ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

02.10.07                                                                                           Справа  № 15/145

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                Мельник Г.І.

суддів:                                          Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ «Перспектива-Авто»№18 від 07.08.07р.

на рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2007 року

у справі    №15/145

за позовом ВАТ НАСК «Оранта»в особі Львівської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта», м. Львів

до відповідача ТзОВ «Перспектива-Авто», м. Львів

про стягнення 12 048,21 грн.

за участю представників :

від позивача: Ванько Г.М.

від відповідача Телішевський І.Д.0

В ході судового засідання представникам сторін права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України роз’яснено, заперечень щодо складу суду не поступило.

Встановив: рішенням господарського суду Львівської області (суддя Костів Т.С.) від 19.07.2007 року у справі №15/145 задоволено позовні вимоги.

Відповідач з постановленим рішенням не погоджується, подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2007 року скасувати, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у відповідності до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.  Матеріалами справи достовірно встановлено, що пошкодження автомобіля виникло внаслідок вчинення злочину невстановленою особою внаслідок підпалу. Вважає, що обов’язок по відшкодуванню шкоди повиннен бути покладений на цю особу. Вважає, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки згідно ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні кримінальної справи пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Позивач у відзиві зазначає, що згідно п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках останні гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Просить залишити рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2007 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного:

27.12.2005р. між  ВАТ НАСК «Оранта»(страховик) та Скрабутом Олегом Онисимовичем (стахувальник) і СПД Лобовим Є.А. (агент) було укладено договір №В3520-033/05/СТ страхування заставлених транспортних засобів. Згідно із п. п. 2.1, 3.2. договору, об'єктом договору визначено майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству і пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору, застраховано автомобіль ВАЗ 21150 синій, ДНЗ ВС9910АІ 2005 р.в.

Відповідно до п.п. 3.2.5, 3.2.6 Договору страховим випадком визнано, зокрема, пожежу, вибух, самозаймання, не пов'язані з протиправними діями третіх осіб; протиправні дії третіх осіб, не пов'язані з незаконним заволодінням застрахованим транспортним засобом, а саме: знищення в цілому, пошкодження, знищення або викрадення окремих його частин, деталей, вузлів механізмів тощо.

З журналу відповідача та товарних чеків про оплату за листопад і грудень 2006р. вбачається, що 20.12.2006 р. застрахований автомобіль перебував на належній відповідачу стоянці за адресою м.Львів, вул.Хуторівка, 16.

Аналізом наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 20.12.2006р. із застрахованим автомобілем стався страховий випадок, а саме, внаслідок підпалу невстановленою особою сусіднього автомобіля, вогнем було пошкоджено застрахований автомобіль. Даний факт підтверджується довідкою Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області №16/9 СВ від 07.02.2007 р., постановою про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 22.12.2006 р. Відповідно до акту №16 від 29.12.2006 р. дослідження спеціаліста, матеріальні збитки склали 12474,51 грн.

Відповідно до страхового акту №16 від 15.03.07р. гр. Скрабуту О.О. було нараховане до виплати страхове відшкодування в розмірі 12 048,21 грн. (12 474,51 матеріальний збиток –426,30 грн. франшизи).

Платіжним дорученням №1081від 22.03.07р. Львівською дирекцією НАСК «Оранта»перераховано гр. Скрабуту О.О. страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль в розмірі 12 048,21 грн.

Відповідно до п. 12.1. договору, до страховика, який виплатив страхове відшкодування,  в   межах   фактичних   затрат  переходить   право   вимоги   (регрес),   яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

22.03.2007р. між гр. Скрабутом О.О. та позивачем було складено акт суброгації (передачі права вимоги), за яким, внаслідок отримання страхового відшкодування страхувальник передав позивачу в межах суми виплаченого йому страхового відшкодування право вимагати відшкодування завданої страхувальнику шкоди від особи, відповідальної за її заподіяння.

Відповідно до п. 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках (затв. Постановою КМУ №115 від 22.01.1996р.) автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку. Внаслідок цього, відповідальною особою визначено ТзОВ "Перспектива-Авто", на автостоянці якого знаходився застрахований автомобіль.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Покладення на відповідача обов’язку відповідальності за неналежну схоронність автомобіля та відшкодування шкоди  колегія вважає правомірним та обгрунтованим.

Покликання скаржника  на те, що обов’язок по відшкодуванню шкоди повиннен бути покладений на особу, яка її завдала і даний цивільний позов повинен розглядатися разом з кримінальною справою, не беруться колегією до уваги, з огляду на те, що заподіювач шкоди слідством не встановлений, а відповідальність за збереження транспортних засобів на території автостоянки повинні нести її працівники. Крім того, ст. 28 КПК України передбачено право особи, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, а не обов’язок. А тому колегія вважає, що скаржником не доведено підстав для звільнення його від відповідальності.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.33,43,49,91,99,101,103,105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Львівської області від 19.07.2007р. по справі за №15/145 залишити без змін.

2.В задоволенні апеляційної скарги відмовити.

3.Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Головуючий–суддя                   Мельник Г.І.

Судді                              Новосад Д.Ф.

Михалюк О.В.