ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 44/139

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

ДП "Дельта-лоцман"
Миронюк К.Г. –(дор. № 1682 від 26.09.2006)

ТОВ "Скіф-Шиппінг"
Тюрина О.О. –(дор. від 26.04.2007)

розглянув касаційну скаргу
ТОВ "Скіф-Шиппінг"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду
від 10 липня 2007 року

у справі
№ 44/139 господарського суду Донецької області

за позовом
Державного підприємства "Дельта-лоцман"

до
ТОВ "Скіф-Шиппінг"

про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.05.2007 (суддя: Є.Мєзєнцев) позов про стягнення заборгованості за послуги, штраф та пеня за несвоєчасні розрахунки задоволено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що позивач надав відповідачу згідно договору послуги, що підтверджено лоцманськими квитанціями, за які відповідач повинен розрахуватися згідно виставлених рахунків, однак у передбачені договором строки розрахунки не провів чим порушив права позивача і, відповідно, повинен сплатити санкції за умовами п. 5.3 договору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2007 (судді: Т.Шевкова, Г.Діброва, О.Стойко) рішення господарського суду залишено без змін.

Відповідач у касаційній скарзі просить рішення та апеляційну постанову скасувати, оскільки вважає, що судами порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Скаржник вказує на те, що він не належний відповідач у справі, оскільки  не є споживачем послуг, розрахунки за якими є предметом спору, а є лише морським агентом, що діє від імені судновласника, а тому правочин вчинений ним створює, змінює і припиняє права та обов'язки для особи, яку він представляє; забезпечення агента коштами залежить від судновласника, а тому він (агент) не винен у несвоєчасному виконання зобов'язань з оплати і не може нести відповідальність за своєчасність оплати послуг, наданих судновласнику; скаржник стверджує про порушення судом норм процесуального права в частині незалучення до участі у справі судновласника.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги та вважає, що скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що між ДП "Дельта-лоцман" та ТОВ "Скіф Шіппінг" був укладений договір № 197/П-06 від 27.09.2006 за умовами якого відповідач виступив агентом судновласника.

В період з 27.01.2007 по 08.03.2007 позивач надав послуги суднам, які знаходилися під агентуванням відповідача, що підтверджено відповідними лоцманськими квитанціями.

За надані послуги позивачем відповідачу (агенту) були виставлені рахунки, як передбачено п. 2.1.2 договору.

Згідно п. 5.4 агент зобов'язався нести відповідальність перед позивачем за повноту та своєчасність оплати наданих останнім послуг .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач свої зобов'язання з оплати послуг належним чином не виконав, обставин, які б спростовували доводи позивача про наявність заборгованості у встановленому ст.ст. 33-34 ГПК України порядку не спростував.

За таких обставин господарські суди дійшли правомірного висновку про стягнення суми заборгованості з відповідача.

Відповідно до п. 5.3 договору за порушення зобов'язань за договором агент зобов'язався нести відповідальність, встановлену ст. 232 ГК України.

За цих обставин нарахування відповідачу пені та штрафу є правомірним і відповідні суми санкцій підлягають стягненню з відповідача.

Доводи скаржника до уваги не приймаються, оскільки суди правомірно зазначили, що договір укладено відповідачем від власного імені, а не від імені судновласника і умовами договору обумовлено зобов'язання сплачувати послуги відповідачем, а не судновласником.

Відповідно до частини другої ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові  господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази та додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника щодо неправомірності здійснених нарахувань за надані послуги відхиляються, оскільки додаткова оцінка зазначених доказів не відноситься до юрисдикції касаційної інстанції.

Враховуючи викладене касаційна інстанція вважає юридичну оцінку, дану апеляційним господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2007 та рішення господарського суду Донецької області від 03.05.2007 у справі № 44/139 господарського суду Донецької області залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                                                    В. Овечкін

судді                                                                                                                             Є. Чернов

В. Цвігун