ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31.08.2007р.
м.Київ
№ 12/201-А

За позовом                    Закритого акціонерного товариства «Видавництво «Киевские

ведомости»

До                              Головного Київського міського управління у справах захисту

споживачів

Про                              визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Л.В.Прокопенко

Секретар О.П.Заяць

Представники:

Від позивача         Бориславський В.А. –п/к (дов. від 25.12.06 р.)

Від відповідача     не з’явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про визнання незаконним та скасування рішення №000193 від 25.12.06 р. про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про рекламу.

Ухвалою суду від 07.03.07 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду попередньому судовому засіданні на 26.04.07 р.

У судовому засіданні 26.04.07 р. розгляд справи відкладено зв’язку з відсутністю представника відповідача.

21.05.07 р. судом отримано відзив на позов, у якому відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

До судового засідання 23.05.07 р. представники сторін не з’явилися, у зв’язку з чим розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 23.05.07 р. закінчено попереднє судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 17.07.07 р. о 11.00.

В судовому засіданні 17.07.07 р. оголошено перерву до 26.07.07 р. о 12.30.

В судовому засіданні 26.07.07 р. оголошено перерву для виготовлення повного тексту постанови.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.06 р. до Департаменту у справах захисту прав споживачів у м. Києві звернувся Воронкін М.Б. зі скаргою на недобросовісну рекламу в газеті «Киевские ведомости». А саме: 07.06.00 р. та 24.06.00 р. в газеті надруковано рекламне оголошення, в якому пропонувалося в разі передплати газети на друге півріччя 2000 р. подальші річні знижки вартості передплати на газету. Такий передплатник ставав членом клубу «Золотий фонд газети».

Крім того, в повідомленні позначено: В наших подписных пунктах свою газету вы можете получить в любое удобное для Вас время, причем в течение трех дней со дня выхода номера. Это удобно! И идти за ней специально не надо, ведь Вы или члены Вашей семьи ежедневно посещаете ближайший универсам или гастроном, делая покупки.

В листопаді 2006 р. споживач Воронкін М.Б. отримав листа від ЗАТ «Видавництво «Киевские ведомости», в якому повідомлялося про те, що у зв’язку з ліквідацією пунктів ДП АМІР - «Киевские ведомости»передплатники можуть з 2006 р. отримувати газету через пошту, доплачуючи вартість послуг доставки.

Споживач неодноразово звертався до ЗАТ «Видавництво «Киевские ведомости», але зрозумілої відповіді на отримав.

Рішенням Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів №000193 від 25.12.06 р. на позивача був накладений штраф за порушення законодавства про рекламу. В якості підстави для накладення штрафу стало порушення позивачем принципів точності та достовірності реклами.

Позивач вважає, що вказане рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідач не повідомляв позивача про слухання справи на порушення вимог Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою КМ України від 26.05.04 р. №693, і справу було розглянуто за відсутності представника позивача.

25.11.06 р., день, коли було прийнято рішення, є неробочим.

Крім того, на думку позивача, рішення ґрунтується на неналежних доказах, зокрема, відсутні примірники газети «Киевские ведомости»від 07 та 24 червня 2000 р., в якій, згідно висновків відповідача, була надрукована оспорювана рекламна стаття.

У рішенні відсутнє обґрунтування розрахунку штрафу.

Також при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. В рішенні сказано, що позивач притягнутий до відповідальності за порушення вимог п. 1 ст. 7 та п. 1 ст. 10 Закону України «Про рекламу»щодо умов підписки та отримання газети.

При цьому, відсутні будь-які вказівки щодо того, який саме принцип реклами порушено позивачем, в чому полягає недобросовісність реклами позивача. Відповідачем не досліджувався фактичний зміст інформації, що викладена у статтях газети.

Зокрема, в частині рекламної статті, що стала підставою для накладення штрафу, зазначено: В наших подписных пунктах свою газету вы можете получить в любое удобное для Вас время, причем в течение трех дней со дня выхода номера. Это удобно! И идти за ней специально не надо, ведь Вы или члены Вашей семьи ежедневно посещаете ближайший универсам или гастроном, делая покупки.

