СУД
ПОСТАНОВА

20.11.07р.

Справа № А24/499-07

за позовом  Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м.Дніпропетровська

до  приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення 278,72грн.

Суддя  Калиниченко Л.М.

При
секретарі Кисель І.О.

Представники сторін:

від позивача: Коваль О.В. -дор. №
1861/09-25 від 05.09.07р.

від
відповідача: не з'явився

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до
Відповідача про стягнення 278,82грн. заборгованості по сплаті страхових внесків
на обов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до вимог Закону
України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” за
вересень-грудень 2003р., січень 2004р. та за 2005р.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, витребуваних судом матеріалів не надав, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце проведення судового засідання, доказом чого є
поштове повідомлення відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ
:

Відповідач є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зареєстрований
в Управлінні Пенсійного фонду в Самарському районі          м. Дніпропетровська.

Відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування регулює Закон України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” (далі - Закон).

Виключно цим Законом визначаються:

-     принципи та  структура системи загальнообов'язкового
державного пенсійного

страхування;

-     коло осіб,
які підлягають
загальнообов'язковому  державному
пенсійному страхуванню;

-     платники страхових внесків, їх права та
обов'язки;

-     порядок нарахування,  обчислення та сплати страхових внесків,
стягнення заборгованості

за цими внесками та інше ( ст. 5 Закону ).

Відповідно до ст. 20 Закону, страхові
внески обчислюються виключно в грошовій формі,
у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків
територіальними органами Пенсійного фонду у
випадках, передбачених цим
Законом, здійснюється  на  підставі
складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових
внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та   інших
документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які
відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Сплата страхових внесків
здійснюється виключно в  грошовій
формі   шляхом  внесення
відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на  банківські рахунки  виконавчих

органів
Пенсійного фонду, а  сум  страхових
внесків до накопичувальної системи пенсійного

страхування  -
на  банківський   рахунок Накопичувального  фонду
або на банківський

рахунок
обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду.

Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше
ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

У разі недостатності у страхувальника
коштів для здійснення в повному
обсязі  виплати  заробітної плати (доходу) та одночасної
сплати відповідних авансових платежів виплата
зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється в пропорційних
розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

У разі
несплати  авансових платежів до
страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідачем вказані вимоги
законодавства належним чином не виконувалися, що призвело до утворення
заборгованості.

Відповідно до розрахунків
наданих Позивачем, за Відповідачем існує борг у розмірі               278,72грн. заборгованості по
сплаті страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування за
вересень-грудень 2003р., січень 2004р. та за 2005р..                              .

Ст. 23 Закону передбачає, що спори, які
виникають  із  правовідносин
за  цим  Законом, вирішуються органами Пенсійного
фонду та в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Рішенням Конституційного Суду України
від  09.07.2002 р. по справі № 1-2/2002
було визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної
особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації,
надаючи можливість кожному захищати права будь-якими не забороненими засобами.
Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав,
у тому числі судовий захист.  Право на
судовий захист своїх прав не може бути обмежене. Суб'єкти правовідносин, у тому
числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатись до суду за його
рішенням. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору
1001  може бути обмежене законом,
іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи викладене, господарський суд
вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно вищезазначеного, керуючись ст.
ст.  72, 87, 94, 98, 158, 159, 160, 161,
162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з приватного
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1  на користь Управління Пенсійного фонду
України в Самарському районі м. Дніпропетровська, вул.Молодогвардійська, 22а,
р/р 3182 в ДОУ Ощадбанку, МФО 305482 заборгованість по сплаті
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування  в розмірі
278,72грн. (двісті сімдесят вісім грн. 72коп.).

Постанова набирає законної
сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України
та оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу
Адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.М.Калиниченко