ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2007 р.                                                            Справа № 55/213-07

вх. № 7341/5-55

Суддя господарського суду Гребенюк Н.В.

при секретарі судового засідання Авоян Е.А.

за участю представників сторін:

позивача - Карпушева Д.О.

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехпром", м. Олександрія

до  Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в ос. філії Бурового управління "Укрбургаз" ,м. Красноград

про стягнення 119271,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автотехпром", м. Олександрія, звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення  з Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в ос. філії Бурового управління "Укрбургаз" ,м. Красноград,94999,98 грн. заборгованності, 18524,99 грн. інфляційних витрат,5746,84 грн. річних та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач  в порушення умов договору поставки № 619/26-04 від 24.09.04 р. не виконав свої зобов"язання щодо оплати товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 червня 2007 р. було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25 червня 2007 р.

Приймаючи до уваги неявку у судове засідання представника  відповідача, враховуючи принцип змагальності сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також те, що  у сторін необхідно витребувати додаткові документи, суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи на інший день.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2007 р. було відкладено розгляд справи на 16 липня 2007 р.

20 червня 2007 р. позивач в порядку ст.22 ГПК України надав доповнення до позовної заяви, в яких просить суд збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача 94999,98 грн., 19285 грн. інфіляційних нарахувань, 6020,14 грн. 3% річних та судові витрати.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

16 липня 2007 р. позивач в порядку ст.22 ГПК України надав доповнення до позовної заяви, в яких просить суд зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача 94999,98 грн., 4846 грн. інфіляційних нарахувань, 1631,92 грн. 3% річних з періодом нарахування з 19.12.06 р. по 16.07.07 р., та судові витрати.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх урахуванням.

Представник позивача у судовому засіданні 16 липня 2007 року підтримував уточнені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача 94999,98 грн., 4846 грн. інфіляційних нарахувань, 1631,92 грн. 3% річних  та судові витрати.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з'явився, документів, витребуваних ухвалою, суду не надав , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №3142292.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами з урахуванням уточнень поданих до позову.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідач на адресу позивача надіслав лист вих. № 026/5489 від 15.09.04 р., в якому просить  відпустити реагент ОСБ-5 кількості 5 тон по ціні 19000 грн. та зазначає про те, що оплату гарантує після проведення випробувань та отримання позитивних результатів.

24 вересня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автотехпром", м. Олександрія(далі позивач) та Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в ос. філії Бурового управління "Укрбургаз" ,м. Красноград(далі відповідач) було укладено договір поставки товарно- матеріальних цінностей № 619/26-04 від 24.09.04 р. та додаткові угоди до нього від 24.09.04 р. та від 30.12.2004 року, у відповідності до умов яких позивач зобов"язується передавати у власність товар, а відповідач, в свою чергу, приймати та оплачувати його в кількості та в асортименті, вказаних у додаткових угодах, які є невід"ємною частиною договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що предметом поставки є товарно- матеріальні цінності. Додатковою угодою від 24.09.04 р. передбачено, що постачальник(позивач) зобов"язується поставити покупцю (відповідачу) наступну продукцію: реагент ОСБ-5 на загальну суму 94999,98 грн., а також зазначений строк поставки- 2005 рік. Пунктом 1. додаткової угоди від 30.12.04 р.,було викладено п.7.3 договору в наступній редакції: розрахунок за поставлену продукцію здійснюється покупцем   перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача з 15 травня 2005 р.

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар  на суму 94999,98 грн., що підтверджується видатковою накладною № АВ-0000096 від 18.11.04 р., яка підписана обома сторонами. В цій накладній в графі пістава передачи товару зазначений лист вих. № 026/5489 від 15.09.04 р.(а.с.15)

З боку відповідача товар був отриманий уповноваженою особою на підставі довіреності ЯИА№ 613760 від 18.11.04 р., яка видана на ім"я Тригуб Л.О.(а.с.14).

Позивачем було виставлено відповідачу рахунок-фактуру до сплати за поставлену продукцію № АВ-0000100 від 18.11.04 р. на суму 94999,98 грн., в якому зазначено, що він дійсний до сплати до 21.11.04 р.(а.с. 15).

Відповідач своїм листом вих №026/6965 від 24.11.04 р. повідомив позивача про те, що  оплату гарантує після проведення випробуваь та отримання позитивних результатів.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у своєму листі від 30.03.05 р. зазначив про результати промислових випробувань, зазначив, що  реагент ОСБ може використовуватись для попередження руйнування стінок свердловини.

Таким чином, відповідач отримав позитивні результати, проте оплату гарантовану листами вих. № 026/5489 від 15.09.04 р.,вих №026/6965 від 24.11.04 р., не здійснив.

Відповідно до п. 2 ст. 530 ЦК України "якщо строк виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом, пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь- який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або із актів цивільного законодавства".

Оскільки сторонами не було чітко узгоджений строк розрахунків, а вказано лише те, що він здійснюється з 15 травня 2005 р., як вбачається з матеріалів справи, позивач неоднаразово звертався до відповідача з претензіями  вих. 284 від 30.11.06 р. та вих № 164 від 15.07.05 р. з вимогою погасити заборгованість за отриманий товар у сумі 94999,98 грн., а також інфляційні нарахування та 3 % річні. за прострочення платежу. Як доказ відправлення цих претензій порзивач додав до позовної заяви копії поштових повідомлень б/н від 18.04.07 р. та № 434314(арк. справи 19-21).

Відповідач претензії отримував, проте на вимоги не відреагував та грошові кошти не перерахував, що і стало підставою позивачу для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання  або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вказані обставини та враховуючи вимоги ст.  629 ,а саме те що договір є обов"язковим для виконання, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи в суді та мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обгрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення основного боргу в сумі –94999,98 грн.  правомірна та обгрунтована, така , що  не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов"язання, підлягає задоволенню  у сумі 1631,92 грн. як правомірна. В решті заявленої вимоги щодо стягнення 3% річних у сумі 4388,22 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України, у зв"язку з  відмовою позивача від позову в цій частині.

Позовна вимога щодо стягнення інфляційних витрат у сумі 4845 грн. підлягає задоволенню, як правомірна та обгрунтована. В  решті заявленої вимоги  щодо стягнення інфляційних нарахувань у сумі 14440 грн. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України, у зв"язку з   відмовою від позову в цій частині.

У відповідності  зі статтями 44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст.ст. 525,526, 530,610,611,612, ч.2 ст.625 ,629 ЦК України, ст.ст.193, 198 ГК України, ст.ст. 32,33,43,44, 49, 78, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України,  суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в ос. філії Бурового управління "Укрбургаз" ( вул. Полтавська,86, м. Красноград, Харківська обл., 63304, р/р 9010 в ХОД АКБ СР "Укрсоцбанку" м. Харкова, МФО 351016, ЗКПО 00156392) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотехпром"(вул. Червоностудентська,50, м. Олександрія, Кіровоградська обл., 28000, р/р 0031 в АКБ "Автокразбанк" м. Олександрія, МФО 323679, код ЗКПО 24709453) 94999,98 грн. суми основного боргу, 4845 грн. інфляційних нарахувань, 1631,92  грн. 3% річних, 1014,74 грн. державного мита та 99,53 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі, в частині стягнення з відповідача  інфляційних нарахувань у сумі 14440 грн. та 3% річних у сумі 4388,22 грн., припинити на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 18 липня 2007 року.

Суддя                                                                                            Гребенюк Н.В.