ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"11" жовтня 2007 р.
Справа  № 34-13-23/206-05-6391А

"11" жовтня 2007р. в 12год.23хв. господарський суд Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого судді Фаєр Ю.Г., суддів Літвінова С.В., Торчинської Л.О.

при секретарі судового засідання Кулаковській С.А.,

за участю представників від позивача Чібічьяна О.Р.- представника, діючого на підставі довіреності №Ю-1-19/07  від 26.03.07р.; Дорошенко О.Ю. –аудитора, діючої на підставі довіреності №Ю-1/21-07  від 03.04.07р.; Фокша Т.Б. - фінансового директора ДСК "ЧМП", діючого на підставі довіреності № Ю-1-25/07  від 14.06.07р.; присутньої Жбанкової Д.І.;

від відповідача Тарарака О.В.- заступника юридичного управління - начальника відділу супроводження актуальних та резонансних справ у судах юридичного управління ДПІ у Приморському районі м. Одеси, діючої на підставі довіреності № 20534/Т/10-0117 від 14.05.07р; Петрової Т.І.- завідувача сектору правового забезпечення договірної,  претензійної роботи та розгляду звернень управління ДПА в Одеській області, діючої на підставі довіреності №18905/10/10-02 від 27.04.07р., Чебанюк О.Д. –головного державного податкового ревізор-інспектора  відділу планування проведення перевірок та взаємодії зі структурними підрозділами управління аудиту юридичних осіб, діючої на підставі довіреності№20534/Ч/10-0117 від 14.05.07р., Кулачко Н.С. - головного державного податкового ревізор-інспектора відділу документальних перевірок суб’єктів господарювання юридичних осіб управління аудиту юридичних осіб, діючої на підставі довіреності №2035/К/10-0117 від 14.05.07р.;

від Чорноморської транспортної прокуратури: Соломко О.Б., діючої  за посвідченням №171 від 07.05.01р.;

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань господарського суду Одеської області №6 в м. Одесі адміністративну справу №34-13-23/206-05-6391А

за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

до відповідача Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

за участю Чорноморської транспортної прокуратури

про визнання противоправним та скасування повністю податкового повідомлення-рішення №/3 від 30.06.05р. Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

СУТЬ СПОРУ: Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси  №/0 від 26.11.04р. Під час розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги згідно уточнень позовних вимог від 27.07.05р. №ЧМ-1886 та від 14.05.07р. №ЧМ-777, відповідно до останньої редакції якого просить визнати противоправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення №/3 від 30.06.05р. Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток на суму 25952800грн. В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням доповнень до позовної заяви від 06.09.05р. №ЧМ-2239, заперечень на відзив від 15.06.07р. №ЧМ-973, пояснень до позовної заяви від 06.07.07р. №ЧМ-1123, додаткових пояснень до позовної заяви від 13.09.07р. №ЧМ-1551, позивач стверджує про відсутність порушення вимог п.п.4.1.6, п.п.4.1.5 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 п.п.5.3.9, п.5.6.1 п.5.6 ст.5, п.п.7.3.6 п.7.3 ст.7, п.п.8.1.4 п.8.1, п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.3.1 п.8.3, п.п.8.4.4 п.8.4 ст.8, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11, п.п.12.3.1 п.12.3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94р. (зі змінами та доповненнями).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.06.05р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №23/206-05-6391.

Враховуючи надання позивачем погодженого з відповідачем клопотання про продовження розгляду справи на два місяці, ухвалою суду від 28.07.05р. на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду справи продовжено по 28.09.05р.

З 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України. У відповідності з п.6 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.09.05р. розгляд даної справи зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України до вирішення пов’язаної з нею справи №3/105-05-3665.

Розпорядженням Голови господарського суду Одеської області №73-р від 17.03.2006р. справу №23/206-05-6391А передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Панченко О.Л., яка прийняла справу до свого провадження з присвоєнням №13-23/206-05-6391А.

Згідно розпорядження Голови господарського суду Одеської області №137-р від 27.02.2007р., до розгляду зупиненої провадженням справи №13-23/206-05-6391А залучено суддю господарського суду Одеської області Фаєр Ю.Г., яка ухвалою від 28.02.2007р. прийняла справу до свого провадження з присвоєнням №34-13-23/206-05-6391А.

Враховуючи клопотання відповідача від 26.03.2007р. про поновлення провадження у справі у зв’язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі, ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2007р. провадження у справі №34-13-23/206-05-6391А поновлено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2007р. здійснено процесуальне правонаступництво, замінено Спеціалізовану Державну податкову інспекцію у Приморському районі м.Одеси на Державну податкову інспекцію у Приморському районі м.Одеси.

