ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2007 р.

Справа № 15а/162-3214

15 год. 50 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Бучинської
Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу

за позовом  Тернопільської об`єднаної державної податкової
інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль

до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про
стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами по
єдиному податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 109,22 грн.

за участю представників сторін:

позивача:
старший державний податковий інспектор юридичного відділу Лисий Я.І. -
довіреність № 45761/7/10-015 від 02.07.2007р.

відповідача:
не з'явився.

Суть справи:

Тернопільська об`єднана державна
податкова інспекція, м. Тернопіль звернулася у господарський суд з позовом до
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м. Тернопіль про
стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами по
єдиному податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб в сумі 109,22 грн.

Як вбачається із позовних
матеріалів, спірні правовідносини за своїм характером є
адміністративно-правовими, у зв'язку з чим справа розглядається згідно положень
Кодексу адміністративного судочинства України, що набрав чинності з
01.09.2005р.

Відповідно до змісту пунктів 6, 7
Прикінцевих та перехідних положень КАС України, до початку діяльності окружного
адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

У розпочатому судовому засіданні
учаснику судового процесу роз'яснено його процесуальні права та обов'язки
згідно ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу не здійснюється за відсутності відповідного клопотання.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги повністю, обґрунтовуючи їх тим, що
відповідачем, в порушення вимог податкового законодавства, зокрема Указу
Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва”, не перераховано до  бюджету належні до сплати суми єдиного
податку, внаслідок чого виникла заявлена до стягнення заборгованість.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, заперечень на позов не представив, хоча про час і місце
розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши представлені докази в їх
сукупності, господарський суд встановлено:

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м. Тернопіль
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) зареєстрований як суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ІНФОРМАЦІЯ_1., про що зроблено запис ІНФОРМАЦІЯ_2. в
журналі обліку реєстраційних справ за № НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію та довідкою державного реєстратора № НОМЕР_3.

Як свідчить заява від 09.12.2004р.,
відповідачем обрано спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст. 1 Указу
Президента „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” № 727/98 від 03.07.1998р. (надалі - Указ), спрощена
система оподаткування установлена для суб'єктів малого підприємництва, до яких
зокрема відносяться фізичні особи (далі підприємці), які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах
з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше десяти
осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за
рік не перевищує 500 тис. грн.

Пунктом 2 Указу передбачено право
підприємців самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком,
ставки яких встановлюються місцевими радами за місцем державної реєстрації
підприємця залежно від здійснюваного ним виду діяльності та сплачуються до 20
числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства
України.

Перехід на спрощену систему
здійснюється шляхом видачі органом державної податкової служби за місцем
державної реєстрації підприємця свідоцтва
про сплату єдиного податку.

За заявою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1. від 09.12.2004р. про право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності з січня 2005 року, за видом діяльності
-торгівля промисловими товарами, видано свідоцтво про сплату єдиного податку
серії В № НОМЕР_4. терміном дії з 01 січня по 31 грудня 2005 року.

За вказаний період ставка єдиного
податку на обраний підприємцем вид діяльності становила 200 грн. за місяць,
який підприємець повинен був сплачувати щомісячно не пізніше 20 числа
наступного місяця на окремий рахунок відділення Державного казначейства України.

Як стверджує позивач та свідчать
матеріали справи, зокрема довідка про наявність податкового боргу станом на
02.04.2007р., розрахунок суми позовних вимог, облікові картки платника єдиного
податку станом на 31.12.2006р. та 21.03.2007р., рішення про стягнення коштів та
продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового
боргу від 27.03.2007р. № НОМЕР_5, перша та друга податкові вимоги НОМЕР_6.,
НОМЕР_7., акт про результати невиїзної документальної перевірки узгодженої суми
податкового зобов'язання від 29.08.2006р. № НОМЕР_8/НОМЕР_1, розрахунок
штрафних (фінансових) санкцій від 29.08.2006р., податкові повідомлення-рішення
від 08.09.2006р. НОМЕР_9, НОМЕР_10, станом на час розгляду справи в суді
відповідач має заборгованість по єдиному податку в сумі 109,22 грн.

Згідно пп. 2.1.4, 2.3.1 п. 2.1 ст.
2 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.02.2000р. № 2181-ІІІ (далі
Закон), контролюючим органом стосовно сплати податків є податкові органи, які
уповноважені здійснювати заходи з погашення податкового боргу.

Несплачений, у встановлений Указом
строк, єдиний податок є податковим боргом відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону №
2181-ІІІ.

Статтею 67 Конституції України
визначено, що кожна особа зобов'язана сплачувати податки  і
збори  в порядку і розмірах,
встановлених законом.

У відповідності до пп. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3 Закону № 2181 та п. 11 ст. 10, п. 8 ст. 11 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” органам державної податкової служби надано право
звертатись до суду з позовами про примусове стягнення з платника податкового
боргу.

Статями 69 - 71 КАС України
передбачено, що доказами в адміністративному судочинства є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено факт несплати відповідачем податкового боргу, відповідач позовні
вимоги не заперечив, водночас доказів добровільного погашення заборгованості не
надав, суд визнає позовні вимоги позивача щодо стягнення з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1., м. Тернопіль 109,22 грн. боргу по єдиному
податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Зважаючи на норми ч. 4 ст. 94 КАС
України, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору,
останній з відповідача не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 69-71, 72, 94, 158, 162, 163, 164, 167, п. 6 розділу Прикінцеві та
перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд Тернопільської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задоволити.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м. Тернопіль (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) 109,22 грн. боргу по єдиному податку на підприємницьку діяльність
з фізичних осіб на р/р 0002, код платежу 16050200 зведеного бюджету
ВДК у м. Тернополі, код одержувача 23588119 банк УДК в Тернопільській області,
МФО 838012.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне
її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі
“23” серпня 2007 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом
20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
Г.Б. Бучинська