ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

“ 15  ”  листопада  2007 року                                                                              справа № 7/209

Суддя            Н.О. Скорик, розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю ?Гаразд Україна?

04107, м. Київ,  вул.. Нагірна, 10а, оф.1

До Товариства з обмеженою відповідальністю ?Варвинський цегельний завод?
Пошт. адреса: 17600, смт. Варва, вул.. Зарічна, 68
Юр. адреса: 17600, смт. Варва, вул.. Матросова, 4

Про  стягнення 22832,15  грн.

Представники сторін:

Від позивача : Вартік О.В. –дов. № б/н від 29.09.2007 р.

Від відповідача :  не з?явився

Суть спору:

Заявлено позов про  стягнення 22832,15 грн., перерахованих  позивачем відповідачу платіжним дорученням  № 139 від 13.06.2006 р. на оплату рахунку № 37 від 07.06.2006 р.

Відповідач  відзиву на позов не надав. проти позовних вимог не заперечив.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 04.10.2007 р., направлена відповідачу за його поштовою адресою:  смт. Варва,  вул.. Зарічна, 68, повернута відділенням зв?язку з написом: ?за закінченням терміну зберігання?.  Ухвала суду  про відкладення розгляду справи від 16.10.2007 р., направлені відповідача за його юридичною та поштовою  адресами на адресу суду поштовим відділенням не повернуті. Представником позивача по справі в судовому засіданні надана розписка  директора   підприємства –відповідача  про те, що він повідомлений  про час слухання справи.

Таким чином, вжито всіх заходів до повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи в суді.

Зважаючи  на  те,  що згідно  до  ст.. 22 Господарського  процесуального  кодексу  України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка   представника   відповідача  у  судове  засідання ,  неподання  відповідачем   відзиву  на  позов   не  є  перешкодами  для  розгляду  справи  за  наявними   доказами  у  порядку  ст.. 75  Господарського   процесуального  кодексу  України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача,   суд

Встановив:

Між сторонами договір як єдиний письмовий документ не укладено.

07.06.2006 р. відповідачем  виставлено рахунок –фактура № 37 на оплату позивачем  цегли керамічної на загальну суму 48000,24 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Платіжним дорученням № 139 від 13.06.2006 р. позивачем перераховано  відповідачу 48000,27 грн. на оплату рахунку –фактури № 37 від 07.06.2006 р.

Відповідач частково виконав свої зобов?язання по передачі оплаченої керамічної цегли –16.06.2006 р.  відповідачем поставлено цегли на суму 5856,02 грн., 22.06.2006 р. –на суму  5600,03 грн., 07.08.2006 р. –на суму 5856,02 грн., 15.11.2006 р. –на суму 5856,02 грн., що підтверджується  видатковими накладними № РН –00063 від 16.06.2006 р., № РН –00065 від 22.06.2006 р., № РН –103 від 07.08.2006 р., № РН –130 від 15.08.2006 р., Всього відповідачем поставлено позивачу керамічної цегли на загальну суму 23168,09 грн.

Відповідачем не допоставлено   позивачу керамічної цегли на суму 24832,15 грн.

Згідно  п. 4 ст. 193 Господарського кодексу України  управнена сторона  має право  не приймати  виконання зобов?язання  частинами, якщо інше  не передбачене законом, іншими нормативно -  правовими  актами або договором, або не  випливає із змісту зобов?язання.

Ні договором, ні нормативними  актами  не передбачено в даному випадку  виконання зобов?язання частинами.

Разом з тим,  відповідач  виконував  свої зобов?язання  частинами, про що свідчать вище перелічені накладні і позивач  приймав  це виконання.

Але це не  зобов?язує  його  приймати  весь товар  дрібними  частинами.

Частиною 2 статті 530  Цивільного кодексу  України пердбачено, якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному ж випадку відповідач  почав  виконувати умови  договору добровільно.

Частково його виконав і позивач  прийняв це часткове виконання. 16.06.2006 р. -  день передачі  першої партії товару слід вважати  терміном  виконання  зобов?язання, оскільки, як було  зазначено  вище,  умовами  договору не передбачено виконання  договору частинами. Кожна  партія  переданої цегли є лише  складовою  одного  зобов?язання  відповідача –передати  узгоджену сторонами  і оплачену  позивачем кількість цегли.

Відповідно до  п.1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо  продавець  передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу,  покупець має  право вимагати   передання  кількості  товару,  якої  не  вистачає,  або відмовитися від переданого товару  та  його  оплати,  а  якщо  він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Позивач скористався своїм правом, визначеним в даній статті  і 25.09.2007 р. звернувся до відповідача листом  № 36-ю від 28.08.2007 р. з пропозицією розірвати усну угоду купівлі –продажу  і повернути сплачені  ним кошти в розмірі 24832,15 грн. на рахунок позивача.  Лист, направлений  рекомендованою кореспонденцією  повернувся позивачу  з написом поштового відділення  ?за закінченням терміну зберігання?.

Постанова  Варвинського  РВ УМВС в Чернігівській області  про відмову  в порушенні  кримінальної справи  від 16.04.2007 р.  містить відомості  про те, що директор  підприємства –відповідача не відмовляється від повернення  грошей.

Відповідачем, відповідно до  картки –рахунку повертались позивачу кошти , а саме: 03.05.2007 р. –250 грн., 14.05.2007 р. –250 грн., 04.07.2007 р. –500 грн., 06.07.2007 р. –500 грн., 11.07.2007 р. – 500 грн. Всього відповідачем повернуто позивачу 2000 грн. за оплачену  і непоставлену керамічну  цеглу.

На момент  винесення рішення  судом, заборгованість відповідача перед позивачем склала 22832,15 грн.

Відповідач не надав  доказів повернення 22832,15 грн.

Таким чином, вимоги  позивача є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Керуючись  ст.. 526,530,670 Цивільного кодексу України, ст.. 193 Господарського кодексу України,  ст.. 49,  82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ?Варвинський  цегельний завод?, Чернігівська обл., смт. Варва, вул.. Матросова, 4  (р. 0001 в Київській філії АКІБ ?Укрсиббанк?, МФО 300733, код 32991886) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю ?Гаразд Україна?, м. Київ, вул.. Нагірна, 10а, оф.1 (р. 3441 в КГРУ КБ ?Приватбанк? м. Києва, МФО 321842, код 32962478) 22832,15 грн. боргу, 228,32 грн. державного мита, 118 грн. витрат з інформаційно –технічного забезпечення розгляду у судах.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                 Н.О. Скорик

16.11.2007 р.