СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 жовтня 2007 року
Справа № 2-4/6434-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача: Рогожіна І.Б., довіреність № 7 від 18.05.2007,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-Я-ДА-ПРОДАКШН" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Бєлоглазова І.К.) від 07 серпня 2007 року у справі №2-4/6434-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-Я-ДА-ПРОДАКШН" (вул. Фрунзе, 60,Київ, 04080)

до           товариства з додатковою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Ялта" (вул. Соханя, 7,Ялта,98600)

про стягнення 8400000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Я-ДА-ПРОДАКШН” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про  стягнення з товариства з додатковою відповідальністю „Телерадіокомпанія „Ялта”  компенсації за порушення авторського права в розмірі 8.400.000 грн. та вимогою заборонити будь-яким засобом та у будь-якій формі розповсюджувати об’єкт авторського права –відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов”.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 серпня 2007 року (суддя Бєлоглазова І.К.) у справі №2-4/6434-2007  у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем його майнових авторських прав на відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов”.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить  рішення скасувати, позов задовольнити, вважаючи рішення суду прийнятим  з порушенням норм матеріально права, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що на підставі договору від 9 лютого 2005 року позивач має виключне право на використання відеофільму „Мечты сбываются и не сбываются”, назва якого у червні 2006 року  була замінена на „Сказ про двух братьев близнецов”. Зміна назви відеофільму не   свідчить про те, що твір зі зміненою назвою є самостійним об’єктом авторського права і тому потребує укладення іншого договору про передачу авторського права. Факт порушення його права підтверджений постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розпорядженням заступника голови суду змінено склад колегії суддів: суддя Дугаренко О.В. замінена на суддю Ткаченко М.І.

У судовому засіданні представник відповідача не погодився з доводами апеляційної скарги, підтримав рішення суду першої інстанції.

Позивач не скористався наданим правом на участь його представника у розгляді справи, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

При таких обставинах, а також враховуючи, що у матеріалах справи достатньо доказів для повного, всебічного та об’єктивного дослідження всіх обставин, явка у судове засідання це право, а не обов’язок сторони, судова колегія ухвалила  розглянути апеляційну скаргу у відсутність представника позивача.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія встановила наступне.

1 березня 2005 року Державним Департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України було зареєстровано авторське право на аудіовізуальний твір - відеофільм „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”   за авторами Ямненко В.П., Бухтіяровим Л.Б., Красненко Н.В., Яцуненко С.Г., Бекета С.К., про що видано свідоцтво № 12372 (а.с. 9).

9 лютого 2005 року  між  авторами Ямненко В.П., Бухтіяровим Л.Б., Красненко Н.В., Яцуненко С.Г., Бекета С.К. та  товариством з обмеженою відповідальністю „ТРИ-Я-ДА-ПРОДАКШН” був укладений договір про передачу (відчуження) виключних майнових авторських прав на відеофільм „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”(а.с. 10-14).

Згідно підпунктам 5.1, 5.2 Договору позивач набув виключне право на використання твору у будь-якій формі і будь-яким засобом, а також на дозвіл (ліцензія, передання) перешкоджання неправомірному використанню твору іншими особами у тому числі шляхом публічного сповіщення, публічної демонстрації та показу.

Відповідно до частини 2 статті 31  Закону України „Про авторське право та суміжні права” від 21.12.1993 № 3792-ХІІ майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому  визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Позивач у позові зазначає, що відповідачем порушені його виключні майнові права на аудіовізуальний твір –відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, однак за договором від 9 лютого 2005 року позивачу були передані всі майнові авторські права лише на відеофільм „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, а також права на всі авторські матеріали, які були створені ними для цього  твору.

Апеляційна інстанція вважає, що позивач не втратив право на використання відеофільму „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, але не набув права на використання відеофільму „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”.

Як свідчать матеріали справи відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников” це зовсім інший твір ніж відеофільм „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, який є самостійним об’єктом авторського права.

Так, з заяви про реєстрацію авторського права на твір від 1 лютого 2007 року (а.с. 15-18) слідує, що робота над повною версією відеофільму „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников” були закінчена у червні 2006 року (до цього демонструвалася попередня версія фільму). За наслідками цієї роботи був створений аудіовізуальний твір - відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, авторські права на який були зареєстровані Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти  та науки України 26 березня 2007 року, про що надано свідоцтво № 19984.

При таких обставинах апеляційна інстанція вважає, що право позивача на виключне використання відеофільму „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников” відеофільму не порушено, так як він не набув цього права. Договором від 9 лютого 2005 року йому ці права надані не були, іншого авторського договору позивач судової колегії не надав.

Крім цього, судова колегія зазначає, що позивач не надав суду жодних доказів, що відповідачем використовувався аудіовізуальний твір -  відеофільм „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”.

З вказаних вище обставин, апеляційна інстанція не приймає доводи апеляційної скарги, що позивач має право на виключне використання відеофільму „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, тому що має право на використання відеофільму „Мечты сбываються и не сбываються” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников”, так як у даному разі відбулася не зміна найменування твору, а реєстрація  твору, на який позивач не набув права.

Посилання позивача на факти, що встановлені постановою Відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Ялтинського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, як на підтвердження своїх доводів про використання відповідачем відеофільму „Сказ про двух братьев близнецов” із циклу „Сказки для взрослых дальтоников” відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України не приймаються до уваги, так як постанова про відмову у порушенні кримінальної справи не є обовяз'ковою для господарського суду у частині прийняття встановлених нею фактів.

Враховуючи  викладене, апеляційна інстанція вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та задоволенню не підлягає, рішення судом першої інстанції прийнято при відповідності висновків суду обставинам справи, при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 101,  пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ТРИ-Я-ДА-ПРОДАКШН" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 07 серпня 2007 року у справі № 2-4/6434-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  О.Л. Котлярова

Судді                                                                                І.В. Антонова

М.І. Ткаченко