Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" листопада 2007 р.                                                     Справа № 12/81"Д"

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача не з'явився.

від відповідача не з'явився.

від третьої особи: не з'явився

розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Романів" (м.Житомир)

до Закритого акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку" в особі Філії "Житомирське Центральне відділення Промінвестбанку" (м. Житомир)

Третя особа: Відкрите акціонерне товариство "Романівський склозавод" (смт.Романів)

про визнання недійсним договору застави від 27.07.04р.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.79 ГПК України, ухвалою від 25.08.05р. провадження у справі було зупинено та поновлено ухвалою від 22.10.07р.

Позивачем пред'явлений позов про визнання недійсним договору іпотеки №146 від 27.07.2004р., відповідно до якого позивач передав належну йому на праві власності будівлю цеху виробітку в заставу відповідачу, з метою забезпечення виконання ВАТ "Романівський склозавод" своїх зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором, з підстав невідповідності зазначеного договору вимогам чинного законодавства України.

Сторони та третя особа своїх представників в засідання суду не направили.

Позивач заперечує проти позову, з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву від 22.08.05р. №01/3097 (а.с.20) та від 08.11.07р. № 02/3675 (а.с.47).

Оскільки сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд вважає, що відсутність їх представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.07.2004р. сторонами було укладено договір іпотеки №146, відповіднодо якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Романів” (позивач) передав належну йому на праві власності будівлю цеху виробітку, площею 2216,9 кв.м., що знаходиться в смт. Романів по вул. Жовтнева, 97, в заставу Закритого акціонерного товариства "Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку" (відповідачу), з метою забезпечення виконання ВАТ "Романівський склозавод" (третя особа) своїх зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором.

Свої вимоги позивач грунтує на тих обставинах, що у вказаному договорі відсутній ряд умов, які є істотними для договорів даного виду та передбачені Законом України "Про іпотеку" від 05.06.03р.

Відповідач позову не визнає. У відзиві від 08.11.07р. № 02/3675 (а.с.47) зазначив, що рішенням господарського суду Житомирської області від 11.12.06р. по справі 6/21 визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27.06.2002р., укладений між Дочірнім підприємством „Романівське скло” ВАТ “Романівський склозавод” і Товариством з обмеженою відповідальністю „Екоресурси” та договір купівлі-продажу віж 25.06.2003р., укладений між Товаристом з обмеженою відповідальністю „Екоресурси” і Товариством з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Романів”, предметом яких є купівля-продаж вищезазначеної будівлі цеху виробітку.

Вказав, що зазначеним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Романів” зобов'язано повернути Відкритому акціонерному товариству "Романівський склозавод" цех виробітку інвентарний номер 0001, площею 2216,9 кв.м,  що знаходиться за адресою: смт.Романів, вул.Жовтнева,97.

Водночас, судом встановлено, що обставини, викладені, у відзиві відповідача, підтверджуються наданою "Судовим інформаційним центром" Господарського суду інформацією.

Рішення від 11.12.06р. по справі 6/21 вступило в законну силу 21.12.06р.

За ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається з вищевказаного рішення, договір купівлі-продажу цеху виробітку від 27.06.02, укладений між ДП „Романівське скло” ВАТ “Романівський склозавод” і ТОВ „Екоресурси” визнано недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР як такий, що не відповідає вимогам закону, зокрема, ст.4 Закону України “Про власність” та ст.225 ЦК УРСР.

Внаслідок визнання недійсним первинного договору купівлі-продажу від 27.06.02р., послідуючий договір купівлі-продажу цеху виробітку від 25.06.03, укладений між ТОВ „Екоресурси” і ТОВ „Торговий дім „Романів”, також визнано недійсним, оскільки він не породжує будь-яких бажаних сторонами наслідків, так як ТОВ "Екоресурси" не набуло право власності на це майно, в зв'язку з чим не мало права його відчужувати товариству "Торговий дім "Романів".

З огляду на викладене, та враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 59 ЦК УРСР, угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення, що відповідає ч.1 с. 236 ЦК України,  позивач, як на час укладення договору іпотеки від 27.07.04р. так і на час звернення з позовом до суду та розгляду справи взагалі не є особою, яка наділена будь-якими повноваженнями, що випливають з володіння, користування чи розпорядження цехом виробітку, оскільки власником останнього на вказані дати та періоди є ВАТ “Романівський склозавод” (третя особа по справі).

За положеннями ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Водночас слід зазначити, що згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частинами першою - третьою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину.

За ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача по справі грунтувалися на положеннях ч. 3 ст.215 ЦК України, згідно якої, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Однак, з дня вступу в законну силу рішення від 11.12.06р. по справі 6/21, встановлені ним факти, які є приюдиційними для господарського суду, при вирішенні даної справи, вказують на неправомірність укладення позивачем договору іпотеки, оскільки його укладення здійснено всупереч нормам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За положеннями ч.1 ст. 203 ЦК України, та ч.1-2 ст.215 ЦК України спірний договір є нікчемним,  тому визнання його судом недійсним не вимагається.

У відповідності до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи викладене позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя                                                                       Сікорська Н.А.

Дата підписання: 16 листопада 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам

4- третя особа