ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20 листопада 2007 р.                                                             Справа  № 7/254-2007

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Індустрія деревообробки”, м. Перечин

до відповідача Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Ужгород

та третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Державної податкової адміністрації у Закарпатській області, м. Ужгород

про скасування податкових повідомлень –рішень Ужгородської МДПІ від 29.03.2007р. №3990/23-0/33142018/111, від 12.06.2007р. №3990/23-0/33142018/111/1 (повторне), від 31.08.2007р. №3990/23-0/33142018/111/2 (повторне) про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 3600 грн.

від позивача –Попюк М.І.  (дов.01.06.07 р. № 5);

від відповідача –Руденко Я.Г.(дов.16.06.07р. № 8370/9/10);

від третьої особи –Бондарєв С.В.(дов.21.08.07 р. № 1644/10-0);

Секретар судового засідання – Ряшко А.В.

Суддя С. Швед

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Індустрія деревообробки” (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції у Закарпатській області (далі –Ужгородська МДПІ) про скасування податкових повідомлень –рішень Ужгородської МДПІ від 29.03.2007р. №3990/23-0/33142018/111, від 12.06.2007р. №3990/23-0/33142018/111/1 (повторне), від 31.08.2007р. №3990/23-0/33142018/111/2 (повторне) про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 3600 грн. (2400 грн. –основний платіж, 1200 грн. штрафні санкції.).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що визначення Товариству спірної суми податкового зобов’язання пов’язано з арифметичною помилкою, яка виникла внаслідок неправильного визначення витратної частини об’єкту оподаткування з податку на прибуток у податковій декларації за 2005 рік. Однак, виправлення зазначеної помилки було проведено Товариством у самостійному порядку шляхом коригування складу валових витрат у податковій декларації з податку на прибуток за 1кв. 2006 року та сплатою штрафу у сумі 120 грн. по платіжному дорученню від 19.05.2006 р. № 226, що виключає підстави для донарахування податкового платежу та застосування штрафних санкцій.

Представники відповідача та третьої особи позов не визнали, оскільки проведеною перевіркою підтверджені факти порушення позивачем вимог Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” щодо формування витратної частини об’єкту оподаткування податком на прибуток результатів господарської діяльності Товариства за 2005 рік. Відносно аргументів позивача щодо самостійного виправлення арифметичної помилки представники податкових органів зазначили, що такі коригування були проведені без додержання вимог п. 17.2. ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-III (далі –Закон №2181-III).

Дослідивши подані по справі доказові матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, суд констатує наступне:

За результатами виїзної планової перевірки з питань дотримання Товариством вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 08.09.2004р. по 30.09.2006р. (акт від 19.03.2007р. №30/23-0/33142018) встановлено порушення Товариством вимог п. 5.1. та п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від  28.12.1994р. №334/94-ВР в редакції Закону від 22.05.1997р. №283/97-ВР з відповідними змінами та доповненнями у зв’язку з неправомірним завищенням суми валових витрат за період 2005 року на суму 9600 грн.

Заниження складу валових витрат за результатами діяльності за 2005 рік у сумі 9600 грн. Товариством визнається і по розміру не оспорюється. Аргументом позовних вимог є лише посилання позивача на самостійне коригування ним виявленої помилки та відображення її у податковій декларації наступного податкового періоду (1кв. 2006р.).

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону №2181-III якщо у  майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Згідно з п. 17.2 ст. 17 Закону №2181-III  платник  податків,  який  до  початку  його  перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з  відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з  цього податку.

У контексті зазначених норм Закону №2181-III  платник податків  (позивач у спірній ситуації), виявивши самостійно до початку перевірки  завищення ним у періоді 2005 року валових витрат у сумі 9600 грн. та відповідне заниження податкового зобов’язання за цей період у сумі 2400 грн. повинен був: 1) відобразити цю недоплату в уточненому розрахунку та сплатити суму податку у розмірі 2400 грн., а також штраф у розмірі 5% від недоплати у сумі 120 грн. до надання цього розрахунку  або 2) відобразити суму 2400 грн. недоплати  у складі декларації за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу (5%) з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов’язання з податку на прибуток.

Матеріали справи свідчать про невиконання позивачем законодавчої процедури коригування податкових зобов’язань по недоплаті податку на прибуток за 2005 рік.

У спірній по справі ситуації позивач провів лише відображення виявленої помилки минулих податкових періодів по витратній частині  у рядку  05.2. декларації по податку на прибуток за 1кв. 2006 року („-9600”)  без збільшення податкового зобов’язання за вказаний період на суму недоплати (2400 грн.) за попередній податковий період .

Сплата штрафу у сумі 120 грн. за таких обставин (без сплати або збільшення податкового зобов’язання по основному платежу у сумі 2400грн.) не свідчить про дотримання Товариством наведеного вище законодавчого порядку коригування податкових зобов’язань.

Податкові повідомлення –рішення за предметом позовних вимог відповідають фактичним обставинам справи та чинному законодавству, прийняті органом державної податкової служби правомірно та в межах наданих йому Законом України „Про державну податкову службу в Україні” повноважень.

З огляду на наведене позов  задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Питання про повернення сплаченого штрафу у сумі 120 грн. або його зарахування не є предметом позову, тому може бути вирішено позивачем у встановленому законодавством окремому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7-8, 69, 86, 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена за правилами, передбаченими статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя                             С. Швед