ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 вересня 2007 р.

№ 2-802/07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Кравчука Г.А.

суддів:

Мачульського
Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу

Приватного підприємця ОСОБА_1

на  постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду

від

29.05.2007р.

у справі

№2-802/07

Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя

за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог

1). Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІННОВА" 2). Приватний підприємець ОСОБА_1

про

визнання незаконними дії ОСОБА_3,
визнання незаконним рішення від ІНФОРМАЦІЯ_1р. та його скасування

за участю представників

- позивача:

ОСОБА_4. (довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_2.)

- відповідача:

не з'явився

- третіх осіб:

1).
не з'явився 2). ОСОБА_5. (довіреність ВЕР НОМЕР_1.), -

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_2. (суддя Жупанова І.Б.) в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Оскарженою постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 29.05.2007р. (колегія суддів у складі:
головуючого -судді Антоніка С.Г., суддів Кагітіної Л.П., Юхименка О.В.)
зазначене рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя скасовано, позов
задоволено частково, постановлено визнати незаконним наказ НОМЕР_2від
ІНФОРМАЦІЯ_1р., виданий головою правління ТОВ "ІННОВА" ОСОБА_3. про
призначення на посаду генерального директора ТОВ "ІННОВА" ОСОБА_6. В решті
позову постановлено відмовити.

В своїй касаційній скарзі третя
особа-2 просить скасувати вказану постанову суду, а рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_2. залишити в силі, посилаючись на
порушення апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального
права, а саме: ст.ст.19, 55 Конституції України, ст.ст.17, 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", ст.ст.10, 59 Закону України "Про господарські
товариства", ст.24 Кодексу законів про працю України, ст.ст.13, 16
Цивільного кодексу України, ст.ст.35, 36, 214 Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.12, 21, 27 Господарського процесуального кодексу України.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач зазначає, що відповідно до приписів КЗпП України під трудовим спором
розуміється спір, який виник між робітником і власником підприємства з приводу
трудової діяльності, натомість предметом спору по справі є реалізація сторонами
корпоративних прав щодо управління товариством, отже даний спір, з врахуванням
приписів ч.4 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, підвідомчий
саме господарському суду незалежно від участі в справі фізичних осіб; визнання
недійсним договору оренди та пов'язане з цим порушення прав чи інтересів ПП
ОСОБА_1. не є предметом спору в даній справі; ППОСОБА_1. зобов'язана була
перевірити повноваження генерального директора при укладенні договору і лише її
власна недбалість є причиною нібито порушення її прав; будь-які питання щодо
управлінської діяльності товариства не можуть зачіпати прав та інтересів інших
суб'єктів господарювання; право позивача на звернення до суду за захистом свого
немайнового права, а саме -права на участь в управлінні товариством прямо
передбачено Конституцією України та нормами Цивільного кодексу України;
відповідачі порушили право позивача на участь в управлінні товариством; дії
відповідача по призначенню на посаду генерального директора є незаконними та
порушують права позивача, а відтак позивач просить залишити постанову
господарського суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу -без
задоволення.

У відзиві на касаційну скаргу  Товариство з обмеженою відповідальністю
"ІННОВА" зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без порушень
норм матеріального і процесуального права; законодавець покладає обов'язок
перевіряти повноваження осіб, які діють від імені товариства при укладанні та
підписанні господарських договорів на сторону угоди; в силу приписів ст.42
Господарського кодексу України можливість визнання господарських договорів
недійсними, в т.ч. з підстав відсутності належних повноважень у представників
юридичних осіб є лише ризиком контрагентів господарських договорів; лише
неналежне виконання приватним підприємцем Рибка Л.С. обов'язку перевіряти
повноваження осіб, які підписують господарські договори, може привести до
порушення її прав як господарюючого суб'єкта і лише в тих правовідносинах, де
остання є стороною, а відтак наявні правові підстави для залишення постанови
апеляційного господарського суду без змін, а касаційної скарги без задоволення.

Відповідач та Товариство з
обмеженою відповідальністю "ІННОВА" не використали наданого законом
права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові
рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судами головою правління
ТОВ “Іннова” ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1. видано наказ № НОМЕР_2, яким на посаду
генерального директора товариства призначено ОСОБА_6.

Позивач вважаючи що порушено його
право, передбачене ст.10 Закону України “Про господарські товариства” (далі
Закон) та пунктом 4.1. Статуту на участь в управлінні справами товариства щодо
обрання генерального директора, звернувся до суду з даним позовом.

Отже спір в даній справі виник з
приводу правомочності на участь позивача в управлінні господарським
товариством, а відповідно до приписів ст.167 Господарського кодексу України,
ст.12 ч.1 п.4 ГПК України, даний спір підвідомчий господарським судам.

Суд першої інстанції відмовляючи в
позові виходив з того, що оскаржене рішення про призначення генеральним
директором ОСОБА_6. було прийнято в січні 2004р. і за період з того часу по час
розгляду справи в суді ОСОБА_6. діяв від імені товариства, підписував
господарські угоди, відомості про які, як і про сторони цих договорів, були
відомі як товариству, та і усім учасникам товариства, в тому числі і позивачу у
справі, який і оскаржує прийняття цього рішення. Також суд виходив з того, що
на час розгляду справи немайнове право позивача брати участь в вирішальних
справах Товариства відновлене. Крім того, судом встановлено, що причиною
звернення з даним позовом є незгода позивача з укладеною між товариством та
третьою особою у справі ПП Рибка Л. С. угодою.

За вказаних обставин суд першої
інстанції, посилаючись на приписи
ст.ст.13, 16 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", дійшов до висновків про наявність правових підстав для
відмови в задоволенні позову.

Приймаючи оскаржену постанову суд
апеляційної інстанції виходив з того, що в частині визнання незаконними дій
голови правління ОСОБА_3., в задоволенні позовних вимог в цій частині слід
відмовити, оскільки даний спосіб захисту не передбачений законом і в даному
випадку не захищає і не може поновити порушене право позивача на участь в
обранні виконавчих органів товариства.

Суд касаційної інстанції
погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з мотивів
викладених в оскарженій постанові, оскільки даний спосіб захисту не
передбачений законом і в даному випадку не захищає і не може поновити порушене
право позивача на участь в обранні виконавчих органів товариства.

Також в частині скасування
оспорюваного наказу оскаржена постанова суду апеляційної інстанції мотивована
тим, що ні Цивільний кодекс України ні Господарський процесуальний кодекс України
не передбачають такий спосіб захисту, як скасування наказу, в цій частині
позовних вимог належить відмовити.

Суд касаційної інстанції
погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з мотивів
викладених в оскарженій постанові, оскільки судове рішення в цій частині
постановлене відповідно до вимог закону.

Однак доводи суду апеляційної
інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_2. щодо визнання незаконним
(нечинним), наказу № НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1., виданого головою правління ТОВ
“Іннова” ОСОБА_3., про призначення ОСОБА_6. на посаду генерального директора,
не спростовують доводів та висновків суду першої інстанції.

Так, приймаючи рішення суд першої
інстанції виходив, зокрема, з того, що загальними зборами ТОВ “Іннова” від
ІНФОРМАЦІЯ_3р., було прийнято рішення про призначення генеральним директором
ОСОБА_3. (протокол №40). При цьому судом першої інстанції встановлено, що
частка позивача у статутному фонді становить 0,81%, а частка відповідача
-відповідно 99,81 %.

З огляду на зміст статей 1, 2 ГПК
України судам належить встановлювати існування самого суб'єктивного цивільного
права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж при розгляді справи буде
встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він
просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в
позові за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції зазначених вимог закону не врахував, приймаючи судове рішення не
врахував що загальними зборами ТОВ “Іннова” від ІНФОРМАЦІЯ_3р., було прийнято
рішення про призначення генеральним директором ОСОБА_3.

Крім того суд касаційної інстанції
зазначає що суд апеляційної інстанції не врахував, що оскільки частка
відповідача у статутному фонді становить 99,81 %, а частка позивача, на користь
якого прийнято оскаржену постанову судом апеляційної інстанції, відповідно -
0,81%, присутність позивача при вирішенні питання про призначення на посаду
генерального директора товариства ОСОБА_6., за наявності у ОСОБА_3. частки 99,81
%, не могла істотно вплинути на прийняття спірного рішення.

Також суд касаційної інстанції
враховує ту обставину, що оскаржене рішення про призначення генеральним
директором ОСОБА_6. було прийнято в січні 2004р. і за період з того часу по час
розгляду справи в суді ОСОБА_6. діяв від імені товариства, підписував
господарські угоди, здійснював від імені товариства інші повноваження як
керівник, відомості про які були відомі як товариству, так і усім учасникам
товариства, в тому числі і позивачу у справі, який і оскаржує прийняття цього
рішення. Угода ж, укладена між товариством та третьою особою у справі ПП Рибка
Л. С., з якою незгоден позивач, може бути предметом розгляду в іншій справі за
наявності для того відповідних вимог і не може бути підставою для задоволення
позовних вимог в даній справі.

За таких обставин постанову суду
апеляційної інстанції в цій частині не можна вважати законною і обґрунтованою,
а тому вона підлягає скасуванню.

Натомість, місцевий господарський
суд в цій частині всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на
підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з'ясував дійсні
права і обов'язки сторін та правильно застосував норми матеріального права, що
регулюють їх спірні відносини, а тому прийняте ним рішення в цій частині
належить залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119 п.6, 11110 ч.1, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,
-

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 29.05.2007р. у справі №2-802/07 Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя в частині визнання незаконним наказу НОМЕР_2від
ІНФОРМАЦІЯ_1р., скасувати, а рішення Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від ІНФОРМАЦІЯ_2. в цій частині залишити в силі.

В іншій частині постанову
Запорізького апеляційного господарського суду від 29.05.2007р. залишити без
змін.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і
Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало