ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

25.07.07                                                                                           Справа  № А-8/187

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників

від позивача:  з”явився,

відповідача : з”явилися,

прокуратури: не з»явився,

розглянув апеляційну скаргу Калуської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Калуш

та апеляційне подання першого заступника прокурора Івано-Франківської області, м.Івано-Франківськ

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2007 року, суддя Шіляк М.А., в справі № А-8/187,

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Карпатнафтохім”, м.Калуш

до відповідача  Калуської об”єднаної державної податкової інспекції, м.Калуш

за участю прокуратури Івано-Франківської області, м.Івано-Франківськ

про    визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 31.08.2006 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2007 року задоволено позов  товариства з обмеженою відповідальністю „Карпатнафтохім” до  Калуської об”єднаної державної податкової інспекції про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 31.08.2006 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування   за   травень  2006 року  на суму 5966810 грн.

Постанова суду мотивована тим, що платник податків має право на бюджетне відшкодування тієї суми, яку він фактично сплатив незалежно від того,  в попередньому чи в попередніх звітних періодах, що відповідає  змісту п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». При цьому судом зазначено, що формулювання у формі розрахунку суми бюджетного відшкодування, як суми податкового кредиту  попереднього податкового періоду, фактично сплаченої отримувачем товарів (послуг)  у попередньому податковому періоді  постачальникам таких товарів (послуг),  не відповідає положенням  п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 вказаного Закону, оскільки  значно звужує  дію вищевказаної норми Закону зобов"язуючи включати  суми ПДВ з податкового кредиту  тільки одного попереднього (а не одного з попередніх)  звітнього періоду, фактично сплачені постачальникам  в тому ж попередньому звітному періоді.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач)  просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що для отримання бюджетного відшкодування законодавцем передбачено дві умови –фактичну сплату отримувачем товарів (послуг) у попередньому періоді постачальникам таких товарів (послуг) та обов»язковий розрахунок від»ємного значення, частина якого і підлягає бюджетному відшкодуванню. Скаржник покликається на те, що порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджений наказом ДПА України від 30.05.1997 року №166 (в редакції , що була чинна на момент спірних правовідносин), відповідно до п.п.5.12.2 якого бюджетному   відшкодуванню  підлягає  частина  такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), що позивачем не було враховано при поданні  податкової декларації з ПДВ та  розрахунку суми бюджетного відшкодування  за травень 2006 року.

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що вказана норма звужує положення  п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», оскільки згідно п.п.7.7.1  вказаної статті сума податку, що підлягає сплаті (пеерахуванню) до бюджету або бюджетного відшкодування, визначається як різниця між сумою податкового зобов»язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. З наведеного скаржник вважає, що ним правомірно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування за травень 2006 року на суму 5966810 грн., оскільки із заявленої до бюджетного відшкодування суми 12405084 грн. за даними бухгалтерського обліку  платника підтверджується фактична сплата позивачем постачальникам у квітні 2006 року  ПДВ лише в розмірі 6438274 грн.

В апеляційному поданні перший заступник прокурора Івано-Франківської області просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з аналогічних підстав, наведених в апеляційній скарзі податкового органу.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що визначення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню виходячи з форми розрахунку бюджетного відшкодування суперечить Закону України  "Про податок на додану вартість", а норми    Закону    мають  вищу    юридичну силу. Позивач зазначає, що ним   виконано   всі   вимоги   Закону  України     "Про податок на додану вартість", а тому відсутні підстави для зменшення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ за травень 2006 року та прийняття оскаржуваного рішення.

В судове засідання представник прокуратури  не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду спору, а тому суд вважає за можливе розгляд справи завершити без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга податкового органу та подання прокуратури   задоволенню не підлягають.

Підставою прийняття податкового повідомлення -рішення №/0 від 31.08.2006 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування   за   травень  2006 року  на суму 5966810 грн., є зафіксований в акті перевірки №733/23-2/33129683 від 18.08.06  факт порушення позивачем п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме безпідставне завищення суми ПДВ належної до відшкодування з бюджету за травень 2006 року.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.п.7.7.1. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" від  3 квітня 1997 року №168/97-ВР (в редакції, що діяла на час виникнення у позивача права на відшкодування) суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню  з  бюджету,  визначаються  як різниця  між  загальною  сумою  податкових зобов”язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду. У разі, коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає   відшкодуванню   платнику  податку з державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. При цьому підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період (пп. 7.7.3 Закону).

