ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.
Справа № 22/395-06-11389А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Судді - доповідача :       Михайлова М.В.

Суддів:                             Мацюри П.Ф.,

Журавльова О.О.

При секретарі:                Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Фурман М.П., за довіреністю;

від відповідача: Парфьонов Г.В., за довіреністю;

Розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси, м. Одеса, вул. Пастера, 58

на постанову господарського суду Одеської області від 01 грудня 2006 року

по справі   № 22/395-06-11389А

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт", м. Одеса, Митна площа,1

до  Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси

про  скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2006 року Державне підприємство "Одеський судноремонтний завод "Україна", правонаступником якого є Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт", звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про скасування постанови Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси за  № В-13/743  від  20.07.2006 року  про  стягнення  з  боржника виконавчого збору у розмірі 23910,63 грн., а також про скасування  постанови Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси № В-13/743 про закінчення провадження від 29.09.2006 року у частині п. 2 про виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що своїми діями, а саме винесенням постанови №В-13/743 від 20.07.2006 року про стягнення з Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" виконавчого збору, відповідачем грубо порушено ст.46 Закону України "Про виконавче провадження". Позивачем також вказувалось, що п.2 постанови Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси №В-13/743 про закінчення провадження від 29.09.2006 року також є таким, що суперечить чинному законодавству.

Відповідач письмові заперечення на позов не надав, в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 23910,63 грн. ним не було порушено вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою господарського суду Одеської області від 01 грудня 2006 року (суддя Торчинська Л.О.) позов задоволено повністю, скасовано Постанову №В-13/743 від 20.07.2006р. про стягнення з Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" виконавчого збору у розмірі 23910,63 гривень; скасовано постанову Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси №В-13/743 про закінчення провадження від 29.09.2006 року у частині п. 2 про виведення в окреме провадження постанови про стягнення виконавчого збору; стягнуто з Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси (вул. Пастера, 58, м. Одеса, 65026) на користь: Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" (вул. М. Гефта, 3, м. Одеса, 65003) судовий збір у сумі 85(вісімдесят п’ять) грн. та 118 (сто вісімнадцять) грн. - витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з постановою місцевого господарського суду, Друга державна виконавча служба у Приморському районі м. Одеси надала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Одеської  області від 01 грудня 2006 року по справі № 22/395-06-11389А.

06.04.2007 року Державне підприємство "Одеський судноремонтний завод "Україна" надало заперечення на апеляційну скаргу, в якому просить постанову господарського суду Одеської  області від 01 грудня 2006 року по справі № 22/395-06-11389А залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, в зв'язку з тим, що вона винесена відповідно до законодавства України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24.04.2007 року апеляційне провадження по справі № 22/395-06-11389А було зупинено до завершення реорганізації Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" шляхом приєднання до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт".

17.07.2007 року від позивача надійшло клопотання про відновлення провадження по справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року провадження по даній справі було поновлено, в зв'язку з тим, що Державне підприємство "Одеський судноремонтний завод "Україна" було реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт".

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про заміну позивача Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" на його правонаступника -  Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт", яке судовою колегією було задоволено на підставі ст.55 КАС України.

Сторони були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчать поштові повідомлення.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги та заперечення, наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.06.06 року Управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси надало до Другої ДВС Приморського району м. Одеси вимогу №Ю-499-У від 10.05.06 року (помилково зазначену в рішенні суду першої інстанції за №Ю-489-У) про сплату боргу ДП "ОСРЗ"Україна", як вже зазначалося, правонаступником якого є позивач по справі,  на суму 239106,25 грн. у примусовому порядку виконання, після того, як дана вимога боржником у добровільному порядку, встановленому Законом,  виконана не була.

13.07.2006 року постановою Другої ДВС у Приморському районі м. Одеси №В-13/743 відкрито виконавче провадження по виконанню вказаної вимоги Управління ПФУ у Приморському районі м. Одеси.

За цією постановою  ДП "ОСРЗ "Україна" було надано строк до 20.07.2006 року для добровільного виконання та попереджено, що у разі невиконання рішення в наданий строк, його виконання  буде здійснено у примусовому порядку зі стягненням з нього виконавчого збору у розмірі 10% від суми стягнення – 23910,63 грн. та витрат, пов’язаних з проведенням виконавчих дій.

Постановою №В-13/743 від 20.07.2006 року про стягнення з боржника виконавчого збору, постановлено стягнути з ДП "ОСРЗ "Україна" виконавчий збір у розмірі 23910,63 гривень відповідно до ст.46 Закону України "Про виконавче провадження", посилаючись на те, що боржником  невиконана у добровільному порядку постанова від 13.07.2006 року.

Цю постанову направлено позивачу 29.09.2006 року із супровідним листом № В-13/743/25321.

У зв’язку із погашенням боргу ДП "ОСРЗ "Україна" у судовому порядку, про що свідчить лист Управління ПФУ у Приморському районі м. Одеси від 29.09.2006 року за № 15071/07, останнє просило повернути без виконання вимоги про сплату боргу.

