СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 13/385-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій
О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
Каховської об'єднаної  державної  податкової
за участю представників:
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
відповідача -Кубатко Ю.В.,
Відповідно до позовної заяви вимоги
ґрунтуються на незаконності проведеної
податковою інспекцією перевірки щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу за таких
підстав: 1) позивач зосереджує увагу на положеннях статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні”, за якою встановлено підстави та
порядок проведення планових та позапланових перевірок. За її твердженнями,
оскільки було проведено позапланову перевірку, відсутні правові підстави для її
проведення, встановлені названою статтею; 2) працівники відповідача, котрі
проводили перевірку, перед її здійсненням зобов'язані були пред'явити
направлення на перевірку та копію наказу керівника податкового органу про
здійснення перевірки, проте ними цього не зроблено; 3) відповідачем при
перевірці не було встановлено, що марка акцизного збору була відсутньою, а
також, що алкогольний напій був фальсифікований; 4) невідповідність готівкових
коштів пов'язується позивачем із знаходженням власних коштів продавця на місці
розрахунків, а тому відсутній факт їх надлишку безпосередньо в місці проведення
розрахунків; 5) крім того позивач вказує на преюдиційність постанови
Каховського міськрайонного суду  від 15
травня 2007 р. у справі № 3-5023/2007 про адміністративне правопорушення, яким
встановлено, що безпосередньо сама перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 проведена
незаконно, а грошові кошти в розмірі 21,95 грн є власними коштами
Відповідачем зазначені вимоги не
визнаються з посиланням на законність проведеної перевірки з тих підстав,
що  положення статті 11-1 Закону України
„Про державну податкову службу в Україні” не розповсюджуються на порядок
проведення перевірок по контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу відповідно до Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” та перевірок по контролю за дотриманням вимог Закону
України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, оскільки
останні закони є спеціальними по відношенню до першого, так як статтями 11-1 та
11-2 визначено підстави, порядок та умови проведення органами державної
податкової служби планових і позапланових перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), до яких перевірки з питань контролю за здійсненням розрахункових
операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу  та дотриманням законодавства про обіг
алкогольних напоїв і тютюнових виробів не відносяться. Крім того ним
зазначається про обґрунтованість прийнятих рішень про застосування штрафних
санкцій, оскільки при перевірці були виявлені порушення діючого законодавства,
а позивачем не спростовано цих порушень.
Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає
повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної
юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.
За змістом статті 2 вказаного
Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.
До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією
чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно до визначення наданого у
пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа
адміністративної юрисдикції -переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Виходячи з вищевикладеного суд
приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий
характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного
судочинства України. А тому, враховуючи суб'єктний склад оспорюваних
правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних
положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного
суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються
відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір
підвідомчий господарським  судам України.
Крім викладеного з матеріалів
справи слідує, що 26 березня 2007 року посадовими особами Каховського
об'єднаної державної податкової інспекції проведена перевірка магазину
„Пролісок”, що розташований АДРЕСА_1, та який належить суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1, з питань контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового
обігу та безготівкового обігу, за результатами якої складено відповідний
акт перевірки  № 21150058/2358.
За змістом даного акту перевірка
здійснена на підставі серед іншого статті 11 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” та Законів України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” і
„Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.
Під час проведення цієї перевірки
податковим органом встановлено факти:
1) зберігання та реалізація
алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а саме вина
виноградного десертного червоного „Кагор Український”, ємністю 0,7 л, вартістю
2) невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка
зазначена  в поточному звіті реєстратора
розрахункових операцій на суму 21,95 грн;
3) проведення розрахункових
операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням використання
режиму попереднього програмування найменування товарів;
4) порушення встановленого порядку
використання книги обліку розрахункових операцій;
5) здійснення реалізації тютюнових
виробів за цінами вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби,
встановлених виробником.
Крім цього, з акту перевірки
вбачається, що при перевірці була присутня продавець ОСОБА_3, яка зауважень до
акту перевірки не висловила.
За результатами проведеної
перевірки Каховською об'єднаною державною податковою інспекцією 29 березня 2007
відповідно в розмірі 2700 грн та 534,75 грн.
Поряд з цим матеріалами справи
встановлено, що згідно до постанови Каховського міськрайонного суду  від 15 травня 2007 р. у справі № 3-5023/2007
про адміністративне правопорушення 26 березня 2007 року у магазині „Пролісок”
була проведена позапланова перевірка підприємницької діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 з порушенням статті 11-1
Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, а також в порушення
статті 11-2 цього ж Закону податківцями не надано платнику податків направлення
на проведення перевірки та копії наказу керівника про таку перевірку. Поряд з
цим судом встановлено, що грошова сума в розмірі 21,95 грн є власними коштами
продавця ОСОБА_3, які знаходились в окремому спеціально відділеному для
особистих речей місці.
За змістом частини 4 статті 72 КАС
України постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу
про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова
суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.
Приймаючи до уваги викладене судом
дана постанова сприймається як преюдиційна лише в частині правових наслідків
щодо незабезпечення продавцем -ОСОБА_3 відповідності грошових коштів у місці
розрахунків, оскільки саме за цим порушенням було складено протокол про
адміністративне правопорушення від 26.03.2007 р.
Основні засади функціонування та
діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про
державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).
Зокрема, статтею 1 названого Закону
встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать:
Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в
Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні
податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого
виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових
адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням
контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом порядку, а також роботу пов'язану із
проведенням боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних
торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до
суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво
і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів.  Крім того, за пунктом 2 частини
1 статті 11  даного Закону здійснення
такого контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.
Безпосередньо правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
(надалі Закон № 265/95-ВР).
Так, статтями 15 та 16 цього Закону
встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі
органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або
позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або
позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових
операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій,
здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.
Крім того, за змістом Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” (надалі Закон
№ 481/95-ВР) ним визначаються основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем
виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими
виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і
тютюнових виробів на території України.
За статтею 16 Закону №
