ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

01.10.07                                                                                           Справа  № 15/135

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                             Орищин Г.В.

суддів                                                                 Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу Концерну «Міжрегіональний агротехнічний сервіс»

у формі закритого акціонерного товариства, м.Львів (далі –ЗАТ «МАТС») від

10.08.2007 р. № 10/08

на рішення господарського суду Львівської області від 17.07.2007 року

у справі № 15/135

за позовом ЗАТ Концерн «МАТС», м.Львів

до відповідача виробничо-комерційна корпорації «Ефа-Львів», м.Львів (далі –ВКК)

про зарахування зустрічних однорідних вимог

за участю представників сторін:

від скаржника не з»явився

від відповідача –Слідзьона Н.П.-ліквідатор

Права і обов’язки сторін, передбачені ст.22 ГПК України, представникам роз’яснено.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.07.2007 р. у справі

№ 15/135 (суддя Костів Т.С.) відмовлено в позові Концерну «Міжрегіональний

агротехнічний сервіс» у формі закритого акціонерного товариства, м.Львів (далі –

ЗАТ «МАТС») до відповідача-виробничо-комерційної корпорації «Ефа-Львів», м.Львів

(далі –ВКК) про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 521731 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням позивачем по справі –ЗАТ Концерн «Матс», подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить рішення місцевого суду скасувати, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно досліджено обставини справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що зарахування зустрічних однорідних вимог здійснено позивачем саме в рамках виконання рішення господарського суду Львівської області по справі №4/797-7/73 від 04.07.2005р., а саме, судом не враховано, що між позивачем та відповідачем існують грошові вимоги, які є юридично однорідними, що і були предметом нового взаємозаліку та те, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не містить прямої заборони щодо можливості погашення вимог кредиторів шляхом проведення зарахування зустрічних вимог, а саме в процедурі примусового виконання рішення суду.

Скаржник явку свого представника в судове засідання 01.10.2007р. не забезпечив, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали від 27.08.2007р.) адресату (а.с.42). У зв»язку з цим, справа розглядається за наявними у ній матеріалами, згідно ст.75 ГПК України.

Відповідач вимоги скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.49-50) та в усних поясненнях представника в судовому засіданні.

При розгляді матеріалів справи та апеляційної скарги судовою колегією встановлено наступне:

24.03.2004 року між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено договір купівлі-продажу, за яким продавець продав, а покупець купив споруди складу - гаражу у м.Львові по вул.Лисенка, 23а за 573904,10 грн., з яких 52173,10 грн. зараховано покупцем на рахунок організатора аукціону як гарантійний внесок до підписання вказаного договору. Отже, заборгованість позивача перед відповідачем становить 521731 грн., хоча відповідно до п.2.1 вказаного договору, ці кошти підлягали сплаті протягом 90 днів - до 21.06.2004 р.

Згідно рішення господарського суду Львівської області від 23.10.2001 р. у справі №4/2652-27/287, постанови Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2002 р. з відповідача на користь позивача були присуджені грошові суми. Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.08.2003 р. у справі №7/229-7/109 підтверджується включення позивача до реєстру кредиторів відповідача з майновими вимогами на суму 1779109,39 грн.

Листом №20/11-1 від 20.11.2006 р. позивач звернувся до відповідача про проведення зарахування зустрічних взаємних вимог на суму 521731 грн. із посиланням на ч.1 ст. 601 ЦК України.

Судова колегія заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи,  зазначає наступне:

Згідно із ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. При цьому, зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.  А відповідно до ст.602 ЦК України, не допускається зарахування зустрічних вимог, зокрема, у випадках, встановлених договором або законом.

Законом  України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регулюється провадження у справах про банкрутство, зокрема, ст. 26 визначає, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за деякими винятками. Таким чином, право вимоги відповідача до позивача на суму 521731 грн., що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.2004 р., включено до ліквідаційної маси відповідача.

Місцевий господарський суд правомірно визначив Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» як спеціальну  норму права, яка має пріоритет по відношенню до норм загальних, щодо порядку провадження у справах  про банкрутство та застосування ліквідаційної процедури, і саме на таку норму права є посилання в п.5 ст.602 ЦК України.

Окрім того, дана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.04.2006 р., якою визначається  необхідність застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" пріоритетно по відношенню до ст. 601 ЦК України. З посиланням на ст.30 вказаного Закону, кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника, з якого здійснюються виплати кредиторам у порядку, передбаченому у ст.31 вказаного Закону.  Норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не допускають під час провадження в справі про банкрутство індивідуального задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

З огляду на викладене, господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки вимоги позивача не доведені суду у встановленому порядку належними доказами.

Отже, керуючись ст. ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ЗАТ Концерну «МАТС»відхилити.

Рішення господарського суду Львівської області від 17.07.2007 р. у справі

№ 15/135 залишити без змін.

Дана постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

головуючий суддя                                                         Орищин Г.В.

судді                                                                         Дубник О.П.

Якімець Г.Г.