ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  37/407

18.10.07

За позовом

Закритого  акціонерного товариства «Управління будівництва Рівненської АЕС»

До
Відкритого акціонерного товариства «БМУ Київської ТЕЦ-6»

Про
стягнення 28 847,72 грн.

Суддя Кондратова І.Д.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

Від позивача :      Самардак К.В. –довіреність № 01-208 від 20.08.2007 року;

Від відповідача :   Лямцев В.Г. –довіреність б/н від 26.06.2007 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Закритого  акціонерного товариства «Управління будівництва Рівненської АЕС»до Відкритого акціонерного товариства «Будівельно –монтажне управління Київської ТЕЦ-6»про стягнення заборгованості в сумі 28847,72 грн. за договором про надання послуг автотранспортною технікою по перевезенню вантажів № 7 від 13.02.2006, в тому числі 28048,14  грн. –сума основного боргу, 283,00 грн. –індексу інфляції, 106,58 грн. –3% річних, а також 292,00 грн. –витрат по сплаті державного мита, 118,00 грн. –витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за надані послуги за вказаним вище договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2007 р. порушено провадження у справі № 37/407, розгляд справи було призначено на 18.09.2007 року о 11-00.

Представник позивача в судове засідання 18.09.2007 року не з’явився, вимоги ухвали Господарського суду міста Києва про порушення провадження у справі не виконав, але на адресу Господарського суду міста Києва надіслав телеграму, в якій просить суд відкласти розгляд справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.09.2007 року надав суду відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого зазначає, що заборгованість в частині основного боргу на суму 28048,14 грн. відповідач визнає, проте відповідно до контррозрахунку - інфляційні витрати становлять 252,44 грн., а тому просить суд зменшити суму позовних вимог в частині урахування встановлено індексу інфляції на 30,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2007 року розгляд справи було відкладено на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

18.10.2007 року представник позивача в судовому засіданні уточнив назву відповідача, зокрема зазначив, що у відповідності до довідки Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві відповідач змінив назву на Відкрите акціонерне товариство «БМУ Київської ТЕЦ-6».

18.10.2007 року представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про розстрочення виконання рішення строком на чотири місяці.

Представник Позивача не заперечував проти задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України судом за згодою представників позивача та відповідача в судовому засіданні 18.10.2007 року було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2006 Автотранспортний парк  Закритого  акціонерного товариства «Управління будівництва Рівненської АЕС»та Відкрите акціонерне товариство «Будівельно –монтажне управління Київської ТЕЦ-6»уклали Договір № 7 про надання послуг автотранспортною технікою по перевезенню вантажів (далі – договір), відповідно до умов якого Позивач (перевізник) на замовлення Відповідача (замовник) протягом визначеного в договорі періоду надає послуги по перевезенню вантажів автомобілями (Додаток №1) згідно поданих заявок, а відповідач зобов'язується сплачувати за надані послуги погоджену плату на розрахунковий рахунок позивача.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що вартість перевезення вантажів встановлюється окремими додатками до даного договору, якій його невід’ємною частиною. Відповідно до додатка № 2 вартість наданих послуг становить 4,0 грн. за 1 км загального пробігу, вартість дизельного пального, яка врахована у вартості перевезення вантажів, складає за 1 літр –3,60 грн.

Позивач свої зобов’язання за договором виконав належним чином у відповідності до умов договору, станом на 21.07.2006 надавши відповідачу послуг з перевезення вантажів на загальну суму 56572,14 грн., що підтверджується товарно - транспортними накладними, оригінали яких досліджені судом у судовому засіданні, а належним чином засвідчені копії знаходяться у матеріалах справи.

Згідно з  п. 3.1 договору розрахунки за перевезення здійснюються згідно представлених рахунків Позивачем підставою для видачі яких є товарно –транспортні накладні. Рахунки на оплату позивач представляє відповідачу щомісячно, не пізніше шостого числа місяця, наступного за звітним. Оплата прийнятих від позивача рахунків та калькуляцій проводиться щомісячно до десятого числа місяця наступного за звітним.

