ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/72

18.05.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Рома - К"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінта"

про                    стягнення 8444,35 грн.

Суддя

Представники:

Від позивача      -    Кеба Р.В. - представник.

Від відповідача –     не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки № 122 від 07.06.2006 року в розмірі –7684,51 грн.,  3% річних –124,51 грн., пені –635,40 грн., а також  витрат по сплаті державного мита, та  витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2007 року було порушено провадження в справі № 47/72 та призначено до розгляду 18.04.2007 року.

Судове засідання щодо розгляду справи № 47/72 - 18.04.2007 року не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2007 року розгляд справи було відкладено до 18.05.2007 року.

В судовому засіданні 18.05.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Прохав суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов не надав, у відповідному порядку з загального відділу канцелярії Господарського суду міста Києва заяв, клопотань чи інших пояснень по суті спору до сектору № 47 по справі № 47/72 не надходило, повноважний представник відповідача у судове засідання 18.05.2007 не з’явився, причини неявки не повідомив.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Рома-К” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Сінта” заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Рома-К”, в якості постачальника з однієї сторони,  та Товариством з обмеженою відповідальністю “Сінта”, в якості покупця, з –другої, було укладено Договір поставки №122, згідно умов якого Постачальник здійснює поставку протягом строку дії даного Договору , а Покупець приймає та  оплачує на умовах та в порядку, визначених Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в накладних, що засвідчують передачу-приймання товару від Постачальника до Покупця та є невід”ємною частиною даного Договору.

Відповідно до п. 2.3 вищенаведеного Договору Постачальник відвантажує товар Покупцю при наявності в уповноваженого представника Покупця доручення, копії свідоцтва платника ПДВ.

Відповідно до п.2.5 Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року покупець отримує товар зі складу постачальника в м. Києві, і транспортує власним транспортом та за свій рахунок.          Згідно з п.3.5 покупець Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року покупець оплачує кожну отриману партію товару на умовах відстрочки платежу не пізніше двадцяти календарних днів з моменту підписання Покупцем накладної.

Відповідно до п.3.6. вищенаведеного Договору в разі не виконання будь-яких умов п.3.5 даного Договору, сторони вважають, що Покупець отримує товар від Постачальника на умовах товарного кредиту, обсяг товарного кредиту визначається виходячи з кількості товару, за який Покупець не розрахувався з Постачальником в строки обумовлені п.3.5 даного Договору. День, з якого починають нараховуватись відсотки за користування товарним кредитом вважається наступний після дня, коли на рахунок Постачальника повинні були бути нараховані гроші за поставлений товар.

Пунктами 3.10.-3.11 Договору поставки №122 від 07.06.2006 року  встановлено, що Покупець не пізніше 1-ого банківського дня з моменту отримання вимоги від Постачальника  оплачує всю суму боргу по окремій накладній, або передає постачальнику дані про залишки товару на своєму складі для їх переоцінки і сплачує суму боргу по окремій накладній, за винятком суми залишку товару на складі Покупця, переоцінює залишок. Сторони домовились, про те  що грошові кошти перераховані на розрахунковий рахунок Постачальника за товар спочатку гасять відсотки за користування товарним кредитом, а потім гасять основну заборгованість за товар.

Пунктом 5.2. Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року Постачальник зобов”язаний надати правдиву інформацію щодо властивостей та якостей товару.

Згідно п.п 6.1., 6.2.1 Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року у разі невиконання своїх зобов’язань сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України та у разі прострочення оплати згідно умов п.п. 3.5, 3.10 зі сторони Покупеця, останній сплачує пеню від суми боргу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виникнення прострочення оплати.

На виконання умов Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року Постачальником поставлено, а Покупцем прийнято товар за видатковими накладними № РК –0004920 від 17.07.2006 року на суму –12349,62 та  № РК- 0005018 від 20.07.2006 року  на суму – 3834,89 грн.

Постачальником поставлено, а Відповідачем прийнято визначений у накладних № РК –0004920 від 17.07.2006 року та № РК- 0005018 від 20.07.2006 року товар, на загальну суму –16184,51 грн., що підтверджується підписом повноважної особи Покупця (замовника) –Зубак К.Л. (який зазначений у довіреності серія ЯМД № 001130 від 14.07.2006 року зі строком дії до 24.07.2006 року, та довіреності серія ЯМД № 001141 від 18.07.2006 року зі строком дії до 28.07.2006 року), виданої на отримання відповідачем від Товариства з обмеженою відповідальністю “Рома-К”  цінностей.

Відповідач частково розрахувався за отриманий товар в сумі 8500,00 грн.( відповідно до банківських виписок №РК-0000258 від 03.08.2006 року –сума перерахована на виконання умов договору в розмірі - 4000,00 грн., № РК-0000274 від 18.08.2006 року –сума перерахована на виконання умов договору в розмірі –3500,00 грн. та № РК-0000291 від 31.08.2006 року –сума перерахована на виконання умов договору в розмірі 1000,00 грн.), що відповідачем у визначений ГПК України спосіб, не оспорювалось, заперечень у визначеному порядку до суду не надходило.

