ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2007 р.
№ 14/231

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Дунаєвської Н.Г.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Рівнегаз"

на ухвалу
Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2007 року

у справі
№ 14/231 господарського суду Рівненської області

за позовом
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"

до
третя особа
Відкритого акціонерного товариства "Рівнегаз"
ДК "Укртрансгаз"

про
та за зустрічним позовом
до
третя особа
про
стягнення 19 658 116,71 грн.
Відкритого акціонерного товариства "Рівнегаз"
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
ДК "Укртрансгаз"
визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

позивача
Мицько Р.М.,

відповідача
третьої особи
Чумак В.О.,
Самойленко К.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Рівненської області від 01.12.2005 року у справі №14/231 в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006 р. зазначене рішення скасовано в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006 р. дану постанову залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2007 р. відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29.11.2006 р. у справі №14/231.

19.04.2007 р. ВАТ "Рівнегаз" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у зв’язку з тим, що працівниками СБУ встановлено те, що акти приймання передачі газу від імені ВАТ "Рівнегаз" підписано невстановленою особою, а також те, що відсутні документи, які б підтверджували надходження газу в газотранспортну систему ДК "Укртрансгаз". Зазначену заяву було доповнено, ВАТ "Рівнегаз" просив постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006 року у справі № 14/231 скасувати, а рішення господарського суду Рівненської області від 01.12.2005 р. залишити без змін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2007 р. (судді: Краєвська М.В., Давид Л.Л., Мурська Х.В.) відповідачу відмовлено у задоволенні заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.07.2006 року у справі № 14/231 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву ВАТ "Рівнегаз". В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарським судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені. Якщо нововиявлені обставини пов'язані із виявленням фактів подання експертом завідомо неправильного висновку, який було покладено в основу судового рішення, або завідомо неправильного перекладу документів чи пояснень учасників процесу, або подання фальшивих документів тощо, такі факти також мають бути підтверджені у встановленому законом порядку. Не можуть вважатись нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Як з’ясував апеляційний господарський суд, нововиявленими обставинами відповідач вважає лист Управління Служби Безпеки України в Рівненській області від 19.03.2007 р. № 13/997, підписаний т.в.о. (апеляційний господарський суд звернув увагу, що документального підтвердження цій обставині не надано) начальника відділу БКОЗ управління, не засвідчена належним чином ксерокопія якого залучена до матеріалів справи. В листі зазначено про відсутність у ВАТ "Рівнегаз" документів, які б підтверджували реальну передачу природного газу та його проходження у газотранспортній системі  ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України",  а також те, що акт прийому-передачі газу підписано від імені ВАТ "Рівнегаз" невстановленою особою. Довіреності на вчинення іншими особами операцій по прийманню газу підприємством не видавалось. Здійснювати вказані операції від імені ВАТ "Рівнегаз" без довіреності міг тільки голова правління. Інших нововиявлених обставин заявник не навів.

Апеляційний господарський суд, відхилив доводи заявника про те, що дана обставина є нововиявленою та має значення для вирішення справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з акту приймання-передачі природного газу, останній підписано від імені ВАТ "Рівнегаз" і скріплено печаткою товариства. Як в суді першої, так і в судах апеляційної та касаційної інстанцій заявником не ставився під сумнів підпис цього акту та не ставилось питання про його підписання "невстановленою" особою.

Разом з тим, на даний час заявник посилається на висновок спеціаліста науково-дослідного експериментально-криміналістичного центру при УМВС у Рівненській області, яким встановлено підписання акту Балко М.Й., котрий за словами заявника, займає посаду заступника голови правління. Таким чином, дана обставина була відома заявнику ще з моменту складання акту, а тим більше на час розгляду справи у господарському суді.

Окрім того, питання щодо визнання акту приймання-передачі природного газу в якості належного та допустимого доказу по справі неодноразово розглядалось у судах різних судових інстанцій.

Водночас, акт приймання-передачі природного газу від 19.03.2001 року, відповідно до якого позивач згідно з договором на постачання природного газу № 10/1-560 від 19.03.2001 року у квітні 2001 року передав, а відповідач прийняв природний газ у обсязі 59165,359 тис. м3 на суму 19 169 576,32 грн., підписаний і скріплений печатками обох сторін без зауважень щодо якості та строків його виконання.

Сторона, підписавши договір та прийнявши його до виконання, а також використовуючи прийняте майно, вчинила значимі дії, що спрямовані на схвалення спірного договору. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 13.01.2004 р. у справі № 20/178 та від 13.08.2002 р. у справі № 12/472. ВАТ "Рівнегаз" вчинило ряд дій, які свідчать про схвалення спірного акту приймання-передачі газу, прийняв і використав газ, визнав заборгованість за отриманий газ.

Згідно до п. 9.2 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними" від 12.03.1999 р. № 02-5/111 (зі змінами та доповненнями) наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника (лист, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.). У такому випадку вимога про визнання угоди недійсною з мотивів відсутності належних повноважень представника на укладення угоди задоволенню не підлягає.

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обгрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не могли знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог щодо повного, об’єктивного та всебічного розгляду судом усіх обставин справи.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до вірного висновку про те, що акт приймання-передачі природного газу за договором №10/1-560 вже неодноразово досліджувався в судах першої та апеляційної інстанцій, а відтак обставини, наведені в заяві ВАТ "Рівнегаз" не є нововиявленими.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 30.07.2007 року у справі № 14/231 залишити без змін.

Головуючий,  суддя                                                                  М. Михайлюк

Судді:                                                                                      Н. Дунаєвська

В. Рибак