481/95-ВР  контроль за дотриманням його
норм здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами України.
Таким чином, на підставі викладених
правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на
проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер,
щодо контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари (послуги), а також дотримання норм обігу
алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
В свою чергу слід зазначити, що,
дійсно, статтями 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок
проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті
11-1: „Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби
планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)”, а також з
визначення поняття планової, позапланової
перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її
положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових
В той же час, згідно до частини 7
статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених
Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.
З цього приводу необхідно
зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість
стверджувати, що цією статтею законодавцем, при надані визначення як планових,
так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.
Зокрема, позаплановою виїзною
перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких
обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти,
які свідчать про порушення платником податків законів України про
оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит
органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання
запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено
недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником
податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової
служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків
подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими
особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи
позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового
скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з
платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної
податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6)
проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника
податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом,
податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба
у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності
такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган державної
податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого
органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової
звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного
нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам
законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів
(обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може
ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі,
коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної
податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку
зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено
кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з
податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
У зв'язку з цим слідує висновок про
урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на
контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.
При цьому, віднесення до
позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових
органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування
названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ,
оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення
позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)
стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати
податків, зборів (обов'язкових платежів).
В свою чергу, статтею 11-2 Закону №
265/95-ВР посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити
до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови
надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета,
вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення
перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної
податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є
дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової
служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії
наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної
перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної
перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання цих документів
платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною
першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної
податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.
За таких обставин, судом
констатується помилковість думки позивача про необхідність здійснення перевірок
податковими органами, визначених Законом 265/95-ВР та Законом № 481/95-ВР із
дотриманням порядку та підстав, визначених в статтях 11-1 та 11-2 Закону №
509-ХІІ, в тому числі і щодо обов'язковості пред'явлення направлення на
перевірку та копії наказу.
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин дії відповідача
по проведенню перевірки відповідають діючому законодавству, оскільки здійсненні
без порушенням вказаних вище норм.
Що стосується нарахування штрафних
санкцій за рішенням 2755/10/235 від  29
березня 2007 р. суд зазначає наступне.
Як зазначено вище основні засади
державної політики щодо регулювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями та
тютюновими виробами, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та
обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України встановлені
Законом України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.
Зокрема, згідно до пункту 4 статті
11 цього Закону алкогольні напої, які виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку,
визначеному законодавством.
В свою чергу згідно до абзацу 13
статті 17 названого Закону до суб'єктів господарювання за зберігання,
реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка
або з підробленими марками акцизного збору застосовуються штрафні санкції в
розмірі 100 відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.
В даному випадку під час перевірки
було встановлено саме таке порушення, тобто зберігання алкогольних напоїв за
місцем реалізації без марок акцизного збору, тому нарахування штрафної санкції
в розмірі 1700 грн є правомірним.
Відповідно до положень  статті 17 Закону № 481/95-ВР у випадку
роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами
тютюнових виробів  застосовуються штрафні
санкції в розмірі 100 відсотків вартості наявного товару, але не менше 1000
гривень, у зв'язку з чим позивачем до відповідача застосовано штрафні санкції в
розмірі 1000 грн на підставі прийнятого рішення № 2755/10/235 від 29 березня
Поряд з цим щодо нарахування
534,75 грн судом констатується наступне.
Статтею 2 Закону № 265/95-ВР надано
визначення реєстратора розрахункових операцій, яким є пристрій або
програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який
призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні
послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації
кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових
операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний
контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний
таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою
операцією являється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі
застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення
розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Поряд з цим, статтею 3 названого
Закону встановлено порядок розрахунків
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Зокрема, за пунктами 1 та 2
цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових
документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках,
передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає
товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму проведеної операції.
У відповідності до пункту 5
названої статті у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у
випадках, визначених цим Законом, суб'єкти господарювання зобов'язані проводити
розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової
книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли
ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у
режимі реального часу Державним казначейством України, а згідно до пункту 11
-проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з
використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів
(послуг) та обліку їх кількості. В свою чергу, відповідно до пункту 13
-забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових
операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.
В даному випадку при перевірці
податковим органом позивача саме й були виявлені порушення цих правових норм,
про що зазначено вище, а тому відповідачем правомірно застосовано за спірним
рішенням:

