ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/107
14.03.07 р.

За позовом:          АБ „Аллонж”;

До:                    ТОВ „Енергоальянс”;

Про:                     визнання мирової угоди частково недійсною.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:                    Сопов В.М., представник, довіреність №6 від 05.06.2006 р.;

Від відповідача:            не з”явились.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 22.02.2007 р. до 14.03.2007р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 22.02.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати недійсним пункт 7 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2005 р. у справі №23/753; стягнути з відповідача 85,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач—Товариство з обмеженою відповідальністю „Енергоальянс”, повноважних представників в судове засідання не направив, незважаючи на визнання судом їх явки обов’язковою, відзив на позов не надав, позовні вимоги по суті не заперечив. Керуючись статтею 75 ГПК України, господарський суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір по суті за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2005 р. затверджена мирова угода у справі №23/753-б від 10.02.2005 р., укладена між ТОВ „Енергоальянс” та кредиторами Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоальянс”.

Пунктом 7 мирової угоди передбачено, що боржник (ТОВ „Енергоальянс”) зобов’язаний провести розрахунок з кредитором –АБ „Аллонж” шляхом перерахування на рахунок кредитора в строк до 15.12.2007 р. суми основного боргу по кредитному договору №480 від 25.06.2002р. у розмірі 12 484 824,00 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Як визначено частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Частинами першою –третьою, п’ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Постановою Правління Національного банку України від 10.08.2004 р. №381 було з 11.08.2004 р. відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації АБ „Аллонж”.

Згідно з пунктом 13 статті 88 Закону України „Про банки і банківську діяльність” процедура ліквідації банку повинна бути завершена не пізніше трьох років з дня відкликання банківської ліцензії.

Враховуючи вищезазначені обставини, пункт 7 мирової угоди від 05.04.2005 р. у справі №23/753-б суперечить пункту 13 статті 88 Закону України „Про банки і банківську діяльність”, а тому зазначений пункт підлягає визнанню його недійсним.

Згідно зі статтею 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину вцілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним пункт 7 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2005 р. у справі №23/753, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю „Енергоальянс” (інд. 04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ) та кредиторами Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоальянс”.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоальянс” (інд. 04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ) на користь Акціонерного банку „Аллонж” (інд. 01001, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 5, ) 85 (вісімдесят п’ять) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко