СУД
РІШЕННЯ

"12" листопада 2007 р.

Справа №  16/239

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Л.С. Коротченко, розглянув у відкритому судовому засіданні справу
№ 16/239

за позовом: прокурора
Добровеличківського району в інтересах держави в особі Добровеличківської
селищної ради, смт. Добровеличківка, Кіровоградська область

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт. Добровеличківка, Кіровоградська область

за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Добровеличківського районного відділу земельних ресурсів, смт. Добровеличківка,
Кіровоградська область

про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки,

за участю представників сторін:

від прокуратури - Федунець З.О.,
посвідчення № 347;

від позивача - участі не брав;

від відповідача - ОСОБА_1,
свідоцтво від 16.03.06;

від третьої особи - участі не брав.

Прокурор Добровеличківського району
в інтересах держави в особі Добровеличківської селищної ради звернувся до
господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить
суд зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку
розташовану під будівлею СТО в смт. Добровеличківка пров. Колгоспний,
Добровеличківського району Кіровоградської області повернувши її в належність
Добровеличківської селищної ради.

12.11.07 р. прокурор уточнив
позовні вимоги, оскільки в резолютивній частині вказаної позовної заяви не
вказано розмір земельної ділянки, а тому просить суд зобов'язати фізичну особу
- підприємця ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку площею 0,019 га розташовану під
будівлею СТО в
смт. Добровеличківка пров. Колгоспний, Добровеличківського району
Кіровоградської області повернувши її в належність Добровеличківської селищної
ради.

Відповідач у відзиві від 16.07.07
р. позов не визнав, посилаючись на те, що на земельній ділянці розміщені
гаражі, які перейшли у власність ОСОБА_1 згідно ухвали Добровеличківського
районного суду від 14.05.1999 р. і будівля, що розташована на ділянці була
зареєстрована в Ульяновському міжміському бюро технічної інвентаризації в липні
2000 року за № 2095/16 з видачею технічного паспорта. Крім того, відповідач
звернув увагу суду на те, що в додатках до позовної заяви (приписи державного
інспектора з контролю за використанням та охороною земель Кіровоградського
обласного управління земельних ресурсів № 004983 та № 004977, акти перевірки,
протоколи про адміністративні правопорушення та інші документи) зазначено
ОСОБА_1 як фізичну особу.

Розглянувши наявні матеріали
справи, вислухавши пояснення прокурора та
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного  користування
на земельну  ділянку  виникає
після  одержання  її
власником   або користувачем  документа,
що  посвідчує  право
власності чи право постійного користування  земельною
ділянкою,  та  його
державної реєстрації.

Право  на оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати   до
використання   земельної   ділянки
до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Документи, що посвідчують право на
земельну   ділянку, визначені статтею 126
Земельного кодексу України.  Право  власності
на  земельну  ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними  актами, а право    оренди
землі   оформляється   договором,
який реєструється відповідно до закону.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор
послався на матеріали перевірки: протоколи про адміністративні правопорушення №
004983 від 27.02.2007 р. та           №
004977 від 08.05.07 р. (а.с. 11, 12); акти перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 27.02.2007 р. та від 08.05.07 р. (а.с. 9, 10);
приписи № 004983 від 27.02.2007 р. та № 004977 від 08.05.07 р. (а.с. 13, 14),
якими встановлено, що  громадянин ОСОБА_1
в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України без правовстановлюючої
документації використовує земельну ділянку (під гаражами) площею 720 кв.м.
Добровеличківської селищної ради із земель загального користування.

Постановою Добровеличківського
районного відділу земельних ресурсів на підставі протоколу від 08.05.2007 року
громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (а.с. 16).

Позовні вимоги прокурора  ґрунтуються на тому, відповідно до ст. 211
Земельного кодексу України  самовільне
зайняття земельних ділянок є одним з порушень за які громадяни та юридичні
особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність. А
згідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат,
понесених за час незаконного користування ними.

Господарський суд дослідивши
обставини справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Докази на які прокурор посилається
в позовній заяві, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення № 004983
від 27.02.2007 р. та № 004977 від 08.05.07 р. (а.с. 11, 12); акти перевірки
дотримання вимог земельного законодавства від 27.02.2007 р. та від 08.05.07 р.
(а.с. 9, 10); приписи № 004983 від 27.02.2007 р. та № 004977 від 08.05.07 р.
(а.с. 13, 14), складені відносно громадянина ОСОБА_1, а не фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, як це зазначено в позовній заяві та в уточненнях позовних
вимог.

Згідно правил ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами та іншими  учасниками судового процесу.

Прокурором та позивачем не доведено
той факт, що саме фізична особа - підприємець ОСОБА_1 самовільно використовує
земельну ділянку.

Крім того, відповідно до ст. 1
Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною
земель" містить визначення поняття "самовільне зайняття земельної
ділянки", а саме: це будь які дії особи, що свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну
ділянку до встановлення її меж у натурі, до одержання документа, що посвідчує
право на неї, та до його державної реєстрації.

В позовній заяві прокурор вказує,
що в даному випадку має місце саме самовільне зайняття земельної ділянки.

Однак ці доводи прокурора також
спростовуються поданими суду доказами.

По-перше, рішенням восьмої сесії
двадцять четвертого скликання від 24.04.03 р. № 103 Добровеличківської селищної
ради приватному підприємцю ОСОБА_1 було надано погодження на виготовлення
технічної документації для укладення договору оренди земельної ділянки для
розміщення СТО, площею 0,04 га - землі житлової та громадської забудови, які
використовуються в комерційних цілях в центральній зоні смт. Добровеличківка по
пр. Колгоспному, з правом подальшого викупу та передачі земельної ділянки у
власність (а.с. 29).

По-друге, рішенням другої сесії
п'ятого скликання від 17.05.06 р. за № 21 Добровеличківської селищної ради
ОСОБА_1 було надано погодження на розробку проекту землеустрою для укладення
договору оренди землі загальною площею 0,019 га, строком на 5 років під
розміщення СТО для здійснення підприємницької діяльності, яка розташована по
пер. Колгоспному (колишні гаражі), з правом викупу.

На виконання рішення селищної ради
№ 21 від 17.05.2006 р. фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено 28.04.2006
р. з приватним підприємством "Гео-Т-Центр" договір про розроблення
Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 29/04/06 (а.с. 36) та
18.06.2007 р. з приватним підприємством "І-Експрес-Сервіс". Також
приватним підприємцем ОСОБА_1 за виготовлення проекту землеустрою сплачено
грошові кошти в сумі 800 грн., що підтверджується наданою квитанцією від 18.06.2007
р. (а.с. 40).

Згідно висновку державної
експертизи землевпорядної документації № 157 від 14.09.2007 р.  підготовлений проект землеустрою погоджено та
надано позитивну оцінку (а.с. 69).

По-третє, рішенням дванадцятої
сесії п'ятого скликання від 18.09.07 р. за № 198 Добровеличківської селищної
ради затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в
оренду строком на п'ять років ОСОБА_1, загальною площею 190,00 кв.м., а також
надано в оренду зазначену ділянку з встановленням орендної плати у розмірі 10%
від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 30).

Наведене свідчить про те, що
приватним підприємцем ОСОБА_1 вжито необхідні заходи щодо підготовки та
оформлення документів, необхідних для укладення договору оренди земельної
ділянки площею 0,019 га, розташованою під будівлею СТО в смт. Добровеличківка
пров. Колгоспний Добровеличнівського району Кіровоградської області.

Обґрунтовуючи підставу звернення до суду
з даним позовом в інтересах держави в особі селищної ради прокурор вказує на
те, що відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку
перешкоджає законному розпоряднику, якою є Добровеличківська  селищна рада, розпоряджатися нею.

Однак вказані доводи прокурора
спростовуються рішеннями самої Добровеличківської селищної ради № 198 від
18.09.2007 р. та № 213 від 16.10.2007 р.,
згідно яких приватному підприємцю ОСОБА_1 надано в оренду земельна
ділянка загальною площею 190,0 кв.м., яка розташована за адресою:
Кіровоградська область, смт. Добровеличківка, пр. Колгоспний, 3 за рахунок
земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі
Добровеличківської селищної ради (а.с. 70,71).

Отже, зазначеними вище рішеннями
органу місцевого самоврядування, який є
повноважним органом щодо розпорядження належними йому земельними
ділянкам, приватному підприємцю ОСОБА_1 надано право користування спірною
земельною ділянкою.

Згідно Листа Державного комітету
України по земельних ресурсах від
16.08.06 р. № 14-17-4/6045 дії громадян та юридичних осіб, яким земельні
ділянки надані у власність чи користування рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого самоврядування, які приступають до їх користування до
виникнення права власності чи права користування ними, слід кваліфікувати як
використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, а не як їх
самовільне зайняття.

Отже, враховуючи вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку, що прокурором та позивачем не доведено факт
самовільного використання  відповідачем
земельної ділянки, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Що ж стосується доводів відповідача
про те, що на спірній земельній ділянці знаходяться будівля (гаражі), які
належать ОСОБА_1 на праві власності, вказані доводи не можуть бути прийняті
судом, оскільки в супереч вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України не доведені належними доказами.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44,
49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної
сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо
у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини
рішення, з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу України.

До набрання рішенням законної сили
воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у встановленому законом порядку.

Суддя
Л.С. Коротченко