ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2007 р.
11:29

Справа №  6/283/06

09.08.2007 р. 11 год. 29 хв. м. Миколаїв, Будинок Рад, вул. Адміральська, 22.каб. № 921

Господарський суд Миколаївської області в складі: судді Ткаченко О.В. при секретарі Засядівко О.О.

за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Братському районі Миколаївської області, Миколаївська область, смт. Братське,  вул. Леніна, 100.

до відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Братському районі, Миколаївська область, смт. Братське, вул. Шевченка, 25.

про
Зобов’язання відповідача  прийняти до заліку та включити в акт щомісячної звірки витрат по виплаченій пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за період з  листопада 2005 року по червень 2006 року в сумі 1324,75 грн.

Суддя   Ткаченко О.В.

Представники:

Від позивача
Бочарова С.В., довіреність № 704/01 від 27.03.06.

Від відповідача
Сало П.І., довіреність від 03.01.07. № 1.

Предмет спору:  Позивач 10.07.2006 року звернувся до суду з позовом про зобов’язання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Братському районі прийняти до заліку та включити в щомісячний акт звірки суми витрат виплачених пенсій по інвалідності у зв’язку з нещасним випадком на виробництві по громадянам: Антохі В.Є.  за період з листопада 2005 року по червень 2006 року в сумі 491,89 грн., Суворову О.В. за період з  листопада 2005 року по червень 2006 року в сумі 832,86 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечував та згідно заяви від 24.07.2006 року № 269-01/05 просив відмовити в позові у зв’язку з розглядом спору між тими ж сторонами про той же предмет у справі № 1/178/06.

Ухвалою від 02.11.2006 року за клопотанням сторін провадження у справі було зупинено до розгляду касаційною інстанцією аналогічних справ.

Ухвалою від 19.07.2007 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 09.08.2007 року об 11:15.

У судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просить розглядати справу по суті та  заперечує проти позовних вимог, вказуючи, що по вказаним позивачем особам у відділенні Фонду соціального страхування відсутні особові справи, а тому не має підстав для відшкодування проведених Пенсійним фондом їм виплат, та, крім того, згідно ст. 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівнику каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ним трудових обов’язків, підписаної 9 вересня 1994 року державами колишнього СРСР, с. 92 Закону України “Про пенсійне забезпечення в Україні” Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання повинен відшкодовувати  витрати, понесені Пенсійним фондом у зв’язку з виплатою відповідних пенсій тільки тим громадянам, які ушкодили здоров’я на підприємствах, розташованих на території України, а також тим, які стали інвалідами внаслідок трудового каліцтва за законодавством України, але проживають за межами України.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд –

встановив:

Позивач призначив і здійснював виплату  пенсій  по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві наступним громадянам:

- Антохі Василю Єремійовичу, який отримав каліцтво 19.06.1991 року в  РСФР , про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві від 21.06.1991 року (а.с. 12-14)

- Суворову Олександру Володимировичу, який отримав каліцтво 27.10.1980 року в Арм. ССР, про що свідчить акт про нещасний випадок на виробництві від 28.10.1980 року (а.с. 15-16)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 11) загальна сума пенсій, що виплачена вказаним громадянам за період з листопада 2005 року по травень 2006 року та підлягає відшкодуванню становить 1324,75 грн.

Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що листом від 21.02.2005 р. № 72/03 відповідач відмовився включити до заліку в актах щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання громадянам, каліцтво яким заподіяно на підприємствах, розташованих на території СНД, мотивуючи відмову відсутністю на обліку у відділенні ФСС від нещасних випадків вказаних осіб, тобто відсутністю особових справ потерпілих та посиланням на те, що відшкодування шкоди працівнику проводиться роботодавцем тієї сторони, законодавство якої поширювалось на працівника на дату отримання каліцтва.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про  зобов’язання включити в акт щомісячної звірки суми  виплачених пенсій  по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено  згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 21 цього Закону передбачено, що виплату пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, здійснює Фонд соціального  страхування.

Пункт 2 статті 7 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачає обов’язок відповідача сплачувати страхові виплати та надавати соціальні послуги працівникам( членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (члені їх сімей на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено у судовому порядку.)