Враховуючи клопотання позивача, ухвалою господарського суду Одеської області від 23.05.2007р., у зв’язку з необхідністю підготовки витребуваних судом документів, провадження у справі №34-13-23/206-05-6391А зупинено до 15.06.2007р. на підставі ч.2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заявою від 12.06.07р. №344а-07, на підставі ст.60 Кодексу адміністративного судочинства України, Чорноморський транспортний прокурор повідомив суд про участь у розгляді даної справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.06.2007р., на підставі ч.2 ст.24 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено колегіальний розгляд справи №34-13-23/206-05-6391А у складі: головуючого судді Фаєр Ю.Г., судді Аленіна О.Ю., судді Літвінова С.В.

Приймаючи до уваги надання судді господарського суду Одеської області Аленіну О.Ю. відпустки  з 06.08.2007р.,  згідно розпорядження  в.о. голови господарського суду Одеської області №364 від 06.08.2007р. здійснено заміну судді Аленіна О.Ю. на суддю Торчинську Л.О. у складі колегії суддів при колегіальному розгляді справи №34-13-23/206-05-6391А, розгляд справи доручено колегії суддів у складі: головуючого судді Фаєр Ю.Г., судді Літвінова С.В., судді Торчинської Л.О.

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов від 14.09.05р. №30154/9/0-0117, запереченнях від 23.05.07р. №22531/9/10-0117 та від 10.10.07р. №45767/9/10-0117.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, колегія суддів встановила:

Спеціалізованою державною податковою інспекцією у Приморському районі м.Одеси проведена комплексна планова документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства позивача з врахуванням вимог п.2 Указу Президента України від 23.07.1998р.№817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" з питань дотримання вимог податкового і валютного законодавства позивачем за період з 01.01.2001р. по 01.01.04р., за результатами якої складено акт перевірки №6657/23-10/01125614 від 24.11.2004р.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.4.1.5, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3, п.5.6 ст.5, п.п.7.3.6 п.7.3 ст.7, п.п.8.1.4 п.8.1, п.п.8.2.2 п.8.2, п.п.8.3.1 п.8.3, п.п.8.4.4 п.8.4 ст.8, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11, п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції від 22.05.97р. (із змінами та доп.), що зумовило заниження податку на прибуток на суму 82420300грн.

На підставі зазначеного акту перевірки СДПІ у Приморському районі м. Одеси прийняла податкове повідомлення-рішення від 26.11.2004р. №/0 по визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток на суму 82420300грн., отримане позивачем 30.11.04р. (вх.№5086), про що свідчить штамп на корінці податкового повідомлення - рішення.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до СДПІ у Приморському районі м. Одеси зі скаргою №ЧМ-2587 від 09.12.04р., за результатами розгляду якої остання прийняла рішення від 25.01.05р. за №2299/10/23-1041 про результати розгляду скарги, яким залишила без змін податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.11.04р. за результатами акту перевірки від 24.11.04р. №6657/23-10/01125614, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до ДПА в Одеській області зі скаргою №ЧМ-293 від 04.02.04р., за результатами розгляду якої остання прийняла рішення про результати розгляду скарги від 31.03.05р. №5628/25-0007, яким залишила без змін податкове повідомлення-рішення №/0 від 26.11.04р. за результатами акту перевірки від 24.11.04р. №6657/23-10/01125614, а скаргу позивача - без задоволення.

На підставі рішення ДПА в Одеській області від 31.03.05р., СДПІ у Приморському районі м. Одеси прийняла податкове повідомлення-рішення від 04.04.05р. №/2.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення №/0 від 26.11.04р. до ДПА України, остання прийняла рішення про результати розгляду повторних скарг від 15.06.2005р. за №5570/6/25-1015, яким скасувала податкове повідомлення-рішення СДПІ у Приморському районі м. Одеси від 26.11.2004р. №/0 в частині донарахованих перевіркою за рахунок збільшення валового доходу і зменшення валових витрат сум податку на прибуток без урахування вимог п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами" та у зазначеній частині рішення СДПІ у Приморському районі м. Одеси про результати розгляду скарги від 25.01.05р. №2299/10/23-1041 та рішення ДПА в Одеській області про результати розгляду скарги від 31.03.05р. №5628/25-0007, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишила без змін та застосувала штрафну санкцію по податку на прибуток відповідно до п.п.17.1.3 п.17.1 ст17 названого закону.

За наслідками адміністративного оскарження з врахуванням вимог Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України від 21.06.01р. №253 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 11.06.2003р. за №467/7788) (із змінами та доп.), а також прийнятого рішення ДПА України від 15.06.05р. про результати розгляду скарги, відповідач надіслав позивачу нове податкове повідомлення-рішення від 30.06.05р. №/3 та довів нові граничні строки для сплати податкового зобов’язання по податку на прибуток на суму 25952800грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до господарського суду про визнання його противоправним та скасування повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін та давши їм оцінку в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В акті перевірки та рішенні ДПА України про результати розгляду повторних скарг від 15.06.2006р. №5570/6/25-1015, зазначено, що позивач в порушення вимог п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" в ред. від 22.05.97р. (із змінами та доп.) не включив до складу валового доходу доходи від надання у фрахт теплоходів «Г.Монкади»та «Кап. В.Ушаков»у третьому кварталі 2001р. на суму 671,8тис.грн. та у четвертому кварталі 2001р. у сумі 644,9тис.грн. згідно з бербоут-чартерними угодами від 25.07.2000р. на фрахт теплоходів, в яких судновласником зазначено позивача, фрахтувальником –компанію «Кордо Інтернешнл Лтд»; доходи від надання в оренду теплоходу "Лєсозаводськ" у 2001р. у сумі 58,3тис.грн., у тому числі у першому кв.2001р. у сумі 17,6тис.грн. та у другому кварталі 2001р. у сумі 17,6тис.грн., у третьому кварталі 2001р. у сумі 17,4тис.грн. та у четвертому кварталі 2001р. у сумі 5,7тис.грн. згідно з договором найма обладнання (оренди) від 28.10.1998р. і бербоут-чартерною угодою від 01.02.2003р., укладеними з Товариством з обмеженою відповідальністю "Барклай" (м.Одеса); доходи від надання у фрахт теплоходу "Герої Панфіловці" у відповідних періодах 2001-2002р.р. на загальну суму 1743,8тис.грн. згідно з бербоут-чартерною угодою від 15.08.1997р., судновласником якого зазначено позивача, фрахтувальником - компанію «Соsmos Maritime Trading and Shipping agency Ltd»(Туреччина); дохід від продажу теплоходу "Одеса" у третьому кварталі 2002р. у сумі 6551,7тис.грн. згідно з рішенням про передачу права власності на майно, проданого на аукціоні по справі про опис майна у забезпечення боргу від 09.07.2002р., протоколу вручення-передачі судна від 23.07.2002р., наказу від 11.09.2002р. №131 про списання з балансу ДСК "Чорноморське морське пароплавство" теплоходу "Одеса".

Згідно з п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній юрській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999р. (із змінами та доповненнями) первинний документ - це документ, який містить відомості  про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Позивач всупереч зазначених приписів закону не надав суду, окрім сальдового балансу, первинних бухгалтерських документів в обґрунтування списання основних засобів суден «Г.Монкади»та т/х «Кап. В.Ушаков», надходження грошових коштів за їх відчуження.

Крім того, акти прийому-передачі суден «Г.Монкади»та т/х «Кап. В.Ушаков»на вимогу суду позивачем не надано, із зазначенням про їх відсутність та нескладання, та 15.01.2002р. згідно наданого суду наказу №4 від 15.01.2002р. позивач списав з самостійного балансу ці судна у зв’язку з їх реалізацією компанії «Acampo International S.A»Цюрих, Швейцарія.

Твердження позивача щодо помилкового включення до податкового обліку операції з продажу теплоходів «Г.Монкади»та «Кап. В.Ушаков»в обґрунтування неправомірності включення відповідачем у складі валового доходу доходи від надання у фрахт зазначених теплоходів у третьому кварталі 2001р. на суму 671,8тис.грн. та у четвертому кварталі 2001р. у сумі 644,9тис.грн. судом до уваги не приймається, оскільки позивачем не надано суду доказів звернення позивачем до відповідача з уточненою податковою декларацією з податку на прибуток за зазначений період або відображення позивачем суми такої недоплати у складі податкової декларації податку на прибуток.

Позивач у поясненнях до позовної заяви зазначив, що докази повернення з фрахту судна т/х «Г.Панфіловці»не можуть бути надані суду, оскільки судно не було повернено, а навпаки було передано компанії «Соsmos Maritime Trading and Shipping agency Ltd»(Туреччина) в рахунок погашення боргу, однак докази, підтверджуючі ці твердження з посиланням на певні норми матеріального права, яким позивач керувався, суду не надані та не доведені, крім того з листа Головного державного реєстратора флоту України від 21.04.2004р. №1305П вбачається, що судно «Г.Панфіловці»було тимчасово виключено з Суднового реєстру на термін з 10.02.1998р. по 15.08.2002р. у зв’язку з передачею у бербоут-чартер компанії «Соsmos Maritime Trading and Shipping agency Ltd». Крім того, відповідач підставно визначив суму заниження позивачем валового доходу із розрахунку чартерної  ставки на добу 560дол.США.

Поряд з цим, позивач на вимогу суду щодо надання доказів в обґрунтування відсутності порушення позивачем вимог п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97р. зазначив про неможливість надання договору купівлі-продажу судна, оскільки судно з 1996р. знаходилось під арештом та було продано з аукціону у відповідності до рішення суду м. Неаполя; акту прийому-передачі судна «Одеса», оскільки такий акт взагалі не існував, замість акту прийому-передачі був підписаний протокол вручення судна; а документи, підтверджуючі розподіл коштів відсутні та знаходяться на депозиті у суду м. Неаполя, оскільки грошові кошти, що одержані на рахунок суду від покупця судна, згідно отриманих документів від адвокатів не розподілені до цього часу, тобто твердження позивача щодо не розподілення отриманих грошових коштів на рахунку, ненадходження до ДСК «Чорноморське морське пароплавство»до теперішнього часу первинних документів на продаж судна, неможливість відображення даної операції не надають позивачу право ухилятися від дотримання вимог закону щодо своєчасного включення зазначених сум до складу валового доходу певного податкового періоду.

Поряд з цим, позивачем всупереч приписів п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включено до складу валового доходу вартість відшкодування витрат на будівництво житлового будинку 21-а на ж/м Котовського, м.Одеса у сумі 90тис.грн. товариством з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Техносистеми" згідно з мировою угодою від 15.08.2002р., в тому числі у третьому кварталі 2002 року - 60тис.грн. у четвертому кварталі 2002р. –у сумі 30тис.грн.

Аналіз наданих позивачем документів, виписки МТБ від 17.09.2002р. та від 05.11.2002р., копія мирової угоди між членами ЖСК «Вимпел-22»та позивачем від 15.08.2002р., акт прийому-передачі мирової угоди від 02.09.2002р., копія рішення суду від 15.08.2002р. свідчать про безпідставне не включення цих витрат у складі валового доходу, документальних обґрунтувань понесення фактичних витрат позивача під час будівництва зазначеного житлового будинку 21-а позивачем суду не надано.

Разом з тим, позивач в порушення п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включив до складу валового доходу: у другому кварталі 2001р. суму фінансової допомоги, одержаної на розрахунковий рахунок від Центральної Ради профспілок робітників морського транспорту України у розмірі 6250,4тис.грн.; у другому кварталі 2001р. суму фінансової допомоги, одержаної на валютний рахунок від Департаменту морського та річкового флоту України у розмірі 389,3тис.грн.

Так, згідно з підпунктом 1.22 статті 1 названого Закону безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод; сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход включає доходи з інших джерел та від позареалізаційних операцій, у тому числі у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку в звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку в звітному періоді, за винятком випадків, коли така безповоротна фінансова допомога та безоплатні товари (роботи, послуги) отримуються неприбутковими організаціями у порядку, визначеному пунктом 7.11 цього Закону, або такі операції здійснюються між платником податку та його відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п.п.12.1.2 п.12.1 статті 12 названого Закону у зв’язку з невключенням до складу валового доходу: у першому кварталі 2001р. у сумі 1550,5тис.грн. - кредиторську заборгованість, по якій минув термін позовної давності, (заборгованість робітникам плавскладу суден); у першому кварталі 2001р. суму кредиторської заборгованості по заробітній платі та депонентам станом на 01.01.2001р. у розмірі 9690,5тис.грн., по якій минув термін позовної давності; порушення вимог п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 названого Закону у зв’язку з невключенням у першому кварталі 2002 року до складу валового доходу отриманих від компанії shipping co pte ltd»валютних коштів у розмірі 532,1тис.грн.

Згідно з п.12.1.1 п.12.1 статті 12 вищеназваного Закону платник податку - продавець товарів (робіт, послуг), у тому числі банки і небанківські фінансові установи, має право зменшити суму валового доходу звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг), у разі коли (покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з платником податку оплату вартості. Зазначене зменшення здійснюється у разі, якщо платник податку звернувся із тою до суду (арбітражного суду) про стягнення заборгованості з такого покупця або про визнання покупця банкрутом, а також у випадках, коли за поданням продавця нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення боргу з покупця чи стягнення заставленого майна.

Надані позивачем на розгляд суду копія Протоколу 15-го засідання Ради засновників СП «Лотос»13-15.03.2002р. та лист заступника генерального директора СП «Лотос»від 28.04.2005р. в обґрунтування відсутності порушення позивачем вимог 12.1.1 п.12.1 статті 12 названого Закону судом до уваги не приймаються, оскільки ці документи не відображають та не підтверджують цієї господарської операції та не є первинним документом у розумінні вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Також в акті перевірки зазначено, що на валютний рахунок позивача згідно з виписками банку надійшли у червні 2003р. 99980дол. США та у листопаді 2003р. 465980дол.США та 11882дол. США від спільного підприємства "Лотос" (в бухгалтерському обліку здійснені проводки Д-т 180 «Валютні кошти»К-т 141 «Довгострокові фінансові інвестиції у статутні капітали СП»). Первинні документи у відповідності до приписів Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», які б свідчили про фактичне внесення вкладу, призначення платежів, позивачем суду не надано всупереч приписів Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

З письмових додаткових пояснень позивача вбачається, що компанія shipping co pte ltd»представляла собою розрахунковий центр, через який здійснювалося перерахування грошових коштів, у тому числі засновникам –позивачу, у якості повернення частки у статутному капіталі, посилаючись лише на лист Ген. Директора СП «Лотос»від 15.07.07р. як на підставу своїх тверджень, однак позивач не навів суду переконливих доводів та їх обґрунтувань доказами щодо отримання зазначеної суми позивачем у якості повернення частки у статутному капіталі, разом з тим, позивач у доповненні до позовної заяви зазначив, що зазначені кошти у сумі 3017,8тис.грн., є навіть поверненням інвестицій раніше вкладених позивачем у спільне підприємство «Лотос», однак позивачем не надано суду окрім зазначеного листа інших документів по взаємовідносинах із цією компанією в підтвердження своїх доводів щодо правомірного невключення цих доходів до складу валового доходу.