Позивач зазначає, що зазначена інформація вказує на те, що газету можна отримати у підписних пунктах самої газети. При цьому, стаття не містить жодного посилання на місце розташування або адреси підписного пункту, де можна отримати газету.

Підписний пункт газети знаходиться у приміщенні редакції газети по вул. Ольжича, 29.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

На думку відповідача, позивачем порушено принципи реклами, визначені ст. 7 Закону України «Про рекламу», а саме: принцип точності та достовірності.

Під точністю розуміється відсутність перебільшень і недомовок, за рахунок яких рекламодавцям чи розповсюджувачам реклами вдалося б створити у споживачів враження, що рекламовані особа чи товар наділені позитивними рисами чи ознаками, в той час як насправді такі риси у них відсутні, або ж, що об’єкт реклами не містить негативних рис, в той час як такі риси йому притаманні. Точність щодо дотримання вимог до порядку і способу виготовлення та розповсюдження реклами є обов’язковою умовою реалізації принципу законності в рекламі. Точність є необхідною умовою отримання споживачем реклами належної і повної інформації про риси чи властивості особи чи товару, що рекламується, зокрема, по ціну, місце виробництва, тривалість зниження цін чи проведення рекламних акцій, тощо.

Від достовірністю слід розуміти відповідність рекламної інформації в цілому та окремих її елементів дійсним фактам, а саме: характеристикам товарів, їх призначенню, походженню тощо.

Таким чином, позивачем порушено принципи точності та достовірності реклами, що є ознакою її недобросовісності.

Стосовно розміру штрафу, то згідно ст. 27 Закону України «Про рекламу», у разі неможливості встановлення вартості реклами на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 250 ГК України передбачено термін для застосування адміністративно-господарських санкцій до суб’єкта господарювання –протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Штраф є адміністративно-господарською санкцією згідно ст. 239 ГК України.

Будь-якими спеціальними законами не передбачено інших строків накладення санкцій за порушення законодавства про рекламу.

Згідно матеріалів справи позивач повідомив М.Г.Вороніна про те, що газета не буде видаватися за підпискою у жовтні 2005 р., після чого почалося листування між скаржником та позивачем з приводу умов підписки.

Таким чином, дії, що стали підставою для звернення скаржника до Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів, вчинені позивачем у жовтні 2005 р.

Скаржник –М.Г.Воронін –звернувся до відповідача у лютому 2006 р., тоді як відповідачем розглянуто справу з винесенням рішення лише у грудні 2006 р.

Таким чином, відповідачем пропущено строк для застосування адміністративно-господарських санкцій до позивача, встановлених ст. 250 ГК України, що є достатньою підставою для визнання рішення незаконним.

Крім того, позивач обґрунтовує позов тим фактом, що його не повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, і оскаржуване рішення прийняте за його відсутності.

Відповідач у наданих поясненнях зазначене твердження не спростував.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, який в даному випадку заперечує проти адміністративного позову, будь-яких пояснень щодо факту розгляду справи за відсутності представника позивача та належного його повідомлення про розгляд справи не надав.

Таким чином, факт порушення в цій частині вимог законодавства – п.16 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Постановою КМ України від 26.05.04 р. №693.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Вищенаведених обставин цілком достатньо для висновку про незаконність оскаржуваного рішення, у зв’язку з чим суд не вважає за необхідне досліджувати наявність чи відсутність дотримання вимог законодавства про рекламу по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 161-163, 186 КАС України, ст. 250 ГК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити.

2.          Визнати незаконним та скасувати рішення Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів №000193 від 25.12.06 р. про накладення штрафу на Закрите акціонерне товариство «Видавництво «Киевские ведомости»за порушення законодавства про рекламу.

3.          Постанова може бути оскаржена в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя                                                                                          Л.В.Прокопенко