1) пункт 6 статті 17 Закону №
265/95-ВР щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 85 грн (з розрахунку: 17
грн  х
5 = 85 грн), оскільки у разі проведення розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості
застосовуються штрафні санкції в розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян;

2) пункт 3 статті 17 в частині
нарахування 340 грн штрафу (з розрахунку: 20 х 17 грн = 340 грн), так як у разі
невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим
Законом, книги обліку розрахункових операцій застосовуються штрафні санкції в
розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, відповідачем на
підставі статті 22 названого Закону № 265/95-ВР нараховані штрафні санкції в
розмірі 109,75 грн (з розрахунку 5  х
21,95 грн = 109,75 грн), оскільки позивачем допущено невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в
денному звіті.

Нарахування цієї суми є
неправомірним, оскільки, як зазначено вище постановою Каховського
міськрайонного суду  від 15 травня 2007
р. у справі № 3-5023/2007 про адміністративне правопорушення 26 березня 2007
року встановлено, що грошова сума в розмірі 21,95 грн є власними коштами
продавця ОСОБА_3, які знаходились в окремому спеціально відділеному для
особистих речей місці, а тому відповідачем не доведено факту невідповідності
суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка
зазначена в денному звіті.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню частково шляхом визнання нечинним рішення № /0
від  29 березня 2007 р. в частині
нарахування 109,75 грн штрафних санкцій. Інша частина позовних вимог
задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладені
обставини сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн державного мита
підлягає  віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм та керуючись
статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

п о с т а н о в и в :

1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Визнати нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0 від  29 березня 2007 р. в частині нарахування
109,75 грн штрафних санкцій.

3.В іншій частині позову в
задоволенні позовних вимог відмовити.

4.Роз'яснити сторонам, що дана
постанова набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої
інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного
розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дата підпису постанови -10
жовтня 2007 року

Суддя
М.К. Закурін