Відповідач в порушення п. п. 1.1, 2.2.9, 3.1 договору, надані позивачем послуги оплатив частково, сплативши 28 524 грн., в зв’язку з чим на день подання позову до суду борг відповідача складав 28 048,14 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частково задоволенню  з наступних підстав.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до статті 307 Господарського кодексу України  за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до статті 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов'язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач позивачу не сплатив грошові кошти за отриманий товар у строк встановлений договором, за таких обставин позов Закритого  акціонерного товариства «Управління будівництва Рівненської АЕС» щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 28048,14 грн. з Відкритого акціонерного товариства «БМУ Київської ТЕЦ-6» визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Чинне законодавство не містить обмежень щодо даного виду відповідальності.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 283,00 грн. –інфляційні витрати та 106,58 грн. –3% річних за період 21.07.2006 по 05.09.2006 (розрахунок у матеріалах справи). Згідно контррозрахунку, який наданий відповідачем, інфляційні витрати становлять  - 252,44 грн.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що при нарахуванні індексу інфляції позивачем невірно розрахований його розмір, тому, господарський суд, керуючись статтею 55 ГПК України, визначив розмір індексу інфляції, що підлягає стягненню з відповідача у сумі 252,44 грн., відповідно до обґрунтованого розрахунку відповідача.

Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню 252,44 грн. –інфляційні витрати та 106,58 грн. –3% річних за період 21.07.2006 по 05.09.2006.

Крім того, відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи клопотання відповідача, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення суду на 4 місяці.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів" із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, справляється мито у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив 292,00 грн. державного мита, тоді як потрібно було сплатити 284,38 грн., в зв’язку з чим 7,62 грн. зайво сплаченого державного мита підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України на підставі статті 47 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 192, 193, 307, 311 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 530,625  Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «БМУ Київської ТЕЦ-6»(02660, м. Київ, вул. Пухівська 1а, код 04723646) на користь Закритого  акціонерного товариства «Управління будівництва Рівненської АЕС»(34400, Рівненська область, м. Кузнецовськ, Промислова зона,31, ) з будь якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, - 28048 (двадцять вісім тисяч сорок вісім) грн. 14 коп. - основного боргу, 252 (двісті п’ятдесят дві) грн. 44 коп. –інфляційні витрати, 106 (сто шість) грн. 58 коп. –3% річних від простроченої суми, 284 (двісті вісімдесят чотири) грн. 07 коп. - державного мита, 117 (сто сімнадцять) грн. 87 - витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу, розстрочивши виконання рішення на 4 місяці, визначивши сплату боргу рівними частками щомісячно та стягнувши :

до 14.11.2007 р. –7012 (сім тисяч дванадцять) грн. 04 коп. - основного боргу, 63 (шістдесят три) грн. 11 коп. - інфляційні витрати,  26 (двадцять шість) 65 коп. - 3% річних від простроченої суми, 284 (двісті вісімдесят чотири) грн. 07 коп. - державного мита, 117 (сто сімнадцять) грн. 87 - витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу;

до 14.12.2007 р. –7012 (сім тисяч дванадцять) грн. 04 коп. - основного боргу, 63 (шістдесят три) грн. 11 коп. - інфляційні витрати,  26 (двадцять шість) 65 коп. - 3% річних від простроченої суми;

до 14.01.2008 р. –7012 (сім тисяч дванадцять) грн. 04 коп. - основного боргу, 63 (шістдесят три) грн. 11 коп. - інфляційні витрати,  26 (двадцять шість) 65 коп. - 3% річних від простроченої суми;

до 14.02.2008 р. - 7012 (сім тисяч дванадцять) грн. 04 коп. - основного боргу, 63 (шістдесят три) грн. 11 коп. - інфляційні витрати,  26 (двадцять шість) 65 коп. - 3% річних від простроченої суми;

3.          В решті позовних вимог відмовити.

4.          Повернути Закритому  акціонерному товариству «Управління будівництва Рівненської АЕС»(34400, Рівненська область, м. Кузнецовськ, Промислова зона,31, ) з державного бюджету України державне мито в сумі 7 (сім) грн. 62 коп., що перераховане платіжним дорученням № 735 від 13.12.2006, як зайво сплачене.

5.          Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу.

Суддя                                                                                           І.Д. Кондратова

Дата підписання

рішення 01.11.2007 р.