25.09.2006 року позивачем було надіслано лист з претензією на адресу відповідача за вих. № 1, що підтверджується копією зворотного повідомлення, з вимогою провести повний розрахунок, сплативши  заборгованість в розмірі –7684,51 грн. –основного боргу; розмір пені –162,38 грн; 3% річних –28,06 грн. Даний лист, відповідно до позовної заяви та пояснень представника позивача, залишений відповідачем без відповіді.

На день розгляду справи у суді (18.05.2007 року), згідно Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року та накладних № РК –0004920 від 17.07.2006 року, № РК- 0005018 від 20.07.2006 року  відповідач не сплатив позивачу за поставлений товар 7684,51 грн. Сума заборгованості відповідача перед позивачем на даний час, за розрахунком позивача, складає: 7684,51  грн. –основний борг, розмір 3% річних –124,44 грн. та пеня –635,40 грн.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Стаття 265 визначає, що за   договором   поставки   одна  сторона  -  постачальник зобов'язується передати (поставити)  у  зумовлені  строки  (строк) другій   стороні   -   покупцеві   товар   (товари),   а  покупець зобов'язується прийняти вказаний  товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму.

До  відносин  поставки,  не  врегульованих  цим Кодексом,  застосовуються відповідні положення Цивільного  кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно до вищевикладеного, статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI встановлено, що якщо з  договору  купівлі-продажу  не  випливає  обов'язок продавця    доставити    товар   або   передати   товар   у   його місцезнаходженні,  обов'язок  продавця  передати  товар  покупцеві вважається  виконаним  у  момент  здачі  товару  перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Стаття 691 Цивільного кодексу України передбачає, що Покупець зобов'язаний    оплатити   товар   за   ціною, встановленою  у  договорі  купівлі-продажу,  або,  якщо  вона   не встановлена  у  договорі  і не може бути визначена виходячи з його умов,  - за ціною,  що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу,  а  також вчинити за свій рахунок дії,  які відповідно до договору,  актів цивільного законодавства або вимог,  що  звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару та покупець  зобов'язаний  сплатити  продавцеві  повну   ціну переданого товару. У разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати  оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 ч.1 встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Рома -К”-  умови Договору поставки  № 122 від 07.06.2006 року виконав в повному обсязі та належним чином: позивачем (постачальник) було поставлено відповідачу (покупець) товару згідно видаткових накладних на загальну суму 16184,51, а відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Сінта” –свої обов’язки за зазначеним договором по  оплаті переданого у власність товару –виконав частково –ним була здійснена оплата поставленої позивачем продукції в сумі 8500,00 грн. На даний час у відповідача –Товариство з обмеженою відповідальністю “Сінта” перед позивачем –Товариство з обмеженою відповідальністю “Рома -К”-  за переданий позивачем, але не оплачений в повному обсязі відповідачем товар існує заборгованість в сумі  7684,51 грн., яка ним не погашена, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Таким чином суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за поставлену продукцію за Договором № 122 від 07.06.2006 року в розмірі 7684,51 грн. законною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов”язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 вищезазначеного кодексу у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов”язання.

Стаття 551 ЦК України визначає, що якщо   предметом  неустойки  є  грошова  сума,  її  розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства та розмір неустойки,  встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно статі 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР платники  грошових коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статі 3 Закону України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 ч.6 ГК України встановлено порядок застосування штрафних санкцій, відповідно до якого нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що відповідач свої зобов’язання по повній оплаті отриманого від позивача товару за Договором поставки № 122 від 07.06.2006 року належним чином досі не виконав: станом на день подачі позову відповідач сплатив –8500,00 грн., у зв’язку з чим його заборгованість перед позивачем на даний час складає –7684,51 грн. Тобто, прострочення виконання зобовязання по повній оплаті відповідачем переданого позивачем товару за Договором поставки № 122 від 07.06.2006 року відбувалось:

Відповідачем 17.07.2006 року та відповідно 20.07.2006 року прийнято визначений у накладних № РК –0004920 від 17.07.2006 року та № РК- 0005018 від 20.07.2006 року товар, на загальну суму –16184,51 грн., що підтверджується підписом повноважної особи Покупця (замовника) –Зубак К.Л. (який зазначений у довіреності серія ЯМД № 001130 від 14.07.2006 року зі строком дії до 24.07.2006 року, та довіреності серія ЯМД № 001141 від 18.07.2006 року зі строком дії до 28.07.2006 року), виданої на отримання відповідачем від Товариства з обмеженою відповідальністю “Рома-К”  цінностей. Пунктом 3.5 Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року сторонами погоджено, що оплата проводиться Покупцем протягом 20 банківських днів з моменту підписання Покупцем накладної.

