ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"18" жовтня 2007 р.
Справа № 31-17-6-26/01-8454

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Воронюка О.Л.

Лашина В.В.

Склад судової колегії змінений згідно розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду №124 від 03.10.2007р.

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не з'явився;

від відповідача —не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 28.08.2007р.

по справі № 31-17-6-26/01-8454

за позовом Управління пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області

до Ізмаїльської автобази “Дунайводбуд”

про стягнення 2472,63грн.

(сторони та суть спору зазначаються згідно ухвали суду)

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні  18.10.2007р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В с т а н о в и л а:

08.10.2001р. Ізмаїльський районний відділ Пенсійного фонду України, правонаступником якого є Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області (згідно наказу Одеського обласного управління Пенсійного фонду України №70 від 30.04.2002р.), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Ізмаїльської автобази „Дунайводбуд” про стягнення з останньої заборгованості в сумі 2472,63грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.11.2001р. по справі №17-6-26/01-8454 з Ізмаїльської автобази “Дунайводшлях” стягнуто на користь Ізмаїльського районного відділу Пенсійного фонду України 2472,63грн. основного боргу; 51грн. держмита в доход бюджету України та 69грн. інформпослуг на користь ДП „Арбітражний інформаційний центр”.

На виконання рішення від 03.12.2001р. господарським судом Одеської області виданий наказ №17-6-26/01-8454  дійсний для пред'явлення до 03.03.2002р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2006р. (за заявою  Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області про  виправлення помилки у рішеннях та наказах суду) виправлено описку в резолютивній частині рішення суду від 23.11.2001р., зазначено правильно назву відповідача - Ізмаїльська автобаза „Дунайводбуд”, в частині вимог щодо виправлення помилки в наказі відмовлено з огляду на те, що трирічний строк дії наказу сплив, клопотання про поновлення цього строку з зазначенням причин пропуску заявником не надано.

18.01.2007р. Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області звернулось до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку пред’явлення наказу до виконання, пославшись на повторне звернення до органу ДВС з пред'явленням наказу до виконання і відмову у відкритті виконавчого провадження з причин невідповідності назви підприємства в наказі господарського суду і зазначення в ньому замість Ізмаїльська автобаза “Дунайводбуд” назви Ізмаїльська автобаза “Дунайводшлях”.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.02.2007р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р., у задоволенні вказаної заяви Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.07.2007р. ухвалу господарського суду Одеської області від 05.02.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.08.2007р. (суддя Лєсогоров В.М.) Управлінню Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі в задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку для пред’явлення до виконання наказу від 03.12.2001р. відмовлено. В обґрунтування зазначеної ухвали суд послався на ст.ст.118, 119 ГПК України, ст.ст.21, 22, 40 Закону України “Про виконавче провадження” та зазначив, що строк пред'явлення до виконання наказу від 03.12.2001р. не пропущений, оскільки  він переривався пред'явленням наказу до виконання, після чого перебіг строку поновився, а час, що минув до переривання строку до нового строку не зараховується.

Не погодившись з ухвалою суду від 28.08.2007р., Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області звернулось до господарського суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 28.08.2007р., визнати наказ господарського суду Одеської області від 03.12.2001р. про стягнення грошових коштів з Ізмаїльської автобази “Дунайводшлях” таким, що не підлягає виконанню та видати відповідний наказ згідно зі ст.117 ГПК України, зазначивши про невідповідність наказу від 03.12.2001р. резолютивній частині рішення суду, виправленої ухвалою суду від 11.12.2006р., та непропущення строку пред'явлення наказу до виконання.

15.10.2007р. до канцелярії Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання скаржника про відкладення розгляду справи у зв'язку з проведенням в Управлінні Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області комплексної ревізії з 15.10.2007р. по 25.10.2007р.

В судовому засіданні від 18.10.2007р. зазначене клопотання розглянуто судовою колегією та відхилене  у зв’язку з відсутністю підстав, що визначені ч.1 ст.77 ГПК України як умови для відкладення розгляду справи.

Відповідач у засідання суду апеляційної інстанції від 04.10.2007р. та 18.10.2007р. своїх представників не направив, заперечення на апеляційну скаргу не надав, незважаючи на належне повідомлення про час і місце засідань суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження на виконання рішення №17-6-26/01-8454 від 23.11.2001р. господарським судом Одеської області 03.12.2001р. виданий наказ, яким  з Ізмаїльської автобази “Дунайводшлях” на користь Ізмаїльського райвідділу Пенсійного фонду України у Одеській області стягується 2472,63грн. основного боргу; наказ дійсний для пред'явлення в банк або судовому виконавцю по 03.03.2002р.

28.09.2006р. постановою про повернення виконавчого документа державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі завершено виконавче провадження по примусовому виконанню наказу №17-6-26/01-8454, виданого 03.12.2001р. господарським судом Одеської області, про стягнення з ВАТ Ізмаїльської автобази “Дунайводбуд” боргу в розмірі 2472,63грн. на користь Управління ПФУ в Ізмаїльському районі; виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі ч.2 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки при перевірці майнового стану боржника державним виконавцем  встановлено, що у ВАТ “Дунайводбуд” відсутні грошові кошти та майно необхідні для погашення заборгованості; зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для примусового виконання в строк до 28.09.2009р.

