ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2007                                                                                   Справа № 16/202

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Ясир Л.О., Науменко І.М.,

секретар судового засідання –Марченко М.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача –Селезньов М.Д., протокол від 12 лютого 2004 року №12;

від відповідача –Водяна О.М., довіреність від 27 квітня 2007 року №52-16/31; Матвєєва Т.В., довіреність від 26 грудня 2006 року №32-16/106;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕТ”, м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2007 року у справі № 16/202

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕТ”, м.Кривий Ріг

до Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг

про стягнення 30 000 грн. 00 коп.,

за заявою Відкритого акціонерного товариства “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”, м.Кривий Ріг

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2007 року у справі № 16/202 (суддя Загинайко Т.В.) визнано таким, що не підлягає виконання наказ господарського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2002 року №16/202, виданий на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2002 року про стягнення з ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат”  на користь ТОВ “ТЕТ” 30000 грн. боргу, 300 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат по сплаті на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті заявлених вимог відмовлено.

Ухвала, з посиланням на положення ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, мотивована тим, що вимоги кредитора згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2002 року, не заявлені у справі про банкрутство відповідача, є погашеними, а  зобов’язання ВАТ “ПГЗК “ перед ТОВ “ТЕТ” відповідно є припиненими.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач –ТОВ “ТЕТ”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про неправомірність визнання судом його вимог погашеними, оскільки вони не заявлялись і не розглядались у справі про банкрутство ВАТ “ПГЗК”. Також вказує, що порушення провадження у справі про банкрутство не призводить до таких наслідків, як визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а ч.8 ст.34 ЗУ “Про виконавче провадження” передбачає зупинення виконавчого провадження у випадку порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідач –ВАТ “ПГЗК”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, ухвалу господарського суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити її без змін, а в задоволенні скарги просить відмовити. У поданому відзиві зазначає, що оскільки позивачем, який є конкурсним кредитором, не заявлені вимоги у справі про банкрутство, то за ст.14 Закону № 2343 його вимоги є погашеними.

В порядку ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 25 жовтня 2007 року до 01 листопада 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2002 року у справі № 16/202 визнано неукладеним договір від 27 січня 2000 року №25“д” між ВАТ “Південний гірничо-збагачувальний комбінат” та ТОВ “ТЕТ”, стягнуто з ВАТ “ПГЗК” на користь ТОВ “ТЕТ” 30000 грн. боргу, 300 грн. витрати по сплаті державного мита та 118 грн. витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу /а.с.30-31 т.1/.

На виконання рішення господарським судом Дніпропетровської області 18 липня 2002 року виданий наказ /а.с.32 т.1/.

09 липня 2007 року боржником –ВАТ “ПГЗК” до господарського суду подано заяву від 09 липня 2007 року вих.№ 52-16/833 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в порядку ст.117 ГПК України та про зобов’язання органу ДВС закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу /а.с.116-119 т.1/.

В обґрунтування вказаної заяви боржник з посиланням на ч.2 ст.14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” зазначив, що незаявлені позивачем ТОВ “ТЕТ” грошові вимоги у справі № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “ПГЗК” вважаються погашеними, а тому обов’язок боржника є відсутнім і вважається припиненим.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про часткове задоволення заяви ВАТ “ПГЗК”.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість в сумі 30000 грн., стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2002 року у даній справі № 16/202,  виникла у зв’язку з невиконанням боржником зобов’язань по оплаті вартості отриманого товару у 2000 році.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2005 року за заявою ВАТ “Науково-дослідний проектно-конструкторський та технологічний інститут механізації праці в чорній металургії” порушено справу  № Б29/21/05 про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника /а.с.42 т.1/.

Таким чином, позивач ТОВ “ТЕТ”, у відповідності зі ст.1 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, відносно боржника є конкурсним кредитором.

11 березня 2006 року в газеті “Голос України” № 45 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ “Південний ГЗК” /а.с.43 т.1/, а 10 серпня 2006 року господарським судом затверджено реєстр вимог кредиторів /а.с.44-46 т.1/. Вказаною ж ухвалою визнано погашеними вимоги кредиторів, які заявлені після спливу 30-ти денного строку з дня опублікування оголошення або не були заявлені взагалі.

Як вбачається із ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2007 року у справі №Б29/21/05 16 листопада 2006 року затверджено мирову угоду від 17 жовтня 2006 року та припинено провадження у справі /а.с.47-48 т.1/.

Згідно ч.1 ст.14 вищевказаного Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Як встановлено ч.2 ст.14 Закону, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Позивач –ТОВ “ТЕТ” до господарського суду із грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство не звертався, його не було включено до реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду від 10 серпня 2006 року.

Таким чином, вимоги ТОВ “ТЕТ” до боржника в розмірі 30 418,00 грн. за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2002 року у справі № 16/202 вважаються погашеними.

У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.117 ГПК України господарський, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі якщо обов’язок боржника відсутній повністю або частково у зв’язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших підстав, господарський суд визнає наказ таким, що підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, однією з підстав для визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов’язку боржника за наказом повністю або частково у зв’язку з його припиненням з інших причин, до яких слід відносити погашення грошових вимог відповідно до Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що погашеними вимогами кредиторів визнаються задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну, зобов’язання або припинення зобов’язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.

З урахуванням викладеного господарським судом зроблений правильний висновок про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 ГПК України та визнання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 18 липня 2002 року у справі №16/202 таким, що не підлягає виконанню.

При цьому судова колегія визнає необґрунтованими викладені в апеляційній скарзі доводи позивача щодо чинності та обов’язковості виконання рішення суду, оскільки винесення судом рішення про стягнення заборгованості з боржника у позовному провадженні не звільняє кредитора від обов’язку подання заяви у справі про банкрутство в порядку статті 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Також, судова колегія вважає за необхідне відмітити про наявність правової позиції Верховного Суду України щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню за вимогами, які є погашеними на підставі ч.2 ст.14 Закону про банкрутство, висловленої в постанові від 02 жовтня 2007 року № 07/249 у справі № 6/73 за позовом ТОВ “Преобразователь-сервіс ЛТД” до ВАТ “Алчевський металургійний комбінат” про стягнення 86869,48 грн. / а.с.100-101 т.2/.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо відмови у задоволенні вимоги заявника про зобов’язання органу Державної виконавчої служби закінчити виконавче провадження з примусового виконання наказу, оскільки названа вимога не може бути заявлена в порядку ст.117 ГПК України, а скарга на бездіяльність органу державної виконавчої служби на підставі ст.121-2 ГПК України боржником не заявлялась.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала господарського суду відповідає вимогам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.103, 105, 106  ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2007 року у справі №16/202 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ТЕТ” –без задоволення.

Головуючий                                                                                              О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                          Л.О.Ясир

І.М.Науменко