КИЇВСЬКИЙ МІЖОБЛАСНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
____________________________________________
П О С Т А Н О В А

14.02.07 р.                                                                                                    № 10/374

Київський міжобласний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Зеленіна  Н.І.

Швець В.О

секретар судового засідання   Огієнко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу холдингової компанії «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства, м. Кременчук, на рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2006 року

по справі № 10/374 (суддя Пушко І.І.)

за позовом  холдингової компанії «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства, м. Кременчук

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Візард», м. Кременчук Полтавської області

про  стягнення 2846,5 грн.

В судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Середа В.В. –дов. № 2 від 03.01.07 р., представник;

Наймушин Ю.В.  –дов. № 3 від 03.01.07 р., представник;

від відповідача: Драгой І.Ю. –протокол № 3 від 31.10.03 р., директор;

Обставини справи:

Холдингова компанія «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства (далі –позивач) звернулася до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Візард»(далі –відповідач) про стягнення 2293,90 грн. - основної заборгованості, 397 грн. інфляційних, 155,60 грн. суми трьох відсотків річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.12.2006 року по справі № 10/374 позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 102,76 грн. основного боргу, 66,21 грн. інфляційних, 7,2 грн. суми трьох відсотків річних, судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним вище рішенням господарського суду Полтавської області, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення місцевого господарського суду в справі № 10/374, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права; неповним з’ясуванням обставин справи.

Відповідно до ст.98 ГПК України, за апеляційною скаргою холдингової компанії «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства Київським міжобласним апеляційним господарським судом, ухвалою від 19.01.2007р. порушено апеляційне провадження у справі № 10/374.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримали.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив з підстав, зазначених у відзиві, просив залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Київського міжобласного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оспорюване рішення має бути залишено без змін, а апеляційна скарга –без задоволення з таких підстав.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що апеляційний господарський суд в процесі перегляду апеляційної скарги перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсязі. Тобто апеляційний суд повторно перевіряє відповідності нормам матеріального та процесуального права вимогу, заявлену позивачем.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.07.2002 року сторони уклали договір оренди нежилого приміщення № 734 Ри (далі - Договір), згідно умов якого позивач передав відповідачу в оренду нежиле приміщення за адресою: м. Кременчук, вул.. 60 років Жовтня, 45, кім. 18 для розташування складу, про що свідчить акт здачі-приймання об'єкта від 27.03.2005р.

У відповідності до п.п. 6.1., 6.2 Договору, відповідач повинен в строк до 5 числа звітного місяця сплачувати орендну плату в розмірі 10,92 грн. за 1 м. кв., загальна сума орендної плати становить 189,90 грн. за місяць. Додатковою угодою № 1 від 20.01.2004 року до Договору сторони погодили нові ставки орендної плати, а саме - 15 грн. за 1 м. кв., загальна сума орендної плати становить 260,85 грн. за місяць.

Сторонами було обумовлено в п. 9.8 Договору, що Договір укладений на строк 6 місяців і може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Пунктом 2 Додаткової угоди № 1 від 20.01.2004 року сторони продовжили строк дії Договору оренди з 01.01.2004 року по 01.07.2004 року. Після закінчення дії Договору і до фактичного повернення орендованого приміщення (в період з 01.07.2004 року по 30.06.2005 року)  відповідач продовжував користуватися приміщенням та сплачувати орендну плату за нього в розмірі, передбаченому Додатковою угодою № 1 від 20.01.2004 року.

Згідно із ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Позивач не зазначив про наявність з його боку заперечень щодо користування відповідачем приміщенням, що є предметом Договору, після закінчення його дії.

У апеляційній скарзі позивач обґрунтував свої позовні вимоги в частині стягнення 2293,9 грн. орендної плати, нарахованої із розрахунку 24 грн. за кв. м.; позивач посилається на п. 6.3 Договору, згідно якого ставки плати за оренду підлягають перегляду у разі зміни цін, тарифів та в інших випадках, передбачених правовими актами з дня введення в дію або прийняття відповідного рішення орендодавцем.

Зазначений пункт договору позивач вважає підставою для збільшення орендної плати в односторонньому порядку. Виходячи з цього позивач листами № 508-52/16 від 14.04.2004 року та № 655-52 від 19.05.2004 року, адресованими відповідачу, повідомив останнього про збільшення орендної плати до 24 грн. за кв. м. з 01.05.2004 року, не отримавши на це згоди відповідача.

Зазначене підвищення орендної плати позивачем не може бути взяте колегією суддів до уваги, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 286 ГК України, розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Пункт 6.3 Договору лише називає підстави для перегляду ставки плати за оренду і ні в якому разі не дає права позивачу без погодження з відповідачем в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати.

Також апеляційний суд враховує положення пункту 9.4 Договору, згідно якого, зміни та доповнення до договору оренди мають юридичну силу, якщо вони підписані уповноваженими на це особами.

Відповідно до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Пунктом 2.5 Договору встановлено, що відповідач сплачує позивачу фактичні комунальні послуги та витрати на спожиті енергоносії. Заборгованість відповідача по сплаті комунальних послуг складає 102,76 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов’язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Заборгованість відповідача за комунальні послуги, що підлягає до стягнення, становить 102,76 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обґрунтованими та такими, що підлягають до стягнення є заявлені позивачем вимоги про стягнення інфляційних втрат за комунальні послуги в сумі 66,21 грн. за період з квітня 2004р. по травень 2005р., про стягнення 7,20 грн. 3 % річних за аналогічний період. В частині стягнення інфляційних та трьох процентів річних, нарахованих позивачем по орендній платі колегія суддів погоджується з думкою місцевого господарського суду про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення  господарського суду Полтавської області, апеляційний господарський суд приходить до висновку про правильність застосування норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції; висновки, викладені в рішенні суду, відповідають обставинам справи та є доведеними. За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що підстави скасування рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2006 року у справі № 10/374 відсутні. Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 33, 99, 101, п.1 ст.103, ст. 105 ГПК України, Київський міжобласний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду Полтавської області від 12.12.2006 року у справі № 10/374 залишити без змін, а апеляційну скаргу холдингової компанії «АвтоКрАЗ»у формі відкритого акціонерного товариства –без задоволення.

2. Справу № 10/374 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий                                                                                Андрейцева  Г.М.

Судді

Зеленіна  Н.І.

Швець В.О