ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"16" жовтня 2007 р.                                        Справа
№ 11/266а(16/172)

За позовом: Державної
податкової інспекції  у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул. Кирпоноса,
28

До: Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про стягнення 1000,00 грн. за
рахунок активів

Суддя Ю.М. Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН :

Від Позивача: Ступак С.О. - ст.
держподатінспектор, дов. від 14.05.07 р. № 3083/9/10-010.

Від Відповідача: не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Державною податковою інспекцією у
м. Чернігові подано позов до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача за рахунок його активів до місцевого
бюджету 1000,00 грн. несплаченої вартості торгових патентів з надання послуг у
сфері грального бізнесу.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у призначене судове
засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового розгляду відповідача було
повідомлено належним чином. Заяв та клопотань від відповідача до суду не
надходило.

Суд вважає за можливе вирішити
справу без участі відповідача на підставі наявних у ній доказів, з урахуванням
висновків і мотивів, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України,
якою цю справу направлено на новий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та
наявні у ній докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстровано як суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну особу, взято на податковий облік в ДПІ у
м. Чернігові.

Відповідач 03.02.05 р. звернувся до
ДПІ у м. Чернігові з заявою на придбання чотирьох торгових патентів для надання
послуг у сфері грального бізнесу з використанням більярдних столів на період з
10.02.05 р. по 10.02.10 р., сплативши при цьому платіжним дорученням № 1 від
03.02.05 р. 3600,00 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України
„Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” від 23.03.96 р. №
98/96-ВР (далі -Закон № 98) в редакції Закону, що діяла на час сплати
відповідачем вартості патентів та подання заяви на їх придбання, патентуванню
підлягають операції з надання послуг у сфері грального бізнесу, які
здійснюються суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними
підрозділами.

У разі коли суб'єкт підприємницької
діяльності має структурні (відокремлені) підрозділи, торговий патент
придбавається окремо для кожного структурного
(відокремленого) підрозділу (грального місця).

Вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у сфері грального  бізнесу встановлюється у фіксованому розмірі
(за рік) для використання столів для більярду,
що вводяться в дію за допомогою жетона, монети або без них, крім столів
для більярду, що використовуються для спортивних аматорських змагань, - 1800
гривень за кожний стіл для більярду.

Торговий патент на здійснення
операцій з надання послуг у сфері
грального  бізнесу має бути
виданий на кожне окреме гральне місце (гральний автомат, гральний стіл).

Термін дії торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу становить 60
календарних місяців.

Оплата вартості торгового патенту
на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу провадиться
щоквартально до 15 числа місяця, що передує звітному кварталу.

Під час придбання торгового патенту
на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу суб'єкт
підприємницької діяльності вносить одноразову плату у розмірі вартості
торгового патенту за 3 місяці. На суму, сплачену під час придбання торгового
патенту,   зменшується розмір плати за
торговий патент, яка підлягає внесенню в останній квартал його дії.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає, що вартість патенту  в разі
використання столів для більярду має становити 600,00 грн. на рік.

Але, така вартість була встановлена
Законом № 98 в редакції, яка діяла до 01.01.04 р.

З 01.01.04 р. набрав чинності
Закону України „Про Державний бюджет на 2004 рік” від 27.11.03 р. № 1344-IV,
статтею 57 якого передбачено, що встановлені частиною 3 статті 5 Закону України
„Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” стосовно вартості
торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального
бізнесу цифри „1400”, „64000”, „48000”, „2000”, „600”, „2400” замінити
відповідно цифрами „2800”, „128000”, „96000”, „4000”, „1200”, „4800”.

З 01.01.05 р. набрав чинності
Закону України „Про Державний бюджет на 2005 рік” від 23.12.04 р. № 2285-IV,
статтею 47 якого передбачено, що встановлені частиною 3 статті 5 Закону України
„Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” стосовно вартості
торгового патенту на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального
бізнесу цифри „1400”, „64000”, „48000”, „2000”, „600”, „2400” замінити
відповідно цифрами „4200”, „192000”, „144000”, „6000”, „1800”, „7200”.

Отже, на час придбання патентів
відповідачем вартість одного патенту на рік для гри в більярд становила 1800,00
грн., тому посилання відповідача на наявність конфлікту інтересів та
необхідність його врегулювання за правилами, встановленими Законом України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків вперед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21.12.00 р. № 2181-ІІІ (далі -Закон № 2181) є необґрунтованими.