У зв’язку з чим, відповідачем відповідно до п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" правомірно включені до складу валового доходу у І півріччі 2003р. - 533,2тис.грн., за 2003рік. –3081,2тис.грн., в тому числі у четвертому кварталі - 2548тис.грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що на початок перевіряємого періоду по рахунку 47400 «Резерв майбутніх витрат суден по закордонних рейсах»рахується невикористаний резерв у сумі 166217,2тис.грн., із зазначенням, що інвентаризація резерву майбутніх витрат не проводилась.

Згідно з п.п.4.1.5 п.4.1 ст.4 названого Закону валовий доход включає доходи, не враховані в обчисленні валового доходу періодів, що передують звітному, та виявлені у звітному періоді.

З врахуванням зазначених приписів закону, відповідач підставно включив до складу валового доходу у першому кварталі 2001р. по рядку 08 декларації невикористаний резерв майбутніх платежів у сумі 166217,2тис.грн.

Поряд з цим, за результатами перевірок структурних підрозділів позивача встановлено заниження валового доходу у загальній сумі 2010,6тис.грн., в тому числі по Агентству матеріально-технічного постачання - 647,6тис.грн. згідно акту перевірки від 19.08.2004р. №3916/23-10, по Міжрейсовій базі моряків -1,6тис.грн. згідно акту перевірки від 06.04.2004р. №125/23-1016, по Автогосподарству «Бласкотехсервіс»- 2,8тис.грн. згідно акту перевірки від 17.05.2004р. №2495/23-1, по СК Чорноморець" –у сумі 358,6тис.грн. згідно акту перевірки від 16.06.2004р. №1760/23-116/144, по ВП "Морагропром" – у сумі 107тис.грн. згідно акту перевірки від 19.08.2004 р. №3917/23-10.

В акті перевірки №6657/23-10/01125614 від 24.11.2004р. зазначено, що в попередньому акті документальної перевірки позивача від 10.02.2000р. №300/23-2 зазначено, що на обліку позивача рахується нереальна дебіторська заборгованість з причини відсутності та несвоєчасності надходження первинних документів, до того ж рахунки з дебіторами та кредиторами не вивірені, акти звірок відсутні, інвентаризація заборгованості не проводилась, позивачем не надано документи, які підтверджують будь-яку заборгованість або доказів здійснення заходів щодо стягнення цього боргу та встановлено, що позивач в порушення п.п.12.1.1 п.12.1 ст.12, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" у 2002р. включив до складу валових витрат прострочену нереальну дебіторську заборгованість по розрахунках з нерезидентами у сумі 70671тис. грн. (другий квартал –у сумі 140,7тис.грн., третій квартал – у сумі 4161,4тис.грн., четвертий квартал –у сумі 30068,9тис.грн.); та у другому кварталі 2002 року включив до складу валових витрат прострочену (дебіторську заборгованість по розрахунках з нерезидентами (компанія "Сharter Travel Company Limited»(Лондон) компанія "Сharter Travel Company Limited" (Сідней, філія англійської компанії) у загальній сумі 36440,7тис.грн. Первинні документи, передбачені названим Законом України, підтверджуючі реальність суми заборгованості та правомірність віднесення її до складу валових витрат, позивачем суду не надано, натомість надані лише факсокопії службових листів, які чинним процесуальним законодавством не віднесені до доказів, крім того, ці листи не свідчать, що суми заборгованості включені до кредиторських вимог.

Крім того, у третьому кварталі 2002р. позивач включив до складу валових витрат прострочену дебіторську заборгованість на суму 4161,4тис.грн. на підставі наказу позивача, в тому числі по компанії Istanbyl»(Туреччина) у сумі 857тис.грн., по компанії Navigation»(Кіпр) –у сумі 3304,4тис.грн.; заборгованість у валюті підтверджена попередньою перевіркою, а також в акті попередньої перевірки зазначено, що не надано документів по поданню позовної заяви про стягнення з нерезидентів заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання строків рахунків по експортній операцій до Арбітражного суду Морської арбітражної комісії чи Міжнародного комерційного арбітражного суду, компанія Navigation» (Кіпр) ліквідована 25.02.2000р.