Судом встановлено, що позивачем 20.06.06 за вх.№13296 до Калуської ОДПІ  подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2006 року, розрахунок  суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення   бюджетного відшкодування в сумі12405084 грн. В матеріалах справи наявні банківські виписки  за квітень 2006 року,   якими підтверджується сума податку  сплачена постачальникам товарів  ( послуг)   в квітні 2006 року, яка дорівнює сумі, що зазначена  в рядках "25", "25.1"  декларації з ПДВ за травень   та  графах  "3", "4"  розрахунку суми бюджетного відшкодування  (додаток 3 до податкової декларації).

Судом також встановлено, що спірним питанням в даному випадку є правомірність включення  в рядок суми бюджетного відшкодування суми, яку платник фактично сплатив  в попередніх звітних періодах, чи лише в одному  попередньому звітному періоді.

Відповідно до  п.п.7.7.1  та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України  "Про податок  на додану вартість" в редакції, що регулювала спірні правовідносини, сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.  Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

З наведених положень Закону вбачається, що платник податків  має право на бюджетне відшкодування  тієї суми ПДВ, яку він фактично сплатив у попередньому    податковому періоді, що також узгоджується із визначенням бюджетного відшкодування,  наведеного  в п.п.1.8  ст.1 цього  Закону,  відповідно до якого бюджетне відшкодування -  сума, що підлягає поверненню платників податків з бюджету  у зв"язку з надмірною сплатою податку   у випадках,  визначених цим Законом.

Як встановлено п.п.4.1.1, 4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  платник  податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації. Податкові  декларації  подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Форма розрахунку суми бюджетного відшкодування встановлена, як додаток № 3 до податкової декларації з ПДВ. Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, який затверджено наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 із наступними змінами та доповненнями. Відповідно до п.п.5.12.2  Порядку  заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,  затвердженого наказом ДПА України  від 30.05.1997р.  №166 в редакції, чинній на момент спірних правовідносин,  бюджетному   відшкодуванню  підлягає  частина  такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

В формулюванні назви окремо взятого рядка (№ 3) форми Розрахунку суми бюджетного відшкодування вказаний рядок називається: „(1) Сума податкового кредиту попереднього податкового періоду, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) (2) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг)."

Таке формулювання суперечить абз.а) пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", згідно якого бюджетному відшкодуванню підлягає частина від від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій у попередньому податковому періоді. Тобто в Законі мова йде про фактично сплачену суму ПДВ в попередньому періоді. Натомість в назві рядка №3 Розрахунку зазначається, що відшкодуванню підлягає не фактично сплачені суми від'ємного значення (яке в поточному періоді може утворитись за рахунок від'ємних значень декількох попередніх періодів), а лише податковий кредит попереднього податкового періоду, фактично сплачений у попередньому податковому періоді.

Оскільки назви рядків в формі згаданого Розрахунку не є правовими нормами, а існують лише для зручності заповнення відповідної форми та не породжують, не змінюють та не припиняють будь-яких правовідносин, тобто не мають юридичних наслідків, тому наведене вище формулювання назви рядка №3 згаданої форми Розрахунку не може змінювати порядок бюджетного відшкодування.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що формулювання назви рядка № 3 Розрахунку значно звужує дію згаданого абз.а) пп.7.7.2 пп.7.7 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Таким чином, керуючись ч.4 ст.9 КАС України, згідно з якою у разі невідповідності нормативно-правових актів суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскільки норми Закону України „Про податок на додану вартість” мають вищу юридичну силу в порівнянні із підзаконним нормативним актом, яким є Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджений наказом ДПА України від 30.05.1997р. № 166 із наступними змінами та доповненнями, тому при наявності згаданої суперечності підлягають застосуванню норми вказаного Закону. А отже обґрунтування висновку скаржника про зменшення бюджетного відшкодування на підставі суперечливого формулювання рядку № 3 Розрахунку є безпідставним.

З наведеного податковим органом безпідставно зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування  за травень  2006 року  на суму 5966810 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 31.08.2006 року, а тому воно підставно визнано місцевим судом нечинним.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,200,205,206 КАС України, суд,

ухвалив :

постанову господарського суду Івано-Франківської області від 16.01.2007 року в  справі за номером А-8/187 залишити без змін, а апеляційну скаргу Калуської об”єднаної державної податкової інспекції та апеляційне подання першого заступника прокурора Івано-Франківської області –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                                Т.Б.Бонк

Р.І.Марко