ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.08.07 р.                                                                               Справа № 20/1пн

Колегія суддів господарського суду Донецької області у складі:

Донець О.Є. – головуючий,  судді Мальцев М.Ю., Склярук О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом: Родинської міської ради, м.Родинське

до відповідача-1: Родинської міської спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), м.Родинське

до відповідача-2: Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", м.Красноармійськ

про визнання недійсним свідоцтва на право власності

За участю представників:

від позивача: Молчанова Н.В. - дов.

від відповідача-1: Цветков І.М. - голова, Соломчак П.П. - дов.

від відповідача-2: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулась Родинська міська рада, м.Родинське, із позовом до Родинської міської суспільної організації Українського союзу ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), м.Родинське, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.04.05 р. на будівлю дитячого садка “Бірюсінка” по вул.Театральна в м.Родинське, видане відповідачеві, як таке, що суперечить інтересам держави та суспільства, а також про примушення відповідача передати будівлю та господарські споруди за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, 15, на баланс Родинської міської ради.

Згідно із Статутом та відповідно до довідки Донецького обласного управління статистки № 7-25-668 від 17.10.03 р., правильним найменуванням відповідача-1 є “Родинська міська спілка ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)”.

Під час розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги, надавав суду усні та письмові пояснення щодо правових підстав та складу позовних вимог, які остаточно сформував у позовній заяві (уточненій)  від 29.05.07 р. № 05/73-174в, а саме визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.04.05 р. на будівлю дитячого садка “Бірюсінка” та господарські споруди (приміщення котельні (площею 109,6 кв.м), господарчі будівлі  (площею 45,8 кв.м)) по вул.Театральна в м.Родинське, видане Родинській міській спілці ветеранів Афганістану, як таке, що суперечить інтересам держави та суспільства; примусити Родинську міську спілку ветеранів Афганістану передати будівлю д/с “Бірюсінка” та господарські споруди (приміщення котельні (площею 109,6 кв.м), господарчі будівлі  (площею 45,8 кв.м)) за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, 15, на баланс Родинської міської ради.

Зазначені вимоги судом прийнято до розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішення Родинської міської ради та її виконавчого комітету про передачу відповідачеві в дар вищезазначеного майна та про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно винесені із порушенням приписів діючого законодавства України; що правочин  з дарування відповідачеві об’єкту нерухомості є нікчемним; що за даних обставин відсутні законні підстави для оформлення права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 17.05.07 р. до участі у справі у якості іншого відповідача залучено Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації", м.Красноармійськ.

Відповідач-1 проти позову заперечив, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач-2 у відзиві № 182 від 25.05.07 р. зазначив, що із позовною заявою згодний.

Листом № 28 від 29.01.07 р. відповідач-2 просив суд справу розглянути без участі свого представника.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області призначено розгляд справи колегіальним складом суду, який під час розгляду справи змінювався розпорядженням голови господарського суду Донецької області.

Позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Красноармійського міжрайонного контрольно-ревізійного відділу.

Зазначене клопотання залишено судом без задоволення.

Судом задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

У судовому засіданні оголошувались перерви з 22.03.07 р. до 28.03.07 р., до 02.04.07 р., з 02.07.07 р. до 09.08.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням Родинської міської ради від 24.10.03 р. № ІV/13-32 передано безоплатно Родиснький міський організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) Ѕ частини корпусу дитячого садку “Бірюсінка” розташованого за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, для функціонування організації та затверджено акт приймання-передачі приміщення.

Рішенням Родинської міської ради від 13.08.04 р. № ІV/17-8 Родиснький міський організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) передано в дар два корпуси дитячого садку “Бірюсінка”, будівля котельної, господарські будівлі, матеріальні коштовності для створення міської лазні, пральні та групи продовженого дня для дітей міста.

25 лютого 2005 року виконавчий комітет Родинської міської ради вирішив оформити право власності на адміністративну будівлю по вул.Театральна в м.Родинське Родинській міській організації Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) та доручив Комунальному підприємству “Бюро технічної інвентаризації” видати зазначеній організації свідоцтво про право власності на цю будівлю (рішення від 25.02.05 р. №27).