Постановою Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси №В-13/743 про закінчення провадження від 29.09.2006 року виконавче провадження з примусового виконання вимоги № Ю-499-У про сплату боргу ПФУ Приморського району м. Одеси від  10.05.06 року про стягнення грошової суми з ДП "ОСРЗ "Україна" на користь ПФУ у Приморському районі м. Одеси у розмірі 239106,25 гривень закінчено, відповідно до  п.9 ст.37  Закону України  "Про виконавче провадження", оскільки встановлено, що виконавчий документ повернувся без виконання  за письмовою заявою стягувача. Але пунктом 2 вищевказаної постанови  визначено, що постанову  про стягнення з боржника  виконавчого  збору винести  в окреме виконавче провадження.

Так, у відповідності до ч.1 ст.76 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов’язує боржника вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст.24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семі днів.

Статтею 27 Закону визначений порядок направлення документів виконавчого провадження, а саме: копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Натомість, виносячи постанову про стягнення виконавчого збору від 20.07.2006 року у зв’язку з невиконанням добровільно ДП "ОСРЗ "Україна" у встановлений строк вимоги про сплату боргу, держвиконавець повинен пересвідчитись, чи отримана така постанова боржником, про що зазначається у ч.1 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження".

Судова колегія зазначає, що постанови про стягнення виконавчого збору від 20.07.06 року та закінчення виконавчого провадження від 29.09.06 року позивачем були отримані лише 11.10.06 року, про що свідчить надана позивачем копія виписки з канцелярської книги ДП "ОСРЗ "Україна" про вхідну кореспонденцію.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім цього, виносячи 20.07.2006 року постанову про стягнення  виконавчого збору Друга ДВС у Приморському районі м. Одеси не врахувала час, з яким пов’язується поштове доставляння постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, в порушення ч.5 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" було надіслано й постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 23910,63  грн., що підтверджується супровідним листом № В-13/743/25321 від 29.09.2006 року, яка отримана була лише 11.10.2006 року.

Таким чином, виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не надав ДП "ОСРЗ "Україна" реальний строк для добровільного погашення боргу, в зв’язку з чим останній був позбавлений можливості  добровільно виконати  рішення  у встановлений  державним  виконавцем  строк у відповідності ст.30 Закону України "Про виконавче провадження".

Також судова колегія зазначає, що відповідно до п. 9 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження  закінчується у разі  повернення  виконавчого документу без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача. Судова колегія дійшла до висновку, що оскільки постановою за № В-13/743  від 29 вересня 2006 року встановлено, що виконавчий документ повернувся  без виконання  за письмовою заявою стягувача, тому виконавче провадження  закінчено, виконавчий документ повернутий до ПФУ  Приморського району. Тобто з вищенаведеного вбачається, що  відповідачем не було  стягнуто грошової суми  з позивача  за вимогою № Ю- 499-У від 10.05.2006 року.

Оскільки судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що відповідачем  не було стягнуто грошової суми відповідно до виконавчого провадження №В-13/743, то вбачається, що відповідач не мав підстав для стягнення виконавчого збору.

Таким чином судова колегія дійшла до висновку, що постанова Другої ДВС у Приморському районі м. Одеси за №  В- 13/743  від 20 липня 2006  року про стягнення з боржника  виконавчого збору у розмірі 23910,63  гривень суперечить  вимогам  п. 1 ст. 46  Закону України "Про виконавче провадження", яка  вказує, що у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Крім того судова колегія дійшла до висновку, що п. 2  постанови за № В-13/743  від 29 вересня 2006 року про закінчення виконавчого провадження, яким постановлено  постанову про  стягнення  з боржника виконавчого збору винести в окреме провадження, також не відповідає вимогам  ст. 46  Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст.105 КАС України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова Другої ДВС у Приморському районі м. Одеси №В-13/743 від 20.07.2006 року про стягнення з ДП "ОСРЗ "Україна" виконавчого збору у розмірі 23910,63 гривень та постанова №В-13/743 від 29.09.2006 року про закінчення виконавчого провадження у частині п.2 щодо виведення в окреме провадження стягнення виконавчого збору, не відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а тому підлягають скасуванню.

Таким  чином  колегія  суддів дійшла до  висновку,  що  господарським  судом  постанова прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, при всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, тому  апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню, а  постанову   господарського  суду  слід  залишити  без  змін.

Керуючись  ст.ст. 55,195,198,200,205,206, пунктом 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України,  апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Здійснити заміну позивача  Державного підприємства "Одеський судноремонтний завод "Україна" на його правонаступника -  Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт".

Апеляційну скаргу Другої державної виконавчої служби у Приморському районі м. Одеси на постанову  господарського суду Одеської  області від 01 грудня 2006 року по справі № 22/395-06-11389А залишити без задоволення, а постанову господарського суду –без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного   суду  України  на  протязі  місяця з  дня складання  ухвали  у  повному обсязі,  тобто  з   16  серпня  2007  року,  в  порядку передбаченому Кодексом  адміністративного  судочинства  України.

Суддя-доповідач:                                                                               М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                                   П.Ф. Мацюра

Суддя:                                                                                        О.О. Журавльов