ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2007 р.                                                            Справа № 29/379-07

вх. № 7979/5-29

Суддя господарського суду Тихий П.В.

при секретарі судового засідання Мазур Т.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з*явився  відповідача - Бабіч О.Є.

розглянувши справу за позовом ТОВ "МКА "САМС", м. Харків

до  Харківська міська рада, м. Х-в

про захист права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання робіт з улаштування додаткового входу до нежитлових підвальних приміщень житлового будинку по пр. Московському, 15 в літ. «А-5» з боку пров. Слюсарного такими, що прийнятті до експлуатації.

Позивач у судовому засіданні підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворену річ виникає після її прийняття до експлуатації відповідно до “Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів”, затвердженого Постановою КМ України від 22.09.2004 р. № 1243, а на даний час питання повинно вирішуватися відповідно до вимог «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» (із змінами і доповненнями), затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004р. № 90/04.

Розглянувши надані суду докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих ТОВ Маркетінгово-консультативним агентством «Самс» (надалі – позивач) від 02 червня 2003 року №2567-В-С та свідоцтва про право власності №2567-В-С від 18 липня 2003 року позивачу на праві власності належать приміщення підвалу №№1, 6, 8, 10 в літ. «А-5» загальною площею 101,4 кв., розташовані по пр Московському, 15 в м. Харкові.

Приміщення №№ 2, 3, 11, 12, 18 в літ. «А-5» відповідно до договору оренди № 975 від 23.01.2002р., укладеного з управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради та додаткової угоди до нього № 9 перебувають у позивача в оренді.

Таким чином, позивач є орендарем або власником приміщень № № 1, 2, 3, 6, 8, 10, 11, 12, 18 в літ. «А-5» по пр. Московському, 15 в м. Харкові.

Згідно Конституції України право власності в Україні є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права.

Статтею 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-яки дії, які не суперечать закону.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної ради «Про дозвіл влаштування додаткового входу у нежитлове  підвальне приміщення житлового будинку по пр. Московському, 15 в літ. «А-5» з боку пров. Слюсарного».

Зазначеним рішенням дозволено позивачу влаштування додаткового входу габаритами 4.1м х 1,7 м х 1,56 м х 1,45 м зі сходами та козирком згідно робочого та ескізного проектів, технічного висновку.

Пунктом 6  даного рішення позивача було зобов’язано у термін один рік здати роботи до експлуатації за актом приймальної комісії.

Судом встановлено, що Позивачем будівництво додаткового входу було розпочато лише у 2004 році, що підтверджується зведеним кошторисом, виконаним ТОВ «Інститут Харківпроект».

У кінці 2004 року будівельні роботи з улаштування додаткового входу було позивачем завершено, але прийняття об’єкту до експлуатації в порядку, який діяв на час прийняття рішення про надання дозволу на будівництво, тобто відповідною районною радою, було не можливим у зв’язку з наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 р. № 1243 затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об’єктів».

Згідно даного порядку повноваження з прийняття закінчених будівництвом об’єктів, зокрема затвердження акту приймальної комісії, покладено на виконавчий комітет Харківської міської ради, а не на райвиконкоми.

Таким чином, позивач добросовісно виконавши вимоги рішення про надання дозволу на влаштування окремого входу, був позбавлений можливості здати об’єкт до експлуатації у встановленому порядку.

На виконання пункту 5 рішення райвиконкому позивачем було проведено технічну інвентаризацію нежитлових приміщень після облаштування окремого входу (технічний паспорт, виконаний КП «Харківське міське БТІ» від 09.07.2004 р.).

В даному технічному паспорті стоїть відмітка «необхідно надати акт прийомки додаткового входу», яка є перешкодою для вільного здійснення права власності.

Але у зв’язку з тим, що приймання додаткового входу в експлуатацію на даний час є неможливим, оскільки чинне законодавство України не містить відповідного порядку, а роботи з улаштування додаткового входу не були самочинними і проводилися відповідно до дозвільної документації, суд вважає, що вимога про надання акту прийомки порушує законні права позивача щодо реалізації повноважень власника.

Відповідно до ст.321 ЦК України ніхто не можу бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вищенаведене, суд робить висновок, що роботи з влаштування додаткового входу до приміщень в літ. «А-5» по пр. Московському,15 не є самочинними та такими, що не підлягають прийманню до експлуатації.

Відповідно до «Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» (із змінами і доповненнями), затвердженого рішенням сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004р. № 90/04, встановлено право, а не обов’язок звернення до Харківської міської ради для отримання дозволу Харківської міської ради на збереження об’єкту самочинного будівництва згідно порядку.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу віднести на позивача.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 16, 319, 321 391  Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Суддя                                                                                            Тихий П.В.