Відповідно до акту приймання-передачі дитячого садка “Бірюсінка”, розташованого за адресою: вул.Театральна, м.Родинське, від 09.09.04 р. позивач передав, а відповідач-1 прийняв, зокрема, Ѕ частину корпусу дитячого садку “Бірюсінка” (266 кв.м.) безоплатно у власність, 2 корпуси дитячого садку “Бірюсінка” (1339,7 кв.м.) в подарунок, а також допоміжні приміщення котельної (109,6 кв.м.) та господарських будівель (4508 кв.м.).

21 квітня 2005 р. виконавчим комітетом Родинської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 25.02.05 р. №27 відповідачеві-1 видано свідоцтво про право власності (частка 847/1000) будівлі дитячого садка “Бірюсінка” (Донецька область, м.Родинське, вул.Театральна).

Відповідно до витягу №7182310 від 06.05.05 р.  відповідачем-2 зареєстровано право власності відповідача-1 на будівлю дитячого садка “Бірюсінка”, розташованого за адресою: Донецька область, м.Родинське, вул.Театральна, (реєстраційний №10564501, номер запису 481 в книзі 5).

Рішенням Родинської міської ради від 14.07.06 р. №V/3-13 задоволено протест Красноармійського міжрайонного прокурора на рішення ради від 13.08.07 р. №IV/17-8, зазначене рішення скасовано, вирішено звернутися до господарського суду з питання визнання недійсними свідоцтва про право власності та інших документів, виданих Бюро технічної інвентаризації.

Рішенням виконавчого комітету Родинської міської ради від 29.09.06 р. №155 скасовано рішення виконавчого комітету від 25.02.06 р. №27.

За даних обставин позивач звернувся до господарського суду та у позовній заяві (уточненій) від 29.05.07 р. №05/73-174в просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21.04.05 р. на будівлю дитячого садка “Бірюсінка” та господарські споруди (приміщення котельні (площею 109,6 кв.м), господарчі будівлі  (площею 45,8 кв.м)) по вул.Театральна в м.Родинське, видане Родинській міській спілці ветеранів Афганістану, як таке, що суперечить інтересам держави та суспільства; примусити Родинську міську спілку ветеранів Афганістану передати будівлю д/с “Бірюсінка” та господарські споруди (приміщення котельні (площею 109,6 кв.м), господарчі будівлі  (площею 45,8 кв.м)) за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, 15, на баланс Родинської міської ради.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення Родинської міської ради та її виконавчого комітету про передачу відповідачеві в дар вищезазначеного майна та про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно винесені із порушенням приписів діючого законодавства України; що правочин  з дарування відповідачеві об’єкту нерухомості є нікчемним; що за даних обставин відсутні законні підстави для оформлення права власності на нерухоме майно.

Відповідач-1 позову не визнав у зв’язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Відповідач-2 із позовом погодився, просив справу розглянути без участі свого представника.

Згідно із ст.4-2 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3 зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Статтею 719 зазначеного кодексу передбачено, зокрема, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Отже, за змістом даних норм договір є одним з видів правочинів.

Згідно із ст.626 зазначеного кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.640 Цивільного кодексу України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст.220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст.215 зазначеного кодексу, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно із ст.209 зазначеного кодексу, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Суду не надано доказів того, що позивачем та відповідачем-1 укладався договір дарування нерухомого майна в письмовій формі, яка б у розумінні норм ст.ст.220, 719 Цивільного кодексу України підлягала нотаріальному посвідченню в порядку, встановленому Законом України “Про нотаріат” та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Наведене свідчить про те, що внаслідок недодержання позивачем та відповідачем-1 передбаченого чинним законодавством України порядку оформлення договору дарування нерухомого майна, цей правочин не може вважатися вчиненим.

Отже, договір дарування нерухомого майна між позивачем та відповідачем-1 є неукладеним, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання його недійсним (нікчемним), адже, недійсним або нікчемним із застосуванням наслідків його недійсності може визнаватися лише укладений договір.

