ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

17.10.07                                                                                           Справа  № 8/331

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                             Д.Новосад

суддів                                        О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ „Кронов”, м.Ужгород № б/н від 16.07.07

на рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07

у справі  № 8/331

за позовом: ТзОВ „Закарпатбудкомплект”, м.Ужгород

до відповідача: ТзОВ „Кронов”, м.Ужгород

про          стягнення 63 631,47 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Чорняк Н.І. –представник (довіреність № 124 від 02.03.05); Нішкур Д.Ю. –представник (довіреність ЮР 02-01/2007);

від відповідача: не з’явився.

Представнику сторін та третіх осіб роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України;

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 (суддя В.Русняк) позов ТзОВ „Закарпатбудкомплект” до ТзОВ „Кронов” задоволено частково:  стягнено з відповідача на користь позивача 63 180, 00 грн. вартості втраченого вантажу, 631, 80 грн. відшкодування витрат по сплаті держмита та 118, 00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В позові на суму 451, 50 грн. - відмовлено.

З даним рішенням не погоджується відповідач ТзОВ «Кронов», подав апеляційну скаргу з підстав неповноти з'ясування судом обставин справи, неправильної правової оцінки встановлених обставин, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильного застосування господарським судом Закарпатської області при розгляді спору між сторонами норм матеріального права, а саме ст. 614, п. 2 ст. 932 ЦК України, оскільки, як зазначає скаржник, ним не було укладено договір з приватним підприємством Шаленко Ю.В., а відтак, вважає, що не має місця вина, як обов'язкова умова відповідальності. На підставі наведеного скаржник просить рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТзОВ „Закарпатбудкомплект" до ТзОВ „Кронов" відмовити повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.07 розгляд справи призначено на 14.09.07.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.07.07 виправлено описку в резолютивній частині, розгляд справи призначено на 13.09.07.

Розгляд справи відкладався на 24.10.07 з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду відповідно від 13.09.07.

Позивач - ТзОВ „Закарпатбудкомплект" - з доводами скаржника не погодився з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 24.10.07 скаржник явки повноважного представника не забезпечив вдруге, подав суду клопотання № б/н від 11.10.07 про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника. Однак, в задоволенні вказаного клопотання колегія суддів, беручи до уваги п.п. 2, 3 ухвали Львівського апеляційного господарського суду відповідно від 13.09.07, відмовляє, апеляційна скарга розглядається за його відсутності.

В судовому засіданні 24.10.07 представники позивача підтримали вимоги та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 слід залишити без змін.

При цьому колегія виходила з наступного.

При розгляді спору господарським судом Закарпатської області вірно встановлено факт укладення між сторонами у справі договору від 01.11.05 про надання транспортно-експедиційних послуг, за умовами якого відповідач у справі (експедитор) зобов'язався доставити ввірений вантажовідправником вантаж позивача (замовника) в пункт призначення та видати його уповноваженому вантажоотримувачу, а позивач зобов'язався сплатити за перевезення встановлену плату.

Вірну оцінку дано господарським судом Закарпатської області п.п. 3.2.1, 3.2.4 договору від 01.11.05, якими передбачено обов’язок відповідача забезпечити подачу під завантаження транспортного засобу, придатного і повністю готового до перевезення обумовленого вантажу в узгоджений сторонами термін, та забезпечити доставку зазначеного відправником вантажу в обумовлений термін до місця призначення і видати його отримувачу, вказаному в товарно-супроводжувальних документах, а також п. 3.1.1 договору, який встановлює обов”язок позивача надати заявку та письмове підтвердження про готовність вантажу до відправлення, на виконання якого позивачем 03.11.06 надано відповідачу заявку про надання автомобіля для перевезення вантажу по маршруту “Дніпропетровськ –Ужгород” від вантажовідправників ПП “Ніко-Центрметал” та ТзОВ “ТВ”. Вказана заявка, як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, повернена відповідачем 03.11.06 з вказанням у відповідній графі марки автомобіля, номеру, номеру причепа, що буде подано під завантаження, прізвища, ім'я водія, його номеру телефону. Зазначений у заявці атомобіль завантажено відповідно до отриманих від вантажовідправників копій накладних від 06.11.06 товаром загальною вартістю 63 631, 47 грн., що підтверджено підписом водія-експедитора, зазначеного відповідачем у заявці. Доказів доставки товару до місця призначення відповідач, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не подав ні при розгляді спору в суді першої інстанції, ні при розгляді апеляційної скарги Львівським апеляційним господарським судом.

