ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2007 р.
Справа № 12/157.

За позовом   Закрите акціонерне товариство "Укренергопродукт"

до  Державна виконавча служба у Глибоцькому районі Чернівецької області

про стягнення заборгованості по Договору відповідального збереження -24461,90грн.

Суддя

представники:

від позивача:           Виноградник В.О.

від відповідача:  Костащук В.В.

за участю:

Спір вирішується поза межами двохмісячного строку, передбаченого статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторін.

В С Т А Н О В И В:

: Закрите акціонерне товариство „Укренергопродукт” м.Київ звернулося з позовом до Державної виконавчої служби у Глибоцькому районі смт.Глибока про стягнення 24461,90 грн. заборгованості, у тому числі: 18719,00 грн. основного боргу, 4525,90 грн. збитків, заподіяних інфляцією та 1217,00 грн. 3% річних, які виниклі у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору відповідального збереження від 11.01.2001 року.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що позивачем пропущено позовну давність, а сам договір відповідального збереження від 11.01.2001 року є недійсним. Також відповідач зазначає, що позов пред’явлено до юридичної особи, яка ліквідована.

У судовому засіданні встановлено, що на момент вирішення спору Державна виконавча служба у Глибоцькому районі ліквідована і утворений відділ державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції, який є її правонаступником, а тому слід залучити іншого відповідача - відділ державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції.

Розглянувши подані документи, з’ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2001 року між позивачем та Державною виконавчою службою Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, правонаступником якого є відповідач (лист Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.08.2007 року (а.с. 81) укладено договір відповідального збереження (далі – Договір), згідно якого позивач приймав на відповідальне збереження товарно-матеріальні цінності та транспортні засоби відповідача, а останній взяв на себе обов’язок здійснювати оплату послуг ЗАТ „Укренергопродукт”.

Порядок оплати сторони обумовили у пункті 1.2 Договору, за яким відповідач зобов’язувався здійснювати оплату послуг позивача до 10-го числа кожного місяця згідно рахунків-фактур, які виставляє ЗАТ „Укренергопродукт” на підставі актів прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей та транспортних засобів.

Згідно акту взаємозвірки, що підписаний сторонами, станом на 14.11.2003 року заборгованість відповідача за послуги по збереженню автомобілів становить 9192,00 грн. При цьому послуги зберігання надавалися у 2001-2002 роках.

Первинних документів приймання-здачі перелічених в акті взаємозвірки автомобілів суду не надано, проте сторони не заперечують проти фактів, викладених в акті звірки.

Крім того, позивач зберігав ще два автомобілі відповідача: Форд-екскорт, державний номер 53348 МО (прийом автомобіля 12.04.2001 року, здача – 18.09.2003 року); УАЗ-469, державний номер 1559 ІСС (прийом автомобіля 01.06.2001 року, здача – 18.09.2003 року).

Позивач неодноразово направляв відповідачу претензії з вимогами оплатити надані послуги (28.01.2003 року, 29.12.2003 року, 09.02.2004 року).

Враховуючи умови пункту 1.2 Договору відповідач зобов’язаний був оплатити послуги зберігання згідно акту звірки 10.12.2003 року, а за зберігання автомобілів Форд-екскорт та УАЗ-469 – 10.10.2003 року.

Згідно пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Позовна давність по вимогах позивача не сплила, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу України, який вступив у дію з 01.01.2004 року.

За статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тобто позовна давність по спірних правовідносинам закінчилась 10.12.2006 року та 10.10.2006 року відповідно, тоді як позов пред’явлено 08.06.2007 року.

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи той факт, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, суд відмовляє у задоволенні позову.

Інші доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки він є правонаступником Державної виконавчої служби Глибоцького районного управління юстиції Чернівецької області, що підтвердив вищестоящий орган - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Стосовно тверджень відповідача про те, що Договір є недійсним, слід зазначити, що суд виходить з того, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відповідачем не надано доказів визнання Договору недійсним судом, як і не наведено правових норм, які передбачають його недійсність.

Судові витрати віднести на позивача.

Керуючись статтями 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого для оскарження, а у разі подання апеляційної скарги або внесення апеляційного подання, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя                                                       .