Крім того, позивач у четвертому кварталі 2002р. включив до складу валових витрат прострочену дебіторську заборгованість у загальній сумі 30068,8тис.грн., яка рахувалась по бухгалтерському обліку у гривнях, в тому числі по компаніях Transnautic (Австрія) у сумі 8870,3тис.грн., Sіnsov (Сінгапур) у сумі 15679,4тис.грн., Тransmed (Греція) у сумі 2837,3тис.грн., Dolpнin (Італія) у сумі 1804,3тис.грн., Мультілайн (Сінгапур) у сумі 847,5тис.грн., Istanbyl»(Туреччина) у сумі 30тис.грн. Позивач в обґрунтування відсутності порушення зазначеної норми закону не надав суду первинні документи, які підтверджують вказану заборгованість, а лише зазначив в письмових запереченнях на відзив про наявність таких первинних документів та підтвердження цих даних розшифровок до Декларації про прибуток за 2002р., з посиланнями на не складання розподільчого балансу між позивачем та ДП «Укрспецобладнання», із залишенням зазначеної заборгованості за позивачем, неможливості стягнення цієї заборгованості на користь позивача за рахунок майна ДП «Укрспецобладнання». Однак, ці твердження позивача не спростовують його висновків щодо правомірності віднесення до складу валових витрат простроченої дебіторської заборгованості у загальній сумі 30068,8тис.грн.

Також в акті перевірки зазначено, що у бухгалтерському обліку позивача рахувалась кредиторська заборгованість у загальній сумі 1550,5тис.грн. перед робітниками плавскладу суден, яка виникла у іноземній валюті (дол.США) у період 1993 - 1997 років. У 2002 році позивачем проведена дооцінка даної заборгованості та в порушення підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включено до складу валових витрат у четвертому кварталі 2002 року суму дооцінки (курсової різниці) у розмірі 3035,7тис.грн. Перевіркою визначено, що вказана заборгованість по відряджених робітниках виникла під час роботи на судах, які не експлуатувалися позивачем.

Разом з тим, позивач в порушення п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.6.1 п.5.6 ст.5 названого Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включив до складу валових витрат: нараховану суму пільгових пенсій у розмірі 1360,1тис.грн. (у четвертому кварталі 2002р. –785,1тис.грн., у другому кварталі 2003р. -286,9тис.грн. і у четвертому кварталі 2003р. - 288,1тис.грн.); суму компенсації втрати частини доходів фізичних осіб, які перебували у трудових відносинах з ДСК "Чорноморське морське пароплавство" у зв'язку з порушенням строків їх виплат, у відповідних періодах 2001 - 2003р. у загальній сумі 1750,1тис.грн.

Позивач надав суду роз’яснення ДПА України «Про податковий облік витрат на виплату та доставку пільгових пенсій»№8820/7/15-0317 від 28.04.2007р., яке судом до уваги не прийняте, оскільки дане роз’яснення не зареєстроване в Міністерстві юстиції України, не є нормативно-правовим актом у розумінні Закону України Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та не стосується періоду перевірки позивача, окрім того, воно прийнято у поточному році, а здійснене донарахування відповідачем стосувалося 2001 - 2003р.

Поряд з цим, перевіркою встановлено, що державна судноплавна компанія "Чорноморське морське пароплавство" в порушення підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" включила до складу валових витрат: у четвертому кварталі 2002р. послуги ПП Несвіт В.Б. у сумі 2,1тис.грн.; у рядку 04.12 декларації з податку на прибуток за 2003 рік 66,6тис.грн. –вартість послуг мобільного зв'язку, по яких позивачем не надано на розгляд суду первинних документів, підтверджуючих зв'язок мобільних переговорів з господарською діяльністю ДСК "Чорноморське морське пароплавство".

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р., валові витрати виробництва та обігу –сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Витрати на оплату послуг мобільного зв’язку позивач відносив до складу валових витрат, керуючись пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, який дозволяє платникам податку відносити до валових витрат суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) на протязі звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням господарства, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, із урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Як вбачається із змісту пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Ця норма Закону передбачає як підставу для невключення до складу валових витрат випадку повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, а тому і неможливість віднесення до складу валових витрат підприємства нереальних сум, що не підтверджуються документально.

Отже, надані позивачем в обґрунтування підставності віднесення до складу валових витрат суми витрат на мобільний зв’язок у 2003р. лише накази президента позивача за 2003р. не підтверджують їх подальше використання у власній господарській діяльності платником податку без надання суду накладних, податкових накладних, платіжних доручень. Викладене свідчить про відсутність у позивача підстав у відповідності до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону до віднесення цих витрат до складу валових.

Крім того, позивачем надані на розгляд суду лише акт №1 про виконання робіт в порядку здійснення угоди від 30.10.2002р., угода №3 про надання юридичної допомоги в обґрунтування правомірності включення до складу валових витрат у четвертому кварталі 2002р. послуги ПП Несвіт В.Б. у сумі 2,1тис.грн., тоді як зазначені документи не є первинними податковими документами у розумінні вимог пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону.