Належну оцінку господарський суд першої інстанції дав поясненню відповідача у справі, в якому останній зазначив, що після отримання від позивача заявки на перевезення вантажу по маршруту “Дніпропетровськ –Ужгород” інформацію про потребу в автомобілі для здійснення даного перевезення ним було передано в інформаційно-транспортну систему “Ларді”, після чого з відповідачем зв'язався приватний підприємець Шаленко Ю.В., який виразив готовність виконати дане перевезення після узгодження ціни й умов перевезення. Вказані приватним підприємцем дані, як зазначає відповідач, зазначені ним в отриманій від позивача заявці і по факсу передані експедитору для оформлення документів на одержання і перевезення вантажу. Відповідачем у поданому поясненні не заперечується факту завантаження вантажу і виїзду автомобіля з підприємства, після чого, як зазначає відповідач, зв'язатися з водієм і перевізником (хазяїном автомобіля) він не зміг. Крім того, відповідачем по справі подано до суду копію довідки від 08.01.07, підписану начальником відділу управління карного розшуку УМВС України у Дніпропетровській області, про те, що 06.11.06 після завантаження був викрадений автомобіль “Вольво” з напівпричепом та вантаж металопрокатних виробів, який належить ТзОВ „Закарпатбудкомплект”. По факту крадіжки вантажу порушено кримінальну справу.

Колегія суддів на підставі аналізу обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів погоджується з застосуванням до спірних правовідносин ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України щодо обов”язку належного виконання  господарських зобов'язань,  ч. 2 ст. 932 ЦК України щодо відповідальності експедитора перед клієнтом за порушення договору у випадку залучення ним до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб, а також ч. 3 ст. 14 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність” щодо відповідальності експедитора за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії. Крім того, відповідальність експедитора за втрату вантажу, прийнятого до перевезення, в розмірі вартості вантажу погоджена сторонами у п. 6.2 договору від 01.11.05.

На підставі вірно застосованих норм матеріального права колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо документальної підтвердженості позовних вимог на суму 63 180, 00 грн., що складають вартість втраченого вантажу (платіжні доручення від 03.11.06, якими ПП „Ніко-Центр»перераховано ТОВ «ТВ»суми 18 900, 00 грн., 13 200, 00 грн. та 31 080, 00 грн.), а також недоведеності вимог позивача в частині 451, 50 грн., як таких що не підтверджені належними, в розумінні ст. 34 ГПК України, доказами.

Щодо посилань скаржника на порушення судом ст. 614, п. 2 ст. 932 ЦК України, оскільки, як зазначає скаржник, ним не було укладено договір з приватним підприємством Шаленко Ю.В., а відтак, вважає, що не має місця вина, як обов‘язкова умова відповідальності, то колегія суддів зазначає наступне. Як стверджується самим скаржником, до перевезення ним залучено третю особу –приватного підприємця Шаленко Ю.В., який надав відповідачу дані про автомобіль та інформацію про водія, який буде здійснювати перевезення. При цьому Відповідач отримав такі дані в телефонному режимі, їх не перевірив, договір з підприємцем Шаленко Ю.В. не уклав. Тобто, залучивши до перевезення третю особу, що не заперечується скаржником, він не вжив усіх можливих заходів для того, щоб переконатися у безпечності перевезення вантажу, а відтак і виконати зобов'язання належним чином і в строк, тобто забезпечити доставку вантажу позивача до місця призначення. За таких умов колегія суддів погоджується з твердженнями позивача про те, що в діях відповідача існує необережна форма вини та є підстави для настання цивільно-правової відповідальності згідно з ч. 1 ст. 614 ЦК України.

Щодо інших посилань скаржника, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки скаржником не подано належних документальних доказів в спростування фактів, покладених в основу оскаржуваного рішення, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно перевірені обставини справи, на які посилались сторони у судовому засіданні. За таких обставин, коли суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскаржуваного рішення та вчиненні процесуальних дій, апеляційна скарга ТзОВ „Кронов” підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 05.07.07 у справі № 8/331 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Закарпатської області.

Головуючий-суддя                            Д.Новосад

Суддя                                       О.Михалюк

Суддя                                       Г.Мельник