ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.
№ 1/225/05

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Муравйова О.В.,

Данилової Т.Б.,

розглянувши

касаційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Данді” (далі Товариство)

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду

від
24.11.05

у справі
№ 1/225/05

господарського суду
Миколаївської області

за позовом
Регіонального управління Департаменту з питань акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України (далі Управління)

до
Товариства

про
стягнення 2 700 грн. фінансових санкцій згідно рішення № 140087-21 від 09.02.04

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з‘явились;

- відповідача:
не з‘явились.

Ухвалою від 23.07.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П., касаційна скарга Товариства № К-11661/06 від 21.02.06 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 20.09.07, без початку перегляду справи по суті.

У зв’язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. у черговій відпустці розпорядженням від 17.09.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 1/225/05 господарського суду Миколаївської області створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –

Першиков Є.В., судді –Муравйов О.В., Данилова Т.Б., яка розглядає справу по суті.

Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 20.09.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання 20.09.07 представники сторін не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від сторін повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 20.09.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи, а повний текст постанови Вищого господарського суду України направляється сторонам у справі поштою в установленому законом порядку.

Правовий аналіз матеріалів справи свідчить, що у липні 2005 року Управління звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства про стягнення фінансових санкцій.

Позовні вимоги мотивовані положеннями ст.ст. 10, 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, п.п. Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 854 від 30.07.96, п. 10 Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 21.08.01 № 331, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 789/5980 від 07.09.01.

Рішенням від 12.10.05 господарського суду Миколаївської області (суддя Васильєва Л.І.) позовні вимоги Управління задоволено.

З Товариства на користь Держави стягнуто 2 700,00 грн. штрафу,

102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що рішення Управління про застосування фінансових санкцій відповідає фактичним обставинам справи і чинному законодавству, а тому з урахуванням невиконання суб‘єктом підприємницької діяльності рішення компетентного органу сума штрафу підлягає стягнення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

При винесенні вказаного рішення суд першої інстанції керувався

ч. 5 ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, ст.ст. 35, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою 24.11.05 Одеського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий –Савицький Я.Ф., судді –Гладишева Т.Я., Тофан В.М.) рішення від 12.10.05 господарського суду Миколаївської області залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства –без задоволення.

Постанова апеляційного суду винесена на підставі ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову від 24.11.05 Одеського апеляційного господарського суду скасувати повністю та прийняти по справі нове рішення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми процесуального права, а саме: ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, скаржник стверджує, що всупереч вимог чинного процесуального законодавства оскаржена постанова була прийнята за відсутності його представника, який з поважних причин не зміг взяти участь у відповідному судовому засіданні.

На день розгляду справи у судовому засіданні 20.09.07 письмовий відзив на касаційну скаргу від Управління не надійшов.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що згідно п. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.п. 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України; адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з визначенням термінів, що дається у ст. 3 цього Кодексу:

справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Предметом позову в даній справі є стягнення фінансових санкцій.

Розглядаючи спір суди керувались, зокрема, приписами Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на те, що судами першої та апеляційної інстанцій позов у даній справі розглянуто в порядку господарського судочинства після вступу в дію Кодексу адміністративного судочинства України, однак спір в даній справі виник у зв’язку з адміністративними, а не господарськими відносинами.

Так, із змісту ст. 4 ч. 1, ст.ст. 42, 43, 52, ст. 19 ч. 5 Господарського кодексу України вбачається, що господарські правовідносини виникають на підставі вільного волевиявлення господарюючих суб’єктів.

Підвідомчість справ господарським судам визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, в ч. 1 п. 1 вказаної статті цього кодексу зазначено зокрема, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають, зокрема, із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Як вже зазначалось, Управління звернулось до суду з відповідною позовною заявою керуючись Положенням про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів (затверджено Наказом Державної податкової адміністрації України від 21.08.01 № 331, зареєстровано в Міністерстві юстиції України за

№ 789/5980 від 07.09.01) /далі Положення/, яке було чинним на час подання такої заяви, ат втратило чинність лише 10.02.07 згідно з наказом Державної податкової адміністрації України № 71 від 10.02.07.

Пунктом 6.5 вказаного Положення, зокрема, визначалось, що регіональні управління та їх територіальні підрозділи у межах своєї компетенції звертаються до суду з позовами про стягнення з суб‘єктів підприємницької діяльності сум фінансових санкцій у вигляді штрафів за порушення вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Отже, спір у даній справі стосується реалізації державним органом своїх повноважень в організаційно-господарських відносинах, що встановлюються між цим органом та суб’єктами підприємницької діяльності, і пов’язані з його компетенцією щодо контролю за дотриманням останніми чинного законодавства. Зазначені контролюючі повноваження органів Департаменту з питань акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів визначають їх статус у відносинах з підприємцями як владного суб’єкта, а останніх –як підпорядкованих суб’єктів. Відтак, вказані відносини є відносинами влади та підпорядкування (субординації) і за способом виникнення та регулятивним характером є адміністративними.

Отже, аналіз суб'єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки державний орган в даному випадку в розумінні п. 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

У відповідності з п. 7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні, касаційній скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення цих вимог, розглядаючи справу на підставі вимог Господарського процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства, попередні судові інстанції не врахували, що дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні судових рішень наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Визначивши, що спір у даній справі носить адміністративний характер, Вищий господарський суд України звертає увагу, що спір у порушення вимог ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України розглянуто попередніми судовими інстанціями в порядку господарського судочинства після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України, що унеможливлює здійснення касаційної перевірки судових рішень в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного, оскаржені судові рішення підлягають безумовному скасуванню згідно ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України господарським судом касаційної інстанції, а справа –передачі до суду першої інстанції для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Під час розгляду справи місцевому суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Данді” № К-11661/06 від 21.02.06 задовольнити частково.

Рішення від 12.10.05 господарського суду Миколаївської області та постанову від 24.11.05 Одеського апеляційного господарського суду у справі

№ 1/225/05 господарського суду Миколаївської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії порушення провадження по справі.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
О.Муравйов

Т.Данилова