Відповідно до вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач свої зобов’язання відповідно до п. 3.5 Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року по своєчасній оплаті переданого позивачем товару в повному обсязі не виконав, а позивачем заявлена вимога про стягнення з останнього суми пені за неналежне виконання зобов’язання (остаточний строк виконання якого сплив 9 серпня 2006 року, як останній день оплати згідно п. 3.5 Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року), яка відповідно до розрахунку позивача склала –635,40 грн., але розмір пені, за розрахунком суду, здійсненого з урахуванням статті 232 ГК України в межах піврічного строку коли зобов'язання  мало бути виконано, складає: за період з 10.08.2006 року по 18.08.2006 року пеня нараховується на суму 12 184,51 грн. (оскільки дана заборгованість виникла станом на 10.08.2006 року та частина, 18.08.2006 року в розмірі –3500,00 грн. відповідно до банківської виписки № РК-0000274 від 18.08.2006 року погашена) х ( 8,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 червня 2006 року / 365 днів) х 8 (дні прострочення) = 45,40 грн.; за період з 18.08.2006 року по 31.08.2006 року (частина в розмірі –1000,00 грн. відповідно до банківської виписки № РК-0000291 від 31.08.2006 року погашена ) пеня нараховується на суму 8684,51 грн. (12 184,51 грн. - 3500,00 грн.) х  ( 8,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 червня 2006 року / 365 днів) х 13 (дні прострочення) = 52,58 грн.; за період з 31.08.2006 року по 28.02.2007 року (піврічний термін згідно статті 232 ГК України з вищенаведеної дати –31.08.2006, коли здійснювалось останнє часткове виконання зобов”язання в розмірі 1000,00 грн. пеня нараховується на суму 7684,51 грн. (8684,51 грн. - 1000,00 грн.) х  ( 8,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 червня 2006 року / 365 днів) х 182 (дні прострочення) = 651,40 грн., а всього загальна сума пені складає (651,40 грн. + 52,58 грн. + 45,40 грн.) = 749,38 грн. через що, дана вимога позивача про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання грошового зобов’язання за Договором поставки №122 від 07.06.2006 року також визнається судом законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню в межах суми заявленої позивачем в позовній заяві, а саме –в сумі 635,40 грн.

Також суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що відповідач свої зобов’язання по повній оплаті поставленого йому позивачем товару за Договором поставки № 122 від 07.06.2006 року належним чином досі не виконав: станом на день подачі позову відповідач не сплатив 7684,51 грн.(16184,51 грн.( вартість  поставленого товару згідно видаткових накладних № РК – 0004920 від 17.07.2006 року та № РК- 0005018 від 20.07.2006 року) –8500,00 грн. ( сума, яка сплачена відповідачем позивачу за поставлений товар, згідно банківських виписок №РК-0000258 від 03.08.2006, № РК-0000274 від 18.08.2006 та № РК-0000291 від 31.08.2006 року)). Його заборгованість перед позивачем на даний час складає 7684,51 грн. Враховуючи те, що позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми 3% річних за прострочення виконання зобов’язання за договором, суд дійшов висновку, що розмір 3% річних складає:

Відповідно до накладних № РК –0004920 від 17.07.2006 року та № РК- 0005018 від 20.07.2006 року за розрахунком позивача, не сплачена відповідачем сума заборгованості, відповідно до п. 3.5. Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року, складає 124,44 грн. за період з 10.08.2006 року (20 днів після одержання товару, згідно п. 3.5. Договору поставки № 122 від 07.06.2006 року,) по 22.03.2007 року (дата визначена позивачем у позовній заяві, до якої він здійснює нарахування 3% річних). Суд дійшов висновку, що за період прострочення з 10.08.2006 року по 18.08.2006 року, 3% річних складають: (12184,51 грн. : 365 днів х 3% х 8 днів (прострочення оплати за період з 10.08.2006 року по 18.08.2006 року) = 8,00 грн.; за період з 18.08.2006 року по 31.08.2006 року 3% річних складають: (8684,51 грн. : 365 днів х 3% х 13 днів (прострочення оплати за період з 18.08.2006 року по 31.08.2006 року) = 9,30 грн.; за період з 31.08.2006 року по 28.02.2007 року (останній повний місяць перед подачею позову до суду згідно Листа ВСУ від 03.04.1997 року) 3% річних складають: (7684,51 грн. : 365 днів х 3% х 182 днів (прострочення оплати за період з 31.08.2006 року по 28.02.2007 року) = 114,96 грн.

Відповідно сумарно за розрахований період 3% річних становлять 8,00 грн. + 9,30 грн. +114,96 грн. = 132,26 грн., а тому  вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків за прострочення виконання грошового зобов’язання за Договором поставки № 122 від 07.06.2006 року є законною та обґрунтованою, але такою, що підлягає задоволенню в межах суми визначеної позивачем в позовній заяві, а саме  –в сумі 124,44 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Рома-К” до –Товариства з обмеженою відповідальністю “Сінта”-  задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Сінта” (, місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Колекторна, 1-а, р/р № 1365 у ВАТ КБ “Хрещатик”, МФО 300670), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Рома-К” (, місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т Перемоги,67, р/р 0 в ВАТ “Банк Український Капітал”, м. Києва МФО: 320371) суму заборгованості в розмірі 7684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн., 51 коп.  суму 3% річних –124,44 (сто двадцять чотири) грн. 44 коп., суму пені –635 (шістсот тридцять п”ять) грн. 40 коп., а також 102 (сто дві)  грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.