Таким чином, ствердження позивача про нікчемність правочину дарування у даному випадку є помилковим.

Відповідно до п.1.4 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.02 р. №7/5 (далі – Тимчасове положення), державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється підприємствами бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, коштом особи, що звернулася до БТІ.

Пунктом 6 Тимчасового положення визначені особливості оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна.

Так, згідно із п.6.1 Тимчасового положення, оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності, на об’єкти нерухомого майна, крім правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення.

Додатком 1 до п.2.1 Тимчасового положення є перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна.

До даного переліку включені договори, за якими передбачаються перехід права власності, свідоцтва про право власності, про право на спадщину, про придбання об’єктів нерухомого майна на аукціонах з реалізації заставленого майна тощо.

Рішення виконавчих комітетів міських рад у даному переліку відсутні.

Вищенаведене свідчить про те, що ствердження позивача про відсутність законних підстав для оформлення права власності відповідача-1 на нерухоме майно, а саме – будівлю за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, та видання свідоцтва про право власності відповідача-1 також є помилковим.

Зазначене свідоцтво видано відповідно до порядку, визначеного п.6.1 Тимчасового положення.

Як зазначено у свідоцтві, підставою його видачі є рішення виконавчого комітету Родинської міської ради від 25.02.05 р. № 27.

Доказів того, що на момент видачі свідоцтва (21.04.05 р.) зазначене рішення було скасовано, визнано недійсним тощо, суду не надано.

Крім того, за змістом п.п.1.4, 6 Тимчасового положення, державна реєстрація прав власності та видача свідоцтва про право власності самі по собі не породжують, не змінюють, не припиняють права власності будь-якої особи на об’єкти нерухомого майна.

Вищезазначеними діями на підставі правовстановлювальних та інших документів лише фіксується певним чином наявність такого права.

Отже, свідоцтво про право власності не є правочином або правовідношенням в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України та статті 16 зазначеного кодексу, якою визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі – визнання правочину недійсним, зміна, припинення правовідношення.

Таким чином, вимога позивача про визнання недійсним свідоцтва про право власності на об’єкт нерухомості не узгоджується із передбаченими ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно із ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до зазначеної статті, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно із ст.9 вищезазначеного закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Вищенаведене свідчить про те, що передача будь-якого майна на баланс підприємства є способом відображення в бухгалтерському обліку господарюючого суб’єкта певної господарської операції на підставі первинного документу.

Отже, вимагаючи від відповідача-1 передачі будівлі дитячого садка “Бірюсінка” та господарських споруд, розташованих за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, 15, на баланс Родинської міської ради, позивач фактично наполягає на примушенні відповідача-1 відобразити в його бухгалтерському обліку господарську операцію без її реального здійснення.

Таким чином, обраний у даному випадку позивачем спосіб захисту порушеного права також не відповідає приписам ст.16 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову, у позові слід відмовити, судові витрати – покласти на позивача.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи суд залишив без задоволення у зв’язку з тим, що позивачем не обґрунтовано того, яким чином рішення по даній справі може вплинути на права або обов’язки третьої особи щодо однієї з сторін.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.11, 16, 202, 209, 215, 216, 220, 626, 640, 717, 719 Цивільного кодексу України, п.1.4, 2.1, 6, 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, ст.ст. 1, 9, 11 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Родинської міської ради, м.Родинське, до Родинської міської спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів), м.Родинське, та Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", м.Красноармійськ, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.04.05 р. на будівлю дитячого садка “Бірюсінка” по вул.Театральна в м.Родинське, та про примушення Родинської міської спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) передати будівлю та господарські споруди за адресою: м.Родинське, вул.Театральна, 15, на баланс Родинської міської ради  – відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 09.08.07 р.

Повний текст рішення підписано 14.08.2007р.

Головуючий суддя

Суддя                              Мальцев М.Ю.

Суддя                                                                                               Склярук О.І.

Надруковано 4 примірників:

1 – позивачеві;

2 – відповідачам;

1 – у справу