Крім цього, за результатами перевірок структурних підрозділів державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" встановлено завищення валових витрат у загальній сумі 731,3тис.грн., в тому числі по Агентству матеріально-технічного постачання - заниження на 86тис.грн. (акт перевірки від 19 серпня 2004 року №3916/23-10). по Міжрейсовій базі моряків - завищення на 470,9тис.грн. (акт перевірки від 06.04.2004р. №125/23-1016), по Автогосподарству "Бласкотехсервіс" - завищення на 215,4тис.грн. (акт перевірки від 17.05.2004р. №2495/23-1), по Агенції з оренди берегового майна - завищення на 8,7тис.грн. (акт перевірки від 03.11.2004р. №6069/23-10). по СК "Чорноморець" - завищення на 10,3 тис. грн. (акт перевірки від 16 червня 2004 року (№1760/23-116/144), по Музею морського флоту - завищення на 5,3 тис. грн. (акт перевірки від 21 серпня 2004 року №4025/2310), по Комбінату дитячих дошкільних установ - завищення на 0,8тис.грн. (акт від 31.03.2004р. №118/23-1015). по Агенції охорони і загальної безпеки - завищення на 20 тис грн. (акт перевірки від 21.08.2004р. №4026/23-10), по Палацу культури моряків - завищення на 35,9 тис. грн. (акт перевірки від 1,19 серпня 2004 року №3932/23-10). по ВП "Морагропром" - завищення на 50 тис. грн. (акт перевірки від 19.08.2004р. №3917/23-10).

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 зазначеного вище Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, (обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку, тоді як згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, оплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Підпунктом 5.6.1 пункту 5.6 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено, що з урахуванням норм пункту 5.3 цієї статті до складу валових витрат платника податку відносяться витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат, виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на виплату авторських винагород та виплат за виконання робіт (послуг), згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-які інші виплати в грошовій або натуральній формі, встановлені за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами закону, що регулює питання оподаткування доходів фізичних осіб (законодавства, що встановлює правила оподаткування прибутковим податком з громадян).

За результатами перевірок структурних підрозділів державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" встановлено завищення суми амортизаційних відрахувань у загальній сумі 903,9тис.грн., в тому числі по Автогосподарству "Бласкотехсервіс" –31,7тис.грн. (акт перевірки від 17.05.2004р. №2495/23-1), по СК "Чорноморець" - 147,1тис.грн. (акт перевірки від 16.06.2004р. №1760/23-116/144), по комбінату "Морагропром" –725,1тис.грн. (акт перевірки від 19.08.2004р. №3917/23-10).

Відповідно до підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в редакції до 1 січня 2003р., основні фонди підлягають розподілу за такими групами: група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та здавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування); група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, включаючи електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, інформаційні системи, телефони, мікрофони та рації, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них; група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1 і 2.

Згідно з підпунктом 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в редакції, що діє з 1 січня 2003 року, основні фонди підлягають розподілу за такими групами: група 1 - будівлі, споруди, їх структурні компоненти та передавальні пристрої, в тому числі жилі будинки та їх частини (квартири і місця загального користування), вартість капітального поліпшення землі; група 2 - автомобільний транспорт та вузли (запасні частини) до нього; меблі; побутові електронні, оптичні, електромеханічні прилади та інструменти, інше конторське (офісне) обладнання, устаткування та приладдя до них; група 3 - будь-які інші основні фонди, не включені до груп 1, 2 і 4; група 4 - електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, їх програмне забезпечення, пов'язані з ними засоби зчитування або друку інформації, інші інформаційні системи, телефони (у тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує вартість малоцінних товарів (предметів).

Відповідно до підпункту 8.3.1 пункту 8.3 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в редакції, що діяла до 1 січня 2003р., суми амортизаційних відрахувань звітного періоду визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок звітного періоду.

Згідно з підпунктом 8.3.1 пункту 8.3 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", в редакції, що діє з 1 січня 2003 року, сума амортизаційних відрахувань звітного періоду визначається як сума амортизаційних відрахувань, нарахованих кожного із календарних кварталів, що входять до такого звітного періоду (далі розрахункові квартали). Сума амортизаційних відрахувань кварталу, щодо якого проводяться розрахунки (розрахунковий квартал), визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок такого розрахункового рахунку.

Твердження позивача, викладені у додаткових поясненнях до позовної заяви щодо подвійного включення доходів до складу валового доходу та витрат до складу валових витрат по структурним підрозділам позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки не відповідають обставинам справи. Так, зазначені порушення відповідача були встановлені ДПА України під час апеляційного оскарження податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м.Одеси №/0 від 26.11.04р. про визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток на суму 82420300грн. та зменшені ДПА України в частині донарахованих перевіркою за рахунок збільшення валового доходу і зменшення валових витрат сум податку на прибуток з урахування вимог п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетами та державними цільовими фондами", про що відповідачем було прийняте нове оскаржуване в судовому порядку спірне податкове повідомлення-рішення №/3 від 30.06.05р. про визначення позивачу податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 25952800грн.

