ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.07 р.                                                                               Справа № 44/350пд

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою відкритого акціонерного товариства державної холдингової компанії „Спецшахтобуріння” (представник до судового засідання не з’явився), до товариства з обмеженою відповідальністю „Інвік” (представник до судового засідання не з’явився), до товариства з обмеженою відповідальністю „Даліса” (представник до судового засідання не з’явився), до товарної біржі „Даліса” (представник до судового засідання не з’явився) та до товариства з обмеженою відповідальністю „Сололюкс” (представник Медведський В.Д., довіреність від 05.11.07 року), про визнання недійсним біржового договору № 13/1-Б від 26.09.07 року, укладеного на товарній біржі „Даліса” відносно вбудованого нежитлового приміщення площею 1’075,1 м2, яке знаходиться у місті Донецьку по вулиці Октябрьській 82а, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство державна холдингова компанія „Спецшахтобуріння” (далі – Компанія) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Інвік” (далі – Товариство), до товариства з обмеженою відповідальністю „Даліса” (далі – Фірма) та до товарної біржі „Даліса” (далі – Біржа) про визнання недійсним біржового договору № 13/1-Б від 26.09.07 року (далі – Договір), укладеного на Біржі відносно відчуження вбудованого нежитлового приміщення площею 1’075,1 м2, яке знаходиться у місті Донецьку по вулиці Октябрьській 82а (далі – Будівля). Позовні вимоги Підприємця ґрунтуються тому, що Договір є недійсним через нездійснення сторонами передбаченого ЦК України нотаріального посвідчення Договору, через відчуження Будівлі брокером продавця Товариством без відповідних повноважень, а також через те, що Компанія не була власником Будівлі і в порядку статті 658 ЦК України не мала права її відчужувати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що в Договорі не визначено предмету правочину, наразі Компанія не отримала грошових коштів за відчужену Будівлю. До останнього судового засідання позивач не з’явився, надавши клопотання щодо відкладення розгляду справи.

Представники Товариства та Біржі заперечили проти позову, зазначивши, що Договір є дійсним, причому при продажу Будівлі повноваження продавця Компанії були реалізовані Товариством на підставі відповідного договору доручення № 08-07/р від 23.08.07 року, згідно якого Товариству доручалося здійснити реалізацію Будівлі не дешевше за 1’100’000 грн. Нотаріальне посвідчення Договору, на думку відповідачів, не вимагається в силу статті 15 Закону України „Про товарну біржу”, наразі наявність права власності Компанії на Будівлю було підтверджено самим позивачем згідно довідки № 02-13/256 від 10.09.07 року. Біржа до останнього судового засідання не з’явилася, надала клопотання щодо відкладення розгляду справи.

Представник відповідача Фірми до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, наразі суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненаданий суду відзив не може істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім того, надання відзиву є правом, а не обов’язком відповідача.

Судом в порядку статті 24 ГПК України за власної ініціативи у якості співвідповідача залучено покупця товариство з обмеженою відповідальністю „Сололюкс” (далі – Набувач) – сторону за Договором, яка безпосередньо придбала Будівлю. Представник Набувача також заперечив проти позову, на підставах, аналогічних наведеним Товариством та Біржею.

Закритим акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк” (далі – Банк) подано клопотання в порядку статті 27 ГПК України щодо залучення Банку до участі у справі № 44/350пд у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. При цьому Банк послався на наявне право оренди Будівлі та переважне право на її придбання згідно статті 777 ЦК України. Судом відхиляється зазначене клопотання Банку з огляду на недоведеність того, що рішення у справі № 44/350пд якимось чином вплине на права та обов’язки цього суб’єкта, окрім того, термін дії договору оренди нежитлового приміщення від 12.10.05 року між наймачем Банком та наймодавцем Компанією сплинув 30.09.06 року, тому речові права Банку на Будівлю не є безспірними. Нарешті Банк не позбавляється права звернутися до суду з самостійною позовною заявою стосовно визнання Договору недійсним у разі наявності відповідних правових підстав.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Компанії не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

26.09.07 року на Біржі між Товариством (брокером продавця Компанії) та Фірмою (брокером покупця Набувача) укладено Договір, за яким Фірма в інтересах Набувача придбаває, а Товариство в інтересах Компанії продає об’єкт нерухомості (Будівлю) вартістю 1’300’000 грн. Повноваження Товариства на продаж Будівлі (майна Компанії) передбачені договором доручення № 08-07/р від 23.08.07 року та заявкою від 23.08.07 року, підписаними з боку Компанії заступником директора Гуцол С.В., повноваження якої на вчинення зазначеного правочину щодо відчуження Будівлі прямо передбачені нотаріально посвідченою довіреністю № д-1292 від 23.08.07 року.

Платіжним дорученням № 25 від 06.11.07 року Біржа перерахувала Компанії суму виторгу 1’299’600 грн. за Будівлю по Договору, що спростовує твердження позивача про відсутність розрахунку за Договором та порушення зазначеною бездіяльністю прав Компанії.

Статтею 640 ЦК України зазначено, що договори купівлі-продажу нерухомості (такі, як Договір) набувають чинності лише з моменту їх нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Наразі, вимоги позивача щодо визнання Договору недійсним через недотримання форми за приписами статті 219-220 ЦК України – позбавлені жодних правових підстав, оскільки згідно приписів статті 15 Закону України „Про товарну біржу”, правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому нотаріальне посвідчення Договору не вимагається, а Договір є дійсним та правомірним в силу презумпції, встановленої статтею 204 ЦК України.

Твердження позивача про відсутність у Компанії права власності на Будівлю, через що Договір суперечить приписам статті 658 ЦК України – також не заслуговують на увагу.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Донецької міської ради народних депутатів від 15.08.79 року № 415/9 „Про дозвіл тресту „Спецшахтобуріння” будівництва прибудови до будівлі по вулиці Октябрьській 82 у Ворошиловському районі” – попередникові Компанії тресту „Спецшахтобуріння” дозволено здійснити спорудження Будівлі.

Актом державної приймальної комісії від 28.09.90 року попереднику Компанії проектному шахтопрохідницькому об’єднанню „Спецшахтобуріння” дозволено прийняти в експлуатацію Будівлю, яку за змістом зазначеного акту, споруджено на замовлення проектного шахтопрохідницького об’єднання „Спецшахтобуріння”. Державним актом на право постійного користування землею № 2-19 від 18.03.94 року проектному шахтопрохідницькому об’єднанню „Спецшахтобуріння” для експлуатації Будівлі виділено земельну ділянку площею 0,15 га.

З огляду на наведене, згідно статті 16 Закону СРСР „Про власність в СРСР”, попередник Компанії проектне шахтопрохідницьке об’єднання „Спецшахтобуріння” стало власником Будівлі, створеної в процесі господарської діяльності останнього на його замовлення та з дозволу виконавчого комітету Донецької міської ради народних депутатів.

Правонаступництво Компанії по правах та обов’язках проектного шахтопрохідницького об’єднання „Спецшахтобуріння” випливає зі змісту наказу Міністерства вугільної промисловості України від 30.09.96 року № 499 „Про створення ДВАТ шляхом перетворення державних підприємств” та наказу Міністерства вугільної промисловості України від 06.12.96 року № 621 „Про створення державної холдингової компанії „Спецшахтобуріння”.

Окрім того, згідно довідок Компанії від № 02-13/256 від 10.09.07 року та від 16.11.07 року № 02-13/345 Будівля перебуває на самостійному балансі Компанії, а це, в