ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2007 р.                Справа № АС-50/33-07

вх. № 2213/2-50

Суддя господарського суду Харківської області Прохоров С.А.

за участю секретаря судового засідання Рудяк Т.О.

представників сторін :

позивача - ОСОБА_1 за дор.

відповідача - Будьонна К.О., Репіна Т.Ф. за дор.

по справі за позовом  ФОП
ОСОБА_2, м. Х-в

до  УПФУ у Фрунзенському
районі,  м. Харкова

про визнання нечинними рішень та вимоги

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ у
Фрунзенському районі м.Харкова, в якому просить визнати   нечинними
вимогу   №17 від 04.01.2007 р.,
рішення № 30 від  22.01.2007 р.,  рішення № 31 від 22.01.2007 р. та рішення №
32 від 22.01.2007 р. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено,
що відповідачем при  формуванні   вимоги
та  винесенні   зазначених рішень  допущено відображення недостовірних  даних, не досліджені обставини
фінансово-господарської діяльності
позивача,  що призвело до   необгрунтованих висновків акта перевірки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені
позовні вимоги в повному обсязі та просить суд позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти заявленого
позивачем позову заперечують в повному обсязі та просять суд в задоволенні
позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін,  дослідивши матеріали справи, приходить до
висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення адміністративного
позову через наступне:

Управлінням Пенсійного фонду України  в Фрунзенському районі міста Харкова була
проведена позапланова перевірка
правильності обчислення, повноти нарахування внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування за період з 01.01.2004р. по 20.12.2006р. фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 р. № 20.34.11-0126.

Згідно свідоцтва №НОМЕР_1 позивач є платником єдиного податку.

За результатами
перевірки був складений акт  № 1 від 04
січня 2007 року, в якому відображені порушення, виявлені у ході перевірки, а
саме: виявлено заниження (приховування) фонду заробітної плати на загальну суму
43246,50 грн., яке утворилося внаслідок неподання позивачем до органів ПФУ
звітності (додаток 23).  За приховування
(заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які
нараховуються страхові внески рішенням від 22.01.2007р. № 32 до позивача
застосовані фінансові санкції у розмірі
43246,50 грн.

Крім того,
рішенням від 22.01.2007р. № 31 до позивача застосовані фінансові санкції за
донарахування органом ПФУ сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових
внесків у розмірі 4649,35 грн.

Виявлені відхилення по нарахуванню страхових внесків за лютий
2004р. - листопад 2006р. за ставкою 32%, 32,3% та 31,3% в сумі 13832,85 грн. та
відхилення по утриманню страхових внесків за лютий 2004р. - листопад 2006р. за
ставкою 1-2% у сумі 864,93 грн. з загального оподаткованого доходу у сумі
43246,50 грн. На початок перевірки недоїмка по сплаті страхових внесків
складала 4,78 грн. За період з 01.01.2004 по 20.12.2006 року позивачка повинна
була перерахувати 15394,78 грн. Фактично перераховано 1958,36 грн., зараховано
42% від сплати єдиного податку 5704,23 грн. Станом на 20.12.2006р. сума до
сплати з урахуванням донарахувань за актом перевірки складає - 7736,97 грн.
УПФУ  в Фрунзенському  районі м. Харкова за результатами перевірки
було надіслано позивачу вимогу про сплату недоїмки від 04.01.2007р.  № 17
про сплату боргу у розмірі 7736,97 грн.

Також, рішенням від 22.01.2007р. № 30 до позивача застосовані
фінансові санкції за неведення в установленому порядку обліку сум заробітної
плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески у розмірі 340,00
грн.

Державні гарантії щодо підтримки малого підприємництва визначено в
Указі Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва” від 03.07.98р. № 727/98.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" спрощена система оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

Відповідно до вимог ст. 2 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" у разі коли платник єдиного податку здійснює
підприємницьку діяльність з використанням найманої праці або за участю у
підприємницькій діяльності членів його сім'ї, ставка єдиного податку
збільшується на 50 відсотків за кожну особу.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує
єдиний податок, звільняється від обов'язку нарахування, відрахування та
перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з виплатою
заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи
членів його сім'ї.

Статтею 6 Указу, яким запроваджена спрощена система оподаткування,
передбачено перелік обов'язкових платежів, які не сплачуються суб'єктом малого
підприємництва - платником єдиного податку. До їх числа віднесено збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування.

Указ Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва" прийнято відповідно до п. 4 розд. XV
"Перехідні положення" Конституції України, і він діє до набрання
чинності законом, прийнятим Верховною Радою України з цих питань. 22 листопада
2000 року набрав чинності Закон від 19 жовтня 2000 р. N 2063-III "Про
державну підтримку малого підприємництва", яким визначено правові засади
державної підтримки суб'єктів малого підприємництва, і одним з основних
напрямів такої підтримки передбачено запровадження спрощеної системи
оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності в порядку, встановленому
законодавством України (статті 5, 11).

В Україні окремими законодавчими актами врегульовано відносини, що
складаються щодо сплати податків, передбачених Законом про систему
оподаткування, і щодо сплати єдиного податку, передбаченого Указом і Законом
про підтримку малого підприємництва.

Це дає підстави вважати, що в Україні запроваджено дві самостійні
системи оподаткування: звичайну і спрощену.

Звичайна система запроваджена Законом про оподаткування та
конкретними законами про податки, збори (обов'язкові платежі), які зобов'язують
платників податків справляти загальнодержавні і місцеві податки, що передбачені
статтями 13, 14 названого Закону.

Спрощена система запроваджена Указом Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" і закріплена в Законі про підтримку малого підприємництва,
суть якої відповідно до статті 11 цього Закону полягає в заміні сплати
передбачених звичайною системою оподаткування податків сплатою єдиного податку.

Вищевказаним
Указом суб'єктам малого підприємництва надано право самостійно обирати спосіб
оподаткування доходів за єдиним податком, встановлено ставки єдиного податку,
визначено базу та об'єкти оподаткування, строки і порядок сплати єдиного
податку та коло осіб, на яких дія Указу не поширюється.

Заміна сплати звичайних податків сплатою єдиного податку
відповідно до статті 5 Закону про підтримку малого підприємництва є одним з
напрямків державної підтримки малого підприємництва поряд, зокрема, з
встановленням системи пільг для зазначених платників податків. Це означає, що вказана
заміна не є ні пільгою в оподаткуванні, ні звільненням від сплати податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування", визначено, що збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до
Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.

Отже, вищенаведеною правовою нормою визначено, що сплата збору
може відбуватися не тільки у порядку, визначеному Законом України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", але й у порядку,
визначеному іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до абз. 7 п. 2 вищезазначеного Указу відділення
Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів
перераховують суми єдиного податку, зокрема до Пенсійного фонду України в
розмірі 42-х відсотків.

Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" є одним з таких
актів, яким визначено механізм сплати збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, шляхом проведення відрахувань з сум єдиного податку в Пенсійний
фонд України.

Відповідно до Закону про підтримку малого підприємництва платником
єдиного податку може бути особа, яка визнається платником податків у звичайній
системі оподаткування.

Ч. 11 вказаного Закону встановлено, що для суб'єктів малого
підприємництва в порядку, встановленому законодавством України, може
застосовуватися спрощена система оподаткування бухгалтерського обліку та
звітності, яка, зокрема передбачає заміну сплати встановлених законодавством
податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку.

Щодо сплати страхових внесків за найманих працівників то у своєму
листі від 26.04.2006р. № 3158 Державним комітетом України з питань регуляторної
політики та підприємництва запропонований порядок сплати внесків дозволяє
роботодавцям (суб'єктам спрощеного оподаткування) зараховувати частину єдиного
податку в рахунок сплати страхових внесків. При цьому, роботодавцем виконується
законодавчо закріплений обов'язок щодо страхування найманих працівників, що
дозволяє зарахувати весь період роботи працівника до страхового стажу у повному
обсязі.