Також в акті перевірки зазначено, що під час перевірки Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до перевірки не було надано відновлений бухгалтерський та податковий облік по групах основних фондів відповідно до підпункту 8.2.2 пункту 8.2 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", а також розрахунки відновленої амортизації по фактичному руху основних засобів відповідно до п.п.8.3.1 пункту 8.3 статті 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». Позивачем надані сальдові відомості по рахунках: №10300 "Будинки, споруди", №10400 "Машини та обладнання", №10901 "Контейнери, ліхтери", №10902 "Флот", №14100 "Довгострокові фінансові інвестиції у статутні фонди СП та МП". №15114 «Капітальні вкладення по об'єктах на березі" та відомості аналітичного обліку зносу по вищевказаних рахунках. Перевіркою зроблено висновок, що на підставі цих відомостей перевірити правильність нарахування сум амортизаційних відрахувань не надається можливим, та в зв'язку з цим, відповідно до підпункту 8.2.2 пункту 8.2, підпункту 8.3.1 пункту 8.3 статті 8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" перевіркою не підтверджено суми амортизаційних відрахувань по управлінню ДСК "Чорноморське морське пароплавство", задекларовані у рядку 34 декларації про прибуток та у рядку 07 декларації з податку на прибуток за період з першого кварталу 2001 року по 2003 рік, не надано таких документів позивачем й на розгляд суду. Натомість позивач посилається на постанову арбітражного суду Одеської області від 22.12.2000р. у справі №17-3-23/1554, в обґрунтування відсутності порушення вищезазначених приписів Закону, яка судом до уваги не приймається, так як даний судовий акт стосується перевірка позивача за попередні податкові періоди, висновки цієї постанови не впливають на виявлені відповідачем порушення, які є предметом спору у даній справі.

Підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (із змінами та доповненнями) передбачено, що обов’язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2 пункту 4.2, є помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених пунктом 4.3 статті 4. Однак, позивач всупереч зазначених приписів на надав суду документів, які свідчать про те, що нарахування відповідачем податкового зобов’язання по податку на прибуток суперечить діючому законодавству.

Відповідно до підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 названого Закону у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов’язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити "штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 ст.15 зазначеного Закону запроваджено, що за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з підпунктом "г" підпункту 4.4.2 пункту 4.4 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (із змінами та доповненнями) податкове роз'яснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства уповноваженими на це контролюючими органами, яке користується при обґрунтуванні їх рішень під час проведення апеляційних процедур.

Посилання позивача у позовній заяві, що спірне податкове зобов’язання нараховане за період з дня порушення провадження справи про банкрутство, що відповідач є конкурсним кредитором по справі, та вимоги щодо сплати донарахованого податку на прибуток за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням не підлягає розгляду та вважається погашеною, не заслуговує на увагу, оскільки позивач не врахував приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.92р.(із змінами та доповненнями), зокрема: мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію (абзац 24 статті 1). Так, ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2003р. у справі №32/136-03-5080 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, тоді як перевірка позивача, за результатами якої було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення стосувалося періоду з 01.01.2001р. по 01.01.04р., тобто термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

При цьому, відповідно до пункту 3 статті 12 вищенаведеного Закону, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Крім того, слід зазначити, що за невиконання, неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів) передбачено нарахування пені відповідно до статті 16 та застосування штрафних санкцій відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (із змінами та доповненнями).

З врахуванням зазначених приписів, у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів пеня, штраф за порушення строків сплати узгоджених сум податкових зобов'язань, передбачені статтею 16 та підпунктом 17.1.7 п.17.1 ст.17 цього Закону, не застосовуються.

Інші штрафні санкції за порушення правил оподаткування, передбачені Законом України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (із змінами і доп.), у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів застосовуються на загальних підставах.

Викладене вище спростовує твердження позивача, викладені у позові, доповненнях та уточненнях до нього.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що здійснене відповідачем визначення позивачу податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 25952800грн., а також, що прийняте податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси №/3 від 30.06.05р., та підстави його прийняття відповідають вимогам, викладеним в п.п.1, 3-8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв’язку з чим слід відмовити Державній судноплавній компанії „Чорноморське морське пароплавство" у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст.71, 72, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні позовних вимог Державної судноплавної компанії „Чорноморське морське пароплавство" відмовити повністю.

Постанова господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано, якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Про апеляційне оскарження рішення суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя                                                             Фаєр Ю.Г.

суддя                                                             Літвінов С.В.

суддя                                                              Торчинська Л.О.