ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19.04.2007р.
м.Київ
№ 28/158-А

за позовом          державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва

до                    науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв"

про                    стягнення 25 364,22 грн.

Суддя Копитова О.С.

При секретарі судового засідання Ільмухіній Т.Ф.

Представники:

від позивача:                    Шкоропад О.В. стар. под.інсп. дов №334 від 17.10.06р.

від відповідача:          не з'явився

Розгляд справи здійснюється за правилами Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до п. 6 Розділу VІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Кодексу.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.04.07 року  оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Солом’янському району м. Києва звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Резерв" про стягнення 25 364,22 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що під час проведення планової комплексної документальної перевірки дотримання відповідачем вимог податкового та валютного законодавства виявлено порушення вимог Законів України «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про податок з доходів фізичних осіб». "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим. Алкогольними напоями та тютюновими виробами", "Про підприємства в Україні", "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»та Постанови Національного банку України "Порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні".

За результатами вказаної перевірки складено акт, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення, якими відповідачу за порушення чинного законодавства визначені суми податкових зобов’язань та штрафних санкцій.

Зважаючи на те, що відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду, позивач і звернувся до господарського суду м. Києва та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач правом на участь свого представника у судових засіданнях не скористався, вимог ухвали суду не виконав. В зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи неодноразово відкладався в судових засіданнях оголошувалась перерва, ухвали суду та повістки про виклик направлялись відповідачу за всіма наявними в матеріалах справи адресами, в тому числі і за адресою, зазначеною в довідці ЄДРПОУ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю „Резерв” (далі НВ ТОВ «Резерв») зареєстроване Залізничною районною в м. Києві державною адміністрацією 06.21.1993 року, рішення про реєстрацію № 0095/2121, .

В період з 12.02.2003 року по 29.04.2003 року державною податковою інспекцією у Солом’янському районі м. Києва (далі ДПІ у Солом’янському районі м. Києва) проводилась планова комплексна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства НВ ТОВ "Резерв" за період з 01.01.2000 року по 01.03.2003 року.

За результатами перевірки 27.06.2003 року позивачем складено Акт № 25/23-0541/21487242.

Під час перевірки виявлено порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.1 ст. 14 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольним напоями та тютюновими виробами", ст. 24 Закону України "Про підприємства України", ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів". ст. 15, ст. 19 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори», п. 9 ст. 2, п. 21. ст. 3 Постанови Національного банку України "Порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні", а саме заниження податку на додану вартість у листопаді 2000 року в розмірі 1 026,00 грн., виплата дивідендів у вигляді товару «Бальзам "Прикарпатський»на загальну суму 3 300,00 грн., отримання коштів з розрахункового рахунку для виплати дивідендів та не оприбутковані в розмірі 3 500,00 грн., несвоєчасне подання розрахунків по комунальному податку за 2 квартал 2001 року, липень, серпень, листопад 2001 року, 5 випадків неповідомлення про відкриття та закриття рахунків у банках та несвоєчасна сплата податку з власників транспортних засобів у 2000 році.

На підставі акту перевірки позивачем 02.07.2003 року винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /0, яким відповідачу визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 1 539,00 грн., в тому числі 1 026,00 грн. за основним платежем та 513,00 за штрафними санкціями;

№ 2/0, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій по комунальному податку в розмірі 680,00 грн.;

№ /0, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій по податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів в розмірі 6,25 грн.;

№ /0, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій за неповідомлення про відкриття та закриття рахунків в розмірі 1 700,00 грн.

Також, на підставі зазначено акту перевірки позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № /0, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій в розмірі 6 600,00 грн. за неправомірну видачу дивідендів у вигляді товару «Бальзам "Прикарпатський»та № /0, яким відповідачу визначену суму штрафних санкцій за порушення касової дисципліни в розмірі 17 500,00 грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями відповідач оскаржив їх в адміністративному порядку до ДПІ у Солом’янському районі м. Києва. За результатами оскарження, скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 в частині застосування фінансових санкцій в розмірі 1 360,00 грн. та 23.09.2003 року винесено податкове повідомлення-рішення № /1 на суму 340,00 грн., інші залишені без змін.

Не погодившись з прийнятими рішеннями відповідач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової адміністрації України в м. Києві та до Державної податкової адміністрації України, за результатами оскарження скарги залишено без задоволення, а рішення без змін.

За результатами оскарження позивачем 06.02.2004 року прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

№ /3, яким відповідачу визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 1 539,00 грн., в тому числі 1 026,00 грн. за основним платежем та 513,00 за штрафними санкціями;

№ 2/3, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій по комунальному податку в розмірі 680,00 грн.;

№ /3, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій по податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів в розмірі 6,25 грн.;

№ /3, яким відповідачу визначено суму штрафних санкцій за неповідомлення про відкриття та закриття рахунків в розмірі 340,00 грн.;

№ /3, яким відповідачу визначено суму фінансових санкцій за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольним напоями та тютюновими виробами»в розмірі 6 600,00 грн.;

№ /3, яким відповідачу визначену суму штрафних санкцій за порушення касової дисципліни в розмірі 17 500,00 грн.