Потерпілі, документи яких не передані відповідачу, продовжують отримувати належні виплати від свого роботодавця, Пенсійного фонду України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються відповідачем в рахунок його страхових внесків, а між страховиками з інших видів страхування і відповідачем в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, який затверджено сумісною постановою обох Фондів  04.03.2003 року № 5-4/4,  він визначає механізм відшкодування на централізованому рівні  Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв’язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які призначені особам, що застраховані згідно із Законом України “Про загальнообов’язкове держане соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності”, в тому числі потерпілим особам , право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків.

На підставі вказаного Положення… позивач і відповідач зобов’язані до 10 числа щомісячно проводити звірки витрат виплачених пенсій на підставі списку осіб, яким виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв’язку з втратою годувальника , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, складати акт щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності …  До 15 числа місяця наступного за звітним акт подається відповідним  головним управлінням Пенсійного фонду України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в АРК, областях, міста Києва та Севастополя (п. 5 Порядку), які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що головні управління Пенсійного фонду           та управління виконавчої дирекції Фонду на підставі поданих актів узагальнюють та узгоджують Довідку про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов’язаних з виплатою відповідних пенсій, та до 20 числа місяця, наступного за звітним, подають її відповідно до Пенсійного фонду та Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідних коштів Пенсійному Фонду України до 25 числа наступного за звітним. (п. 7 Порядку).

Посилання відповідача на обов’язок роботодавців країн СНД, де було спричинено каліцтво потерпілим, здійснювати відшкодування шкоди є безпідставним оскільки вказаним громадянам було спричинено каліцтво на території держав –колишніх республік СРСР, за часів існування СРСР.

Крім того, відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Згідно ст. 3 цієї Угоди усі витрати, пов’язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Посилання відповідача на Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків, яка була укладена 09.09.1994 року (набула чинності для України 06.10.1995 р.), суд також вважає безпідставними, оскільки дана угода регулює правовідносини, що склалися  після її підписання. В даній справі йдеться про  відшкодування витрат по виплаченим пенсіям потерпілим, нещасні випадки на виробництві з якими трапились за часів колишнього СРСР. Крім того, слід зазначити, що вказана Угода була укладена до створення відповідних фондів соціального страхування як в Україні так і в країнах Співдружності. Діюче на той час законодавство до 01.01.2001 року по іншому регулювало правовідносини щодо відшкодування шкоди потерпілій особі у зв’язку з трудовим каліцтвом і професійним захворювання, а саме  на час укладання Угоди саме юридичні особи  у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров’я зобов’язані були відшкодовувати потерпілому втрачений заробіток ,витрати на лікування, додаткове харчування , протезування, тощо, а також у регресному порядку  відшкодовувати органам соціального забезпечення суми виплачених пенсій по інвалідності  у зв’язку у трудовим каліцтвом чи професійним захворюванням. Тому в статті 1 Угоди… від 09.09.94 року і зазначено, що вона поширюється на підприємства, установи і організації. Отже немає підстав вважати, що вказана Угода розповсюджується на пенсійне законодавство.

Крім того, враховуючи, що позивачем у справі гр. Антохі В.Є. та Суворову О.В. призначено пенсії та проводиться їх виплата та ці рішення на час розгляду справи не скасовані, а тому являються правомірними, посилання відповідача як на підставу відмови у підписанні актів щомісячної звірки на відсутність особових справ потерпілих та на незнаходження даних осіб на обліку  у відділенні Фонду соціального забезпечення являються безпідставними, оскільки статтею 7 Закону України “Про страхові тарифи на загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” передбачено, що потерпілі, документи яких не передані відповідачу, продовжують отримувати належні виплати від свого роботодавця, Пенсійного фонду України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються відповідачем в рахунок його страхових внесків, а між страховиками з інших видів страхування і відповідачем в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Пунктом 5 статті 24 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності” на відповідача покладено обов’язок співпрацювати з іншими фондами соціального страхування у фінансуванні заходів, пов’язаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондами виникають  спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 161-163 КАС України,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.  Зобов’язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Братському районі включити в акт щомісячної звірки суми витрат виплачених пенсій по інвалідності у зв’язку з нещасним випадком на виробництві,  по громадянам: Антохі Василю Єремійовичу  за період з листопада 2005 року по червень 2006 року в сумі 491,89 грн., Суворову О.В. за період з  листопада 2005 року по червень 2006 року в сумі 832,86 грн., які здійснені Управлінням Пенсійного Фонду України в Братському районі Миколаївської області.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом  десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко