Київський міжобласний апеляційний господарський суд
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.07                                                                                            Справа №  07/3594а

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:          Яковлева М, Л, (доповідач по справі),

суддів:                                 Рудченка С.Г. суддів:                                 Шкурдова  Л. М.

.

секретар судового засідання:  Швидак  С.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кабаннік М.В. –представник за дов. № 24/07 від 03.01.07 р.;

від відповідача: не з’явились.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль», м. Черкаси на постанову господарського суду Черкаської області від 10.11.2006 року

по справі  № 07/3594а   (суддя Дорошенко М.В.)

за  позовом          Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі,

м. Черкаси

до          товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль», м. Черкаси

про                      стягнення 169 619,29 грн.

Обставини справи:

В липні 2006 року Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси звернулося до господарського суду Черкаської області з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль»про стягнення 169 619,29 грн. заборгованості, а саме: 35 815.28 грн. недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, 106 618,76 грн. штрафу і 27 185,25 грн. пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивач неодноразово заявляв про часткове погашення відповідачем стягуваної суми заборгованості.

Таким чином на день розгляду справи  місцевим судом непогашена сума заборгованості становить 111 503,97 грн., а саме: 35 815,28 грн. недоїмки зі страхових внесків, 60 301.70 грн. штрафу і 15 386,99 грн. пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Постановою господарського суду Черкаської області від 10.11.2006р. по справі            № 07/3594а адміністративний позов задоволено частково та стягнуто  з відповідача 35 815,28 грн. недоїмки зі сплати страхових внесків, 60 301,70 грн. штрафу та 15 386,99 грн. пені за несвоєчасну сплату страхових внесків, в решті –відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною постановою, відповідач звернувся до Київського міжобласного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду Черкаської області від 10.11.2006р. та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі на постанову місцевого господарського суду скаржник обґрунтовує свою вимогу тим, що дана постанова не обґрунтована та незаконна. Ухвалою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.12.2006 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль», м. Черкаси прийнято до провадження.

Ухвалою від 31.01.2007 року в зв’язку з неявкою представника  відповідача та клопотання останнього відкласти розгляд справи, а також необхідністю подання акту звірки розрахунків, апеляційний суд відкладав розгляд справи № 07/3594а на 08.02.2007 року.

У судове засідання, яке відбулось 08.02.2007 року, відповідач свого представника не направив, причини неявки не повідомив.

Відповідно до частини 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства (далі –КАС) України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів апеляційного суду розглядає справу за відсутністю відповідача.

Представник позивача відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні підтримав постанову місцевого господарського суду та надав на вимогу апеляційного суду акт звірки, відповідно до якого представник відповідача відмовився від підпису останнього.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС) України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду залишити без змін виходячи з наступного:

У відповідності до п. 4 частини третьої ст. 129 Конституції України, та ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як зазначається в частині першій ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі  яких   суд     встановлює наявність  або  відсутність  обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2006 року позивач прийняв рішення              № 195 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, за яким вирішив застосувати до відповідача 106 618,76 грн. штрафу і 27 185,25 грн. пені, передбачених п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України від 09.07.2004 року                    № 1058-ІУ «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»(далі Закон) . Вказане рішення позивач поштою надіслав відповідачу рекомендованим листом з повідомленням на адресу: м. Черкаси, вул. Чехова, 72, що підтверджується повідомленням про вручення (копія знаходиться в матеріалах справи). Згідно з відміткою пошти на повідомленні про вручення рекомендованого листа останній одержала від адресата Гудкова 17.03.2006 року. Відповідач заперечує проти отримання рішення Пенсійного фонду України № 195, мотивуючи тим, що громадянка Гудкова на підприємстві відповідача ніколи не працювала і не працює, на доказ чого до апеляційного суду подає довідку від 13.11.2006 року. Зазначена довідка не може бути доказом на підтвердження наявності чи відсутності факту трудових відносин між громадянкою Гудковою та відповідачем, так як не має юридичної сили, інших доказів відповідач до суду не надав, в повідомленні про вручення рішення вказана адреса належить відповідачу, згідно довідки ЄДРПОУ № 22-3286, а тому заперечення проти отримання рішення фонду не приймається судом до уваги.

22 травня 2006 року ТОВ «С.Т. Черкаси-Текстиль» надав позивачу розрахунок суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за квітень 2006 року, відповідно до якого відповідач самостійно нарахував суму страхових внесків, що підлягає сплаті позивачу, у розмірі 35 815 грн.

Постановою господарського суду Черкаської області від 16.06.2006 року у справі № 06/2538а був задоволений позов управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі до ТОВ «С.Т. Черкаси-Текстиль»про стягнення частини боргу зі страхових внесків (без урахування штрафів та пені) нараховані за звітні місяці з жовтня 2005 року по березень 2006 року у сумі 27 076, 49 грн. При цьому місцевий господарський суд врахував платежі зі сплати страхових внесків, здійснені відповідачем станом на 05.06.2006 року, що відображається в постанові по справі № 06/2538а.

Усі платежі зі сплати страхових внесків, здійснені відповідачем станом після 05.06.2006 року по 10.11.2006 року, позивач згідно з карткою особового рахунку відповідача зарахував у погашення сум недоїмок зі страхових внесків, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. Відповідно сума заборгованості у відповідача перед позивачем станом на 10.11.2006 року становить 111 503,97 грн., у тому числі: 35 815,28 грн. недоїмки зі страхових внесків, 60 301,70 грн. штрафу і 15 386,99 грн. пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частина 1 ст. 15 Закону визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону страхувальниками є роботодавці, до яких відноситься і позивач.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону встановлено зобов'язання страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Частинами 3, 6 ст. 18 Закону передбачено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Для роботодавця страхові внески до солідарної системи відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно з ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІУ страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

Частини 2. ст. 106 Закону передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 5 та п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону №1058-ІУ за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, на таких страхувальників виконавчими органами Пенсійного фонду накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

З огляду на вищевикладене господарський суд прийшов до таких висновків.

Частиною 13 ст. 106 Закону №1058-ІУ встановлено, що про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій. Суми пені та штрафів, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією, яка здійснює виплату і доставку пенсій, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк страхувальник, банк чи організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій, має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення виконавчого органу Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення вищим органом Пенсійного фонду або судом рішення у справі. Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються до винесення судом рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки, якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в частині стягнення 35 815,28 грн. недоїмки зі страхових внесків, 60 301,70 грн. штрафу і 15 386,99 грн.  пені за несвоєчасну сплату страхових внесків.

Згідно зі ст. ст. 72, 73 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги зазначене вище, апеляційний господарський суд, підстав для задоволення апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль», м. Черкаси не вбачає, оскільки відповідачем не доведено факт порушення господарським судом Черкаської області норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до Роз‘яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у п. 1 постанови від 29.12.1976 року № 11 „Про судове рішення” із змінами і доповненнями, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/3594а прийнято судом у відповідності до вимог чинного законодавства та після повного і всебічного з’ясування всіх обставин справи.

Керуючись: п. 1 ст. 198, ст. 200, п.1 ст. 205, ст. 206 КАС України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

у х в а л и в :

1.          Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю  «С.Т. Черкаси-Текстиль», м. Черкаси на постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/3594а залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 року по справі № 07/3594а залишити без змін.

3.          Матеріали справи № 07/3594а повернути до господарського суду Черкаської області.

4.          Ухвала апеляційного господарського суду, відповідно до ст. 254 КАС України, набирає чинності з моменту її проголошення.

5.          Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                          Яковлєв М. Л.                                            Судді:                                                                                      Рудченко С.Г.  Судді:                                                                                      Шкурдова  Л. М.