ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2007 р.                                                                                Справа №  19/259

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді  Тимошенко О.М. за участю  секретаря судового засідання  помічника судді Літвищенко А.А. розглянув справу

За позовом   Заступник прокурора міста Рівне в інтересах держави в особі  Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача  Житлово-комунальне підприємство "Промислове"

про   стягнення в сумі 7222 грн. 83 коп.

За участю представників сторін:

від позивача    –Микулін І.М.;

від відповідача–не з'явився

від органу прокуратури - Воробей С.А.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства  України  роз’яснені.

СУТЬ СПОРУ:  Прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача 7222 грн. 83 коп. санкцій за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в 2006 році.

Відповідач заперечень на позов не подав, в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції адресату. За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача за наявними в ній матеріалами.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

що згідно із звітом Житлово-комунального підприємства "Промислове" про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 р. (форми №10-ПІ) середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в 2006 році складала 92 особи; чисельність інвалідів, які повинні працювати на підприємстві –4 особи, а працюючих інвалідів –штатних працівників –3. Середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві становила 7222 грн. 83 коп.

Звіт підписано 24.01.2007 р. керівником та головним бухгалтером Житлово-комунального підприємства "Промислове", скріплено відбитком печатки підприємства.

Вважаючи, що на підприємстві у 2006 р. не було працевлаштовано одного інваліда, - позивач нарахував 7222 грн. 83 коп. санкцій за незабезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів у межах нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, встановивши обставини справи і давши їм оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” –для підприємств незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 осіб –у кількості одного робочого місця. Стаття 20 Закону встановлює, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю (далі-Підприємство), де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному Підприємстві, за кожне місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно з ч.1 ст.18 цього Закону працевлаштування здійснюється органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів (надалі в тексті – органи працевлаштування інвалідів).

Відповідно до п.14 Положення “Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” (надалі в тексті – Положення про робоче місце інваліда), затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03.05.1995р. №314 “Про організацію робочих місць та працевлаштування інвалідів”, - підприємства (об’єднання), установи і організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів. Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно, крім іншого, введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Відповідно до пп. 3 пункту 4 та пп. 3 пункту 5 зазначеного Положення – Фонду надано право здійснювати контроль за своєчасним перерахуванням підприємствами сум штрафних санкцій за недодержання ними нормативів робочих місць для правцевлаштування інвалідів та проводити перевірки підприємств щодо додержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Відповідач не подав суду доказів створення у 2006 році одного робочого місця для працевлаштування інваліда, а також доказів сплати штрафних санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, позов обгрунтований, підлягає задоволенню в сумі 7222 грн. 83 коп. На відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору на підставі  п.3 ч.3 прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись    ст. 94, ч.1 ст.158, ст.ст. 160,  163   Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задоволити.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства "Промислове" (33000, м. Рівне, вул. Будівельників, 1, ), р/р 6480 в Укрсоцбанку, МФО 333012 на користь Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Замкова, 10а/1, м. Рівне ), р/р 0002 в ОУДК в Рівненській області, МФО 833017, ЗКПО 22586331 - 7222 грн. 83 коп. адміністративно-господарських санкцій.

Стягнути з Житлово-комунального підприємства "Промислове" (33000, м. Рівне, вул. Будівельників, 1, ), р/р 6480 в Укрсоцбанку, МФО 333012 в дохід державного бюджету 72 грн. 22 коп. судового збору (державного мита).

Видати  виконавчі листи після набрання постановою законної сили.

Сторона, яка не погоджується з постановою має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження постанови суду  першої інстанції подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу –згідно складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                           Тимошенко О.М.

Постанова підписана  "07" серпня 2007 р.