ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01.02.2007р.
Справа № 16/283

за позовною заявою  Акціонерного товариства “Укрінбанк”
Кременчуцька філія, м. Кременчук

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, с. Гожули

про  стягнення 707776,21  гривень.

Суддя  Тимощенко О.М.

Представники :

від позивача:   Велько К.С. дор. №129 від 26.05.06р.

від відповідача: не з'явився
(повідомлений належним  чином)

Розглядається позовна заява про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№88-02 від 16 грудня 2002 року,  у
сумі 707776,21 грн.,  в т.ч.  400000,00 грн. -основного боргу, 269925,57
грн. - прострочених процентів за користування кредитом, 5621,92 грн. -строкові
відсотки за період з 01.10.2006 року по 19.10.2006 року, 1543,79  грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків,
та 30684,93 грн. -пеня за несвоєчасну сплату кредиту.

Відповідач  в судові засідання
28.11.2006 року та  18.01.2007 року, не
з'являвся, відзиву на позовну заяву не надавав,
та надсилав суду клопотання про відкладення розгляду справи, судом дані
клопотання були задоволені і розгляд справи відкладався.

В зв'язку з необхідністю
витребування додаткових доказів та закінченням двохмісячного строку вирішення
спору встановленого статтею 69 ГПК України
09.01.2007 року ухвалою голови господарського суду Полтавської області
Ціленко В.А.,  строк вирішення спору
продовжено на 1 місяць.

01.02.2007 року відповідач в судове
засідання знову не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав  і
надіслав суду  клопотання про
відкладення розгляду справи, судом дане клопотання відхилене оскільки строк
вирішення  спору у відповідності до
вимог  статті 69 ГПК України складає  не більше двох місяців від дня одержання
позовної заяви і у виняткових випадках строк вирішення спору може бути
продовжений головою господарського суду або його заступником, але не більше як
на 1 місяць.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників позивача, суд встановив:

16 грудня 2002 року між Акціонерним
товариством "Український інноваційний банк" в особі Кременчуцької
філії (надалі - позивач) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) було укладено кредитну угоду №88-02 (надалі -Кредитна угода),
відповідно до якої позивач надав відповідачу  кредит в сумі 250000  гривень з терміном погашення до 16 грудня
2003 року на торгівельно-закупівельну діяльність, з нарахуванням відсотків за
користування кредитом в розмірі 27% річних.

Згідно з додатковою угодою №1 від 23
квітня 2003 року до Кредитної угоди, укладеною між її сторонами розмір кредиту
був встановлений в сумі 400000 (чотириста тисяч) гривень. На підставі
додаткової угоди №5 від 16.03.2004 року до Кредитної угоди, термін погашення
кредиту був продовжений до 16 червня 2004 року.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 (Позика) глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника за отриманим кредитом, між Банком та Поручителем -
Приватною агрофірмою "Великосолонцівська" були укладені наступні
договори застави:

Договір застави №79-03 від 30 грудня 2003
року;

Договір
застави №31 -03 від 23 квітня 2003 року; Договір застави №29-04 від 03 червня
2004 року.

Також був укладений договір застави №138 - 02 від 16 грудня 2002 року,
між Банком та Позичальником.

Відповідно до частини 1 статті 173
ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання
з підстав, передбачених цим кодексом в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 ГК визначає,
що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 197-199 ГК України визначено,
що господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом,
господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання.
Платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах,
здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо
інше не встановлено законом. Виконання господарських зобов'язань забезпечується
заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин,
передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідач  своєчасно не виконав свої зобов'язання по
погашенню кредиту та процентів за користування ним, чим порушив п.5.2.1.
Кредитної угоди, відповідно до якого, відповідач зобов'язаний використати
кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість перед позивачем до 16
червня 2004 року, та п.5.2.2., згідно якого, відповідач повинен своєчасно
сплачувати відсотки за користування кредитом у порядку, передбаченому цим
договором.

Згідно з частиною 1 статі 216ГК
України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частина 1 статті 229 ГК України
визначає, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового
зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання
і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також
сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та
іншими законами.

Частина 1  статті 1048 ЦК України передбачено, що
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку
України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються
щомісяця до дня повернення позики.

В свою чергу, п. 4.2. Кредитної угоди,
передбачає, що нарахування позивачем відсотків починається з дати першої оплати
розрахункових документів відповідача з позичкового рахунку згідно цільового
призначення кредиту по день повного його погашення на суму щоденного залишку
заборгованості за кредитом; відповідно до п.4.3. Кредитної угоди, відсотки за
користування кредитом нараховуються позивачем за період з першого дня місяця по
останній день поточного місяця в останній робочий день поточного місяця та
сплачуються відповідачем щомісячно на протязі десяти робочих днів з першого
числа наступного місяця з поточного рахунку відповідача на рахунок відкритий
позивачем.

Згідно з п.6.1. Кредитної угоди, за
невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань, винна
сторона сплачує неустойки, передбачені цим договором; відповідно до п.6.2.
Кредитної угоди, за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування ним
Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що
діє у період, за який сплачується пеня.

Відповідач не виконував взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору і його заборгованість  за кредитом станом на 20.10.2006 року
складає: 707776,21грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивачем надані належні докази (у справі), які дають підстави суду їх
задовольнити в сумі 707776,21грн, з яких: 400000,00 грн. - основного боргу;
269925,57 грн., - прострочені відсотки за користування кредитом; 5621,92грн.-
строкові відсотки за період з 01.10.2006р. по 19.10.2006 р.; 1543,79 грн. -
пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 30684,93 грн. - пеня за несвоєчасну
сплату кредиту,   а також відшкодувати
витрати по сплаті держмита -7077,76 грн., та послуг на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу -118 грн.

Керуючись ст.ст.  22,43,44-45,49, 75, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.  Позов задовольнити.

2.  Стягнути з  Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  ідентифікаційний номер НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в
Кременчуцькій філії АТ “Укрінбанк”, МФО 331177 код ДРФО НОМЕР_1) на
користь  Акціонерного товариства
“Український інноваційний банк” в особі Кременчуцької філії  (39601,
Полтавська область, м. Кременчук,
вул. Щорса,76, р/р , МФО 331177, )
400000,00 грн. - основного боргу; 269925,57 грн., - прострочені відсотки за
користування кредитом; 5621,92грн.- строкові відсотки за період з 01.10.2006р.
по 19.10.2006 р.; 1543,79 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 30684,93
грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту,
а також відшкодувати витрати по сплаті держмита -7077,76 грн., та послуг
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу -118 грн.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
О.М. Тимощенко