На момент звернення позивача з
позовом до суду, згідно наданого позивачем у позовній заяві розрахунку та
витягу з особової картки відповідача недоплата
вартості за торгові патенти складала 1000,00 грн. Ця сума не сплачена
відповідачем і на момент прийняття рішення по справі -16.10.07 р.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 14 Закону
України „Про систему оподаткування” від 25.06.97  р. № 1251-ХІІ (далі -Закон № 1251) плата за
патент на деякі види підприємницької діяльності
належить до загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Тобто до стягнення заборгованості з
податкових платежів мають застосовуватись норми Закону № 2181, який є
спеціальним законом з питань оподаткування та регулює порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Позивач заявив позовні вимоги про
стягнення боргу за рахунок активів за рішенням суду. Такий спосіб стягнення
податкового боргу передбачений п.п.3.1.1 ст. 3 Закону № 2181.

Разом з тим, такому стягненню
повинна передувати процедура, передбачена цим Законом, а саме: узгодження
податкового зобов'язання та направлення податкових вимог.

Так, порядок узгодження податкового
зобов'язання передбачений ст. 5 Закону № 2181, пункт 5.1 якої встановлює, що
податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Пунктом 5.2 цієї статті передбачена
також процедура апеляційного узгодження податкового зобов'язання, а саме -
податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Відповідно до п.п.5.4.1 узгоджена
сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки,
визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як встановлено п.6.2, 6.3 ст. 6
Закону № 2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Податкова вимога має містити  загальну суму податкового боргу та суми
податкового боргу за кожним окремим податком, збором (обов'язковим платежем).
Податковий орган веде реєстр виданих податкових вимог щодо окремих платників
податків.

Податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не
раніше першого робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша
податкова   вимога містить
повідомлення  про факт узгодження  податкового зобов'язання  та виникнення права податкової застави на
активи платника податків, обов'язок
погасити суму податкового  боргу  та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не
раніше тридцятого календарного дня від дня
направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова
вимога додатково до відомостей,
викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про
дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у
податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх
продажу.

Податкова вимога вважається
надісланою  (врученою)  фізичній особі, якщо  її
вручено  особисто такій фізичній
особі або її законному представникові чи надіслано листом на її  адресу
за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із
повідомленням про вручення.

У такому самому порядку
надсилаються податкові повідомлення.

Позивач не надав доказів того, що
податкове зобов'язання відповідача по платі за патенти є узгодженим, а також
те, що податковим органом складались податкове повідомлення, перша і друга
податкові вимоги та надсилались платнику податків.

Необхідно зазначити, що не
відбулося також і самостійного узгодження податкового зобов'язання по платі
за  патент шляхом подання податкової
декларації, з наступних підстав.

Пунктом 1.11 ст. 1 Закону № 2181
дано визначення податкової декларації як документу,  що подається платником податків до
контролюючого органу у строки, встановлені
законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата
податку, збору  (обов'язкового  платежу).

Пунктом 4.1 ст. 4 цього Закону
встановлено, що платник  податків
самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків, передбачених
підпунктом  "г"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2,  а також
пунктом 4.3 цієї статті (тобто випадків визначення такого зобов'язання
податковим органом).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9
Закону № 1251 платники податків зобов'язані подавати до державних податкових
органів та інших держаних органів відповідно до законів декларації,
бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Законом № 98 не передбачено
обов'язку  платника податків подавати
податкову звітність, на підстав якої здійснюється нарахування та/або сплата за
патент. В силу ч. 2 ст. 2 цього Закону, заявка на придбання патенту є підставою
для такого придбання, а не для нарахування або сплати обов'язкового платежу,
тому не є податковою декларацією у розумінні Закону № 2181.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування,
їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не
додержано процедуру узгодження податкового зобов'язання та стягнення
податкового боргу, передбачену Законом № 2181.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим
Кодексом,  постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України, в судовому засіданні 16.10.07 р. проголошено тільки в ступну та
резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена 22.10.07 р.

Сторони можуть отримати копію
постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім'я судді
через канцелярію суду.

Суддя
Ю.М.Бобров