Заборгованість відповідача станом на день розгляду справи в суді зменшилась за рахунок існуючої переплати в розмірі 1 300,95 грн. (в тому числі 1 298,10 грн. з податку на додану вартість та 2,85 грн. по комунальному податку).

З матеріалів справи вбачається, що суми податкових зобов’язань та  штрафних санкцій в повному обсязі не погасив та станом на день розгляду справи сума заборгованості відповідача перед бюджетом становить 25 364,22 грн., в тому числі: 240,82 грн. по податку на додану вартість, 6 600,00 грн. за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами", 17 500,00 грн. штрафні санкції за порушення касової дисципліни, 677,415 грн. по комунальному податку, 340,00 грн. штрафні санкції за неповідомлення про відкриття та закриття рахунків у банках, 6,25 грн. штрафні санкції по податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”(далі по тексту Закон).

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 зазначеного Закону податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Відповідно до п. 4.2.2 ст. 4 вищевказаного Закону, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі, зокрема, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

У відповідності до п. 5.1 ст. 5  Закону податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5  Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов’язання контролюючим органом за підставами зазначеними у пп. 4.2.2  п. 4.2 ст. 4, платник податків зобов’язаний погасити нараховану суму податкового зобов’язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Згідно  пп. 5.2.1 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення  зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього. (пп.5.2.2).

Заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. (пп.5.2.3).

Процедура адміністративного оскарження закінчується, у тому числі, останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі коли така заява не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення. (пп.5.2.4).

Також, відповідно до пп. 5.2.5 платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов’язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

Жодних доказів оскарження в судовому порядку податкових повідомлень - рішень на підставі яких позивач просить стягнути суму заборгованості матеріали справи не містять і таким чином визначені в них зобов'язання є узгодженими станом на час розгляду справи.

Відповідно до п. 17.1. ст.17 Закону штрафні санкції за порушення податкового законодавства накладаються на платника податків у розмірах, визначених цією статтею, крім штрафних санкцій за порушення валютного законодавства, що встановлюються окремим законодавством.

Відповідальність за несвоєчасність сплати податкових зобов’язань платники податків несуть у відповідності з законодавством України. Примусове стягнення податкового боргу –передбачена законодавством України процедура погашення податкового боргу платника податків шляхом звернення стягнення на активи відповідного платника податків.

Як вказано у п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов’язань забезпечення боргу.

Відповідно до зазначених норм та користуючись правом передбаченим п.11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” позивач  звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості перед бюджетом.

За викладених обставин, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними відповідними доказами, а позовну заяву такою, що  підлягає задоволенню.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що  суми штрафних санкцій за порушення норм Закону України “Про  застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” неправомірно визначені позивачем як суми податкового зобов'язання платника податків, оскільки зазначені штрафні санкції не є податковим зобов'язанням, а відповідно і податковим боргом в розумінні Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" і не можуть бути примусово стягнуті відповідно до його положень.

Однак, зважаючи на доведеність факту здійснення самого порушення, встановлення правомірності нарахування штрафних санкцій у відповідному  розмірі, враховуючи добровільну несплату зазначених сум відповідачем,  суд приходить до висновку, щодо підставності звернення позивача за стягненням несплаченої суми штрафів до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач суму штрафів нарахованих податковим органом протягом встановленого строку не сплатив; наявність боргу не заперечив, доказів сплати заборгованості до бюджету не надав.

Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст.  94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 21, 71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства  України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Резерв»(03151, м.  Київ, вул. Волгоградська, 9, к. 40 /р №2, р/р 3, р/р 4, 1, 1 в АКБ «Олбанк») на користь Держави:

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 14010100) суму  заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 240 (двісті сорок) грн. 82. коп.

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 23030300) суму  штрафних санкцій в розмірі 6 600 (шістсот шість тисяч шістсот) грн.

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 23030100) суму штрафних санкцій в розмірі 17 500 (сімнадцять тисяч п’ятсот) грн.

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 16010200) суму заборгованості з комунального податку в розмірі 677 (шістсот сімдесят сім) грн. 15 коп.

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 16030000) суму штрафних санкцій в розмірі 340 (триста сорок) грн.

на р/р №0010, одержувач ВДК у Солом'янському районі м. Києва,  ідентифікаційний код 26077951, банк одержувача: УДК у м. Києві, МФО 820019, код платежу 12020100) суму штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податку з власників транспортних засобів в розмірі 6 (шість) грн. 25 коп.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст.  185-187 КАС України.

Суддя                                                                                                    О.С.Копитова