Отже, аналіз діючого законодавства дає суду можливість дійти
висновку, що позивач відповідно з діючим законодавством сплачує збір на
загальнообов'язкове пенсійне страхування, в тому числі і за найманих
працівників у складі сум єдиного податку. При цьому сплата єдиного податку за
період з 01.01.2004р. по 30.09.2006р. відповідачем не оспорювається та частина
сплати від суми якого (42%) складає 5704,23 грн. За підсумками перевірки ця
сума зарахована до сплати загальної суми нарахованих страхових внесків.

При розгляді питання правомірності застосування рішенням від
22.01.2007р. № 30 до позивача  фінансових
санкції за неведення в установленому порядку обліку сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески у розмірі 340,00 грн.
суд вважає за необхідне відмітити наступне:

Згідно Порядку оформлення результатів документальних перевірок з
дотриманням чинного законодавства платниками збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 21 березня 2003 року № 6-5 (надалі - Порядок), акт документальної
перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки
фактів порушень (у разі їх виявлення) норм законодавства щодо сплати та
цільового використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування
(п.1.5 Порядку).

Відповідно до пп.2.3.3 п.2.3 Порядку за кожним відображеним в акті
фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на
нормативно-правові акти, що порушені платником, із зазначенням періоду, у якому
дане порушення здійснено. Не допускається відображення в акті перевірки
необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не
мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб
платника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ведуться
бухгалтерські документи (книги нарахування заробітної плати, відомості виплати
заробітної плати) щодо обліку сум заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески.

Основною підставою для застосування до позивача фінансових санкцій
за рішенням від 22.01.2007р. № 31 про донарахування органом ПФУ сум своєчасно
не обчислених та не сплачених страхових внесків у розмірі 4649,35 грн. та
рішенням від 22.01.2007р. № 32 про застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу),
на які нараховуються страхові внески у розмірі 43246,50 грн., було неподання
позивачем до органів ПФУ звітності (додаток 23) за лютий 2004р. - листопад
2006р.

При дослідженні судом письмових доказів (звітності) позивача, а
саме: розрахунків сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування  (додаток 23) за
лютий 2004 - листопад 2006 року, встановлено, що вони спрямовувалися на адресу
органу пенсійного фонду рекомендованою поштою, що підтверджується касовими
чеками про відправку і не спростовується відповіддю Харківської дирекції
Укрпошти.

Доводи відповідача з посиланням на п.11.11 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1,
що  платники мають право не пізніше ніж
за 10 днів до закінчення строку подання документів надіслати їх органу
Пенсійного фонду поштою з повідомленням про вручення за порядком оформлення
зазначених поштових відправлень, встановленим Кабінетом Міністрів України, є
хибними.

Згідно з
постановою КМУ України від 28 липня 1997 року № 799 «Про затвердження Порядку
оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності,
розрахункових документів і декларацій», цей Порядок визначає вимоги щодо
оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності,
розрахункових документів і декларацій, що надсилаються платниками податку
відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (п.1
Порядку).

Відповідно до п. 4
ст. 18 Закону України від 09.07.2003 р. N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" страхові внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На
ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно преамбули Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ, цей Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування. У зв'язку з чим не може бути розповсюджений на пенсійні
правовідносини.

Таким чином,
порядок запроваджений п.11.11 Інструкції про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затв. постановою
правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1, не відповідає
принципу законності (ст.9 КАС України).

Враховуючи
викладене, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини,
суд, керуючись ст.9 КАС України, застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Таким нормативним
актом є Наказ Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999
року № 599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку
його видачі», де зазначено, що Звіт подається особисто платником єдиного
податку або надсилається поштою до органу державної податкової служби за місцем
державної реєстрації його як суб'єкта підприємницької діяльності. При
особистому поданні звіту датою подання вважається дата реєстрації його в органі
державної податкової служби, а при надсиланні звіту поштою - дата відправки на
штампі відділення зв'язку.

Надання
відповідачем в обґрунтування своїх заперечень трьох конвертів і звітів інших
платників не свідчить про їх доведеність і переконливість перед судом
відповідно до вимог КАСУ, а також про недостовірність наданої позивачем
звітності, оскільки наявність касових чеків про відправку свідчить про особу
відправника відповідно до п.36 «Правил надання послуг поштового зв'язку»,
затверджених Постановою КМУ від 17.08.2002р.
№ 1155.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та
їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах,
передбачених Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття
рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, суд вважає за необхідне відмити, що при застосуванні
відповідачем фінансових санкцій (рішення від 22.01.2007р. № 32) за приховування
(заниження) страхувальником сум заробітної плати (виплат, доходу), на які
нараховуються страхові внески у розмірі 43246,50 грн. не враховано вимоги
Пенсійного Фонду України викладені в листі від 01.06.2005р. № 6320/04, що
перевірці підлягає лише період з 01 квітня 2005 року.  Зазначені вимоги законодавства були враховані
відповідачем пізніше під час розгляду справи судом у листі від 13.04.2007р. №
4855-07/34 про перерахування та зменшення суми боргу по сплаті страхових
внесків та фінансових санкцій.

Крім того, при дослідженні письмового доказу - акту перевірки
встановлено, що відповідачем при розрахунку загальної суми виплат, на які
нараховуються страхові внески не вірно застосовані ставки страхових внесків за
квітень-вересень 2005 року, які викладені відповідачем у таблиці 2 акту
перевірки.

Суд відзначає, що відповідачем не виконано вимог законодавства
щодо складання актів перевірок відповідно до вимог Порядку оформлення
результатів документальних перевірок з дотриманням чинного законодавства платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою
Управління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-5.

Оскільки в акті перевірки не допускається відображення
необґрунтованих даних, а також суб'єктивних
припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів  або донарахування за актом перевірки
здійсненні відповідачем з численними порушеннями вимог законодавства, що суд
приходить до висновку, що відповідачем належним чином не досліджено обставин
фінансово-господарської діяльності позивача за перевіряємий період, що призвело
до необґрунтованих висновків акта перевірки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення,  крім випадків, встановлених
статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності  суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого
рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається
на   відповідача,   якщо
він   заперечує   протии адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено
правомірність винесення спірної вимоги та рішення у зв'язку з чим позовні
вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАСУ судові витрати відшкодовуються позивачу
за рахунок державного бюджету.

Керуючись статтями 4, 8, 86, 94, 60 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

1. Визнати нечинною вимогу УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова
від 04.01.2007 року №17 про сплату боргу у розмірі 7736,97 грн.

2. Визнати нечинними рішення УПФУ в Фрунзенському районі м.
Харкова від 22.01.2007 року №30 про застосування фінансових санкцій за
неведення в установленому порядку обліку сум заробітної плати у розмірі 340,00
грн.

3. Визнати нечинними рішення УПФУ в Фрунзенському районі м.
Харкова від 22.01.2007 року №31 про застосування фінансових санкцій за
донарахування органом ПФУ сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових
внесків у розмірі 4649,35 грн.

4. Визнати нечинними рішення УПФУ в Фрунзенському районі м.
Харкова від 22.01.2007 року №32 про застосування фінансових санкцій за
приховування сум заробітної плати  у
розмірі 43246,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи -
Підприємця ОСОБА_2 (поштова адреса: АДРЕСА_1, м. Харків, Харківська область,
61016, Індив. ідентиф. номер -НОМЕР_2, Свідоцтво про державну реєстрацію
фізичноїособи-підприємця від 04.08.1997р. №НОМЕР_3) судовий збір - 3,40 грн.

Після набрання постановою законної сили за заявою стягувача видати
виконавчий лист.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія
апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.08.2007 року о
16:00.

Суддя
Прохоров С.А.