли всі права, що випливають з вищезазначених простих векселів.

Відповідно до ст.33 Уніфікованого закону, переказний вексель може бути виданий із таким строком платежу як, зокрема, за пред’явленням. А відповідно до ст.34 Уніфікованого закону, переказний вексель строком за пред’явленням підлягає оплаті при його пред’явленні. Він повинен бути пред’явлений для платежу протягом одного року з дати його складання.

Судом встановлено, що вищезазначені прості векселі від 28.10.2004 року №75 на суму 1376533,42 грн, від 05.11.2004 року № 57 на суму 601456,74 грн та від 03.03.2005 року №58 на суму 347181,73 грн із строком платежу «за пред’явленням»(на які з врахуванням ст.77 Уніфікованого закону поширюються положення вищезазначених статей 33,34 Уніфікованого закону) не були пред’явлені до платежу протягом одного року з дати їх складання.

Однак, це не означає, що із закінченням річного строку для пред’явлення цих векселів до платежу припинилося право вимоги векселедержателя(ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології”) до векселедавця (ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт») про виконання своїх грошових зобов’язань за векселями. Висновок податкового органу про те, що заборгованість за даними векселями не може бути стягнута з векселедавця  (ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»), а тому вважається сумнівною і безнадійною та підлягає включенню до валових доходів позивача в ІV кв.2005 року-І кв.2006 року, є хибним і суперечить вимогам законодавства. При цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.53 Уніфікованого закону (положення якої відповідно до ст.77 Уніфікованого закону поширюються на прості векселі), після закінчення строків, встановлених для пред’явлення переказного векселя зі строком платежу за пред’явленням або у визначений строк від пред’явлення; для здійснення протесту у неакцепті або у неплатежі; для пред’явлення для платежу у разі застереження «обіг без витрат», векселедержатель втрачає свої права проти індосантів, проти векселедавця і проти інших зобов’язаних осіб, за винятком акцептанта.

Згідно із ст. 78 Уніфікованого закону,  векселедавець простого векселя зобов’язаний так само, як акцептант за переказним векселем.

Іншими словами, відповідальність векселедавця простого векселя аналогічна до відповідальності акцептанта за переказним векселем.

Таким чином, виходячи із положень ст.53 та ст.78 Уніфікованого закону, векселедержатель (ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології”) із закінченням встановленого статтею ст.34 Уніфікованого закону строку пред’явлення зазначених вище простих векселів до платежу(одного року з дати складання векселя) втратив свої права щодо всіх осіб(в даному випадку індосантів), за винятком векселедавця -  ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт».

Відповідно до ст.70 глави Х «Позовна давність»Уніфікованого закону, позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу (положення щодо позовної давності застосовуються до простого векселя згідно із ст.77 Уніфікованого закону).

Таким чином, перебіг трьохрічного строку позовної давності по вимозі векселедержателя до векселедавця по векселю від 28.10.2004 року №75 на суму 1376533,42 грн розпочався 29.10.2005 року(із закінченням річного терміну пред’явлення для платежу) і повинен був закінчитися 28.10.2008 року. Перебіг  трьохрічного строку позовної давності по вимозі векселедержателя до векселедавця по векселю від 05.11.2004 року № 57 на суму 601456,74 грн розпочався 06.11.2005 року (із закінченням річного терміну пред’явлення для платежу) і повинен був закінчитися 05.11.2008 року. Перебіг  трьохрічного строку позовної давності по вимозі векселедержателя до векселедавця по векселю від 03.03.2005 року №58 на суму 347181,73 грн розпочався 04.03.2006 року (із закінченням річного терміну пред’явлення для платежу) і повинен був закінчитися 03.03.2009 року.

З огляду на вищенаведене, у податкового органу не було підстав для твердження про те, що в перевіреному згідно Акту перевірки періоді (перевірка проведена за період з 01.10.2005 року по 30.09.2006 року) заборгованість по вищезазначених векселях була такою, що не може бути стягнута з векселедавця  (ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»). Безпідставним є твердження податкового органу про припинення у ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»зобов’язання по сплаті коштів за вказаними векселями з огляду на подальшу ліквідацію ТОВ “Львівпромтех”, ТОВ “Галтехсоюз”, ТОВ “Компанія Укрпромсервіс-Плюс”, оскільки, як уже зазначалося вище, дані суб’єкти господарювання станом на час проведення перевірки не були векселедержателями і не мали права вимоги до ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»по векселях, так як передали ці векселі по індосаментах на користь інших юридичих осіб (індосамент в силу ст.14 Уніфікованого закону  переносить всі права, що випливають з векселя), і законним власником(держателем) векселів було і є ТзОВ „Корпорація Колійні ремонтні технології”, право якого на ці векселі базується на безперервному ряді індосаментів(ст.16 Уніфікованого закону), і до якого перейшли всі права за векселями.

З огляду на вищенаведене, заборгованість ТОВ «НВП «Абсолютний стандарт»по векселях не відповідає ані ознакам безповоротної фінансової допомоги, визначення якої надано у п.п.1.22.1 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ані ознакам безнадійної заборгованості згідно із п.1.25 зазначеного Закону. Тому безпідставним є посилання відповідача на порушення позивачем п.4.1.6 п.4.1 ст.4 та п.п.12.1.5 п.12.1 ст.12  Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З усього вищенаведеного вбачається відсутність підстав у відповідача для збільшення позивачу валових доходів на суму 2325171,89 грн заборгованості за векселями (в т.ч. у  IV кварталі 2005 року в сумі 1977990,16 грн та I кварталі 2005 року в сумі 347181,73 грн) та відсутність підстав для  донарахування позивачу податку на прибуток з цієї суми у розмірі 581292,97 грн (в т.ч у ІV кварталі 2005 року в сумі 494497,54 грн. та в І кварталі 2006 року –в сумі 86795,43 грн). Як наслідок, відсутні підстави для застосування до позивача штрафних(фінансових) санкцій.

Тому позовна вимога про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення–рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 16.05.2007 року № /0, яким ТзОВ «НВП «Абсолютний стандарт»визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток  в сумі 581293 грн –основного платежу та 529217 грн –штрафних (фінансових) санкцій, усього в сумі 1110510 грн, є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо посилання представника третьої особи на те, що за домовленістю з емітентом строк пред’явлення вказаних векселів було змінено на конкретний день - 30 грудня 2014 року (що свідчить про те, що строк пред’явлення вказаних векселів до оплати станом на сьогодні взагалі ще не настав), то суд відзначає, що як вбачається із змісту векселів, зміни щодо строку платежу за векселями було внесено до них 08.02.2007 року, а Акт перевірки №6/23-32282769  було складено податковим органом  23.01.2007 року, тобто до 08.02.2007 року, тому обставина щодо зміни строку пред’явлення векселів до платежу не має значення для розгляду даного спору, предметом якого є вимога про визнання нечинним і скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі Акта перевірки, який був складений до внесення зазначених змін до векселів.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення –рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської області від 16.05.2007 року №/0.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Науково-виробниче підприємство „Абсолютний стандарт” (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Комарнівська, 66, ідентифікаційний код 32282769) 3 грн 40 коп - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя