ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2007 р.                                                            Справа № 35/345-07

вх. № 7339/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Назаревич Л.М., дов.№2208-Д-106 від 22.08.2006 р.;  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва", м. Луцьк

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Продактс", м. Харків

про стягнення 207423,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі  85 399,64 грн., суму пені в розмірі 5 430,30 грн., суму заборгованості за неправомірне користування  коштами в розмірі 116 593,52 грн., а також віднести на відповідача витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Окрім того, позивач у позовній заяві просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву та витребуваних господарським судом документів не представив.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов’язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

До початку судового засідання позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксування судового процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить чинному законодавству.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, судом встановлено, що 26.09.2006 р. між сторонами було укладено Договір поставки №003-06, згідно умов якого позивач (постачальник) зобов"язався поставити у власність відповідача товар, а відповідач - прийняти та оплатити його в асортименті, кількості, в строк та по цінам, які зазначаються у накладних.

Пунктом 4.1. договору передбачалась оплата товару відповідачем в безготівковій формі у вигляді 100% передплати, відстрочка платежу 100%, але не більше 21 календарних днів з моменту поставки товару.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач свої зобов"язання за договором виконав належним чином, поставив відповідачеві товар на загальну суму 53206,80 грн., що підтверджується накладними №В-00000390, В-00000391, наявними в матеріалах справи.

Позивач свої зобов"язання за вищезазначеним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов"язання за спірним договором не виконав.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідач не виконав належним чином своїх обов"язків відповідно до Договору поставки №003-06 від 26.09.2006 р. в частиін здійснення оплати отриманої продукції в повному обсязі, у зв"язку з чим порушив вимоги ст.526 Цивільного кодексу України, що привело до утворення заборгованості перед позивачем суму 85 399,64 грн.

Як встановлено в процесі розгляду справи сума боргу відповідачем на момент розгляду справи не відшкодована, документів які б підтверджували сплату заборгованості до матеріалів справи не представлені. За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту порушення відповідачем умов договору та про наявність заборгованості перед позивачем в сумі 85 399,64 грн., з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині визнаються судом обгрунтованими, документально доведеними та в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, позивач нарахував відповідачеві відповідно до п.5.2. договору, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму простроченого платежу за кожен день прострочки, яка складає 5430,30 грн. та нарахована з 16.11.2006 р. по 11.04.2007 р.

Разом з тим відповідно до п.9.9. спірного договору позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь плату за неправомірне користування своїми грошовими коштами, яка згідно його розрахунку за той же період складає суму 116 593,52 грн.

Перевіркою нарахування вищенаведених санкцій, суд приходить до висновку про їх необгрунтованість з огляду на те, що розділом четвертим та п.4.1. вищенаведеного договору сторони погодили наступний порядок здійснення оплати за поставлений товар та надані транспортні послуги, а саме здійснення попередню оплату в розмірі 100 %, відстрочку платежу 100 %, але не більше двадцяти одного календарного дня з моменту поставки товару. В даному випадку сторони передбачили два порядки розрахунків. А відповідно п.4.6 даного договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати постачальник продукції має право в односторонньому порядку перевести покупця на інший порядок оплати та (або) не відвантажувати наступну партію товару до повного розрахунку за попередню поставку. Аналізуючи ці положення договору та матеріали справи, суд дійшов висновку, що сторонами не було погоджено перехід і на який саме конкретний порядок розрахунків. Позивачем в процесі розгляду справи не представлено документального підтвердження погодження або переходу (з повідомленням іншої сторони) на інший порядок розрахунків. В зв"язку з чим судом вбачається, що сторони застосовували у своїх розрахунках порядок, який передбачає попередню оплату. А відтак у відповідача не вбачається прострочки оплати отриманої продукції у кількості днів зазначених позивачем у своїх розрахунках. В даному випадку суд виходить з того, що оплата отриманої продукції визначається моментом пред"явлення вимоги, яка співпадає з моментом подачі позовної заяви до господарського суду, в зв"язку з чим не можуть бути застосовані положення договору поставки №003-06 від 26.09.2006 р., які регулюють нарахування штрафних санкцій, тому в задоволенні вимог в цій частині треба відмовити.

В матеріалах справи є претензія позивача за № 11 від 31.01.2007 р. з вимогою про перерахування грошових коштів в сумі 144 859,54 грн. за вищенаведеним договоро, однак позивач не представив належним чином оформленим документального підтвердження направлення даної претензії відповідача, з урахуванням суд не може прийняти її до уваги при винесенні рішення по даній справі.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позовних вимог треба відмовити. Витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на відповідача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Продактс" (61138, м.Харків, вул.Луї Пастера, 262, , п/р 0000 в АКІБ "УкрСиббанк" ХРУ м.Харків, МФО 351641) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва" (43006, м.Луцьк, вул.Ківерцівська, 32, , п/р 0249 у Луцькій філії АКБ "Форум", МФО 303644) 85 399,64 грн. основного боргу, 853,99 грн. державного мита та 118,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення підписано 03.09.2007 р.

Суддя                                                                                            Швед Е.Ю.