30.10.2006р. Ізмаїльським районним ПФУ була подана заява по примусовому виконанню наказу №17-6-26/01-8454, у відкритті провадження за якою було відмовлено постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження державного виконавця Державної виконавчої служби у м. Ізмаїл та Ізмаїльському районі від 31.10.2006р. на підставі п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження”, з посиланням на невідповідність назви боржника у супроводжувальному листі наданому наказу.

05.12.2006р. Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області звернулось до господарського суду Одеської області про виправлення помилки у назві підприємства в рішенні та наказі господарського суду, яке ухвалою суду від 11.12.2006р. частково задоволено з виправленням описки в резолютивній частині рішення від 23.11.2001р. та зазначенням правильної назви відповідача —Ізмаїльська автобаза “Дунайводбуд”. В частині вимог щодо виправлення описки в наказі місцевого господарського суду відмовлено з огляду на те, що строк його дії сплинув, а клопотання про його поновлення заявником не надано. У зв'язку з цим 18.01.2007р. позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про поновлення строку для пред'явлення наказу на виконання, у задоволенні котрої було відмовлено оскаржуваною ухвалою.

Згідно ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом;наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Ст.118 ГПК України (в редакції, що діяла на дати прийняття рішення і видачі наказу) передбачено, що виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох місяців  з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення або після винесення ухвали про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання.

З врахуванням змін, внесених у ст.118 ГПК України Законом України від 03.03.2005р. №2456-IV “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”  виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення.

Ст.119 ГПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено; заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення; заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник; неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Як вбачається з матеріалів справи скаржником вперше був пред'явлений до виконання наказ господарського суду від 03.12.2001р. в межах строку встановленого ст.118 ГПК України в редакції, що діяла на той час, тобто в рамках 3-місячного строку.

Згідно ст.118 ГПК України в редакції, чинній з 31.03.2005р., виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлений до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення.

Після повернення наказу постановою держвиконавця від 28.09.2006р. на підставі ч.2 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження”, яка передбачає повернення  виконавчого документа стягувачеві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, Ізмаїльським районним відділом Пенсійного фонду України 30.10.2006р. повторно пред'явлено наказ для виконання.

Постановою державного виконавця від 31.10.2006р. на підставі п.7 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” відмовлено у відкритті виконавчого провадження з огляду на те, що у супроводжувальному листі невірно вказана назва боржника відносно виданого наказу. При цьому, незважаючи на те, що  вказана невідповідність не виключала здійснення виконавчого провадження і не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті виконавчого провадження, постанова від 31.10.2006р. не була оскаржена стягувачем.

Відповідно до приписів ч.5 ст.40 Закону України “Про виконавче провадження” повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону —тобто 3-річного строку.

У п.2 резолютивної частини постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 28.06.2006р. зазначається, що наказ господарського суду від 03.12.2001р. може бути повторно пред'явлений до виконання у строк до 28.09.2009р.

Згідно приписів ст.22 Закону України “Про виконавче провадження” строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, строк пред'явлення до виконання наказу від 03.12.2001р. не пропущений, наказ може бути повторно пред'явлений до виконання до 31.10.2009р. разом з ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.2006р. про виправлення описки у рішенні суду  від 23.11.2001р., про що обґрунтовано зазначається в оскаржуваній ухвалі господарського суду від 28.08.2007р.

Також стягувач не позбавлений права звернутись до суду першої інстанції з заявою в порядку ст.117 ГПК України про виправлення описки в наказі від 03.12.2001р., оскільки заяву від 05.12.2006р. (а.с.20) було подано з посиланням на ст.89 ГПК України, а ухвала суду від 11.12.2006р., винесена в порядку розгляду заяви про виправлення описки в судовому рішенні згідно ст.89 ГПК України, не перешкоджає (незважаючи на відмову у виправленні описки в наказі) вчиненню  стягувачем процесуальних дій на підставі ст.117 ГПК України.

Вимоги скаржника до суду апеляційної інстанції, щодо визнання наказу від 03.12.2001р. таким, що не підлягає виконанню та видачі відповідного наказу згідно ст.117 ГПК України не підлягають задоволенню, оскільки за змістом статей 116, 117 ГПК України видавати накази та визнавати їх такими, що не підлягають виконанню мають право виключно місцеві господарські суди в порядку, встановленому процесуальним законом за зверненням стягувача з відповідними заявами.

Крім того згідно ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції

З врахуванням вищенаведеного, ухвала господарського суду Одеської області від 28.08.2007р. про відмову у задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу від 03.12.2001р. про стягнення 2472,63грн. є законною, обґрунтованою, відповідає обставинам справи та нормам законодавства, отже підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 28.08.2007р. про відмову у задоволенні заяви про відновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу від 03.12.2001р. по справі №31-17-6-26/01-8454 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                          Мишкіна М.А.

Судді:                                                                                    Воронюк О.Л.

Лашин В.В.