СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.09.07                                                                                 Справа № 2/476ад.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали за позовом

Державної податкової інспекції у м. Красний Луч, м. Красний Луч Луганської області

до Підприємства Красно луцької виправної колонії № 19 Управління Державного

Департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області,

м. Красний Луч Луганської області

про звернення стягнення на активи у сумі 432727 грн.61 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Калашник Г.А., дов. від 22.01.07 № 420/10-25,

від відповідача -  Новокрещенова  М.О., дов. б/д, б/н,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суму податкового   боргу   у розмірі 432727 грн. 61 коп., звернувши стягнення на його активи.

Відповідач відзивом від 31.08.07 № 27/4964 позовні вимоги визнав повністю.

Розглянувши матеріали справи,  додатково надані документи, вислухавши представників сторін, прокурора, суд прийшов до наступного:

Підприємство Краснолуцької виправної колонії № 19 (відповідач у справі)  зареєстровано Краснолуцьким виконкомом 19.03.00.

Підприємство взято на облік до Краснолуцької ДПІ як платник податків, зборів та обов‘язкових платежів.

Станом на 01.10.06 на  підставі  виїзної позапланової документальної перевірки правильності обчислення, повноти та своєчасності внесення до бюджету сум по податку з доходів фізичних осіб було  встановлено порушення з боку відповідача п.п. 8.1.2 п.8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.03 № 889-ІУ (зі змінами та доповненнями), тобто несвоєчасно та не у повному обсязі здійснення перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, внаслідок чого за останнім створився податковий борг у сумі заборгованості з податку з доходів фізичних особі –432727 грн. 61 коп., що підтверджено актом перевірки від 12.02.07 № 14/17-08680342 та розрахунком позивача.

Майно відповідача  перебуває  податковій заставі.

Позивач  просить  звернути  стягнення   податкового  боргу перед  бюджетом   на  активи   відповідача,    посилаючись  на  підпункт  3.1.1.  пункту  3.1.   статті 3  Закону  України  від 21.12.00 № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”   (надалі –Закон  2181).

Відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Оцінивши  матеріали  справи,    суд   визнає  позовні  вимоги   обґрунтованими  з  огляду  на  наступне:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України  “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів)  у  встановлені  законами  терміни.

Відповідно  до  п.11) ст. 10  Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”  податкові органи подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ,  організацій та громадян   про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Згідно з п.п. 8.1.2 п.8.1 ст. 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає отриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Відповідно до ст. 8 Закону України ‘‘Про податок з доходів фізичних осіб‘‘податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що у разі коли податковий агент до або під час виплати доходу на користь платника податку не здійснює нарахування, утримання або сплату (перерахування) цього податку, відповідальність за погашення суми податкового зобов‘язання або податкового боргу, що виникає внаслідок таких дій, покладається на такого податкового агента.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону  України  від 21.12.00 № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181 є кошти, матеріальні  та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення  податкового боргу  в розмірі  432727 грн. 61 коп., за рахунок активів відповідача визнаються судом обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАСУ  у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення  податкового боргу  в розмірі  432727 грн. 61 коп., за рахунок активів відповідача визнаються судом обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  04.09.07 проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.   18, 51, 94, 150, 158 –163, 257  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов   задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на активи  Підприємства Краснолуцької виправної колонії № 19 Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Луганській області, м. Красний Луч Луганської області, м. Вахрушеве, код 08680342  на суму податкового боргу з  податку з доходів фізичних осіб 432727 грн. 61 коп. в  доход державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  10.09.2007

Суддя                                                                                О.О.Седляр