ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2007р.                                                                                             Справа № 16/58

за позовом Українсько-французького спільного підприємства у формі товариства зобмеженою відповідальністю "Емфі Україна", вул. В.Великого, 31; пр. Чорновола, 43-А (пошт.),Львів,79000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімо", вул.Степного Фронту, 29, оф.218,Полтава,Полтавська область,36021

про стягнення грошових коштів

Суддя  Тимощенко О.М.

Представники:

від позивача:  не з"явився

від відповідача: Терещенко О.В., дор. від 19.11.2004р.

Суть спору:  Розглядається позовна заява про стягнення 32505,52 грн. заборгованості за отриманий товар, згідно договору № 60 купівлі-продажу від 14.01.2002р.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав клопотання  про доповнення позовних вимог (вхід. № 05858 від 10.04.2007р.), в якому просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 43905,72 грн., суму пені в розмірі 9654,13 грн., суму трьох процентів річних в розмірі 2711,75 грн.

Судом  в ухвалі № 16/58 від 06.03.2007р. вже  надавалось пояснення позивачу  стосовно того, що під збільшенням  розміру  позовних   вимог    слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою,  яку було заявлено у позовній заяві (абзац  другий підпункту  3.7  пункту  3 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 18.09.1997 N 02-5/289  "Про  деякі питання   практики   застосування   Господарського  процесуального кодексу України").

Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог,  про які  не  йшлося  в позовній  заяві,  наприклад,  якщо  позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення  просить  додатково  стягнути пеню за прострочку платежу (інформаційний лист ВГСУ  від 02.06.2006  N 01-8/1228).

В зв"язку з викладеним суд не приймає заяву про доповнення позовних вимог.  Позивач не позбавлений права звернутися до суду із цими вимогами з окремим позовом.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві (вхід. № 03889 від 06.03.2007р.), а саме:  зазначає, що кошти за  отриманий товар повністю проплачені.

Розглянувши матеріали справи,  заслухавши представника відповідача, суд встановив, що  14.01.2002р. між сторонами по справі укладено договір купівлі-продажу товарів № 60, відповідно  до умов якого позивач зобов"язується продати, а відповідач прийняти та оплатити товар в кількості, в асортименті та по ціні, згідно накладних, що є невід"ємними частинами договору.

Так, у відповідності до накладних № 05005 від 29.01.2004р. та № 05027 від 06.04.2004р. позивач передав, а відповідач  прийняв товар на загальну суму 44672,70 грн.

Позивач зазначає, що згідно п. 2.2  Договору, відповідно до умов якого відповідач повинен розрахуватися  протягом 15 днів з моменту оплати товару, відповідач частково розрахувався. Вартість  неоплаченого товару, за розрахунками позивача, становить 32505,52 грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору. Не допускаються  одностороння   відмова   від   виконання зобов'язань,  крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Дослідивши матеріали справи, суд  дійшов висновку відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідач розрахувався з позивачем за отриманий товар, про що свідчать платіжні доручення : № 106 від 30.01.2004р. на суму 18576,00 грн.; № 220 від 31.03.2004р. на суму 12384,00 грн., № 235 від 02.04.2004р. на суму 16984,14 грн.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням,  проведеним належним чином.

Отже, у позивача відсутні правові підстави  для стягнення  32505,52 грн.

Відповідно до вимог статті  33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач  довів виконання взятих на себе зобов"язань належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку  відмовити в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суддя                                                                          Тимощенко О.М.

Згідно з оригіналом

помічник судді                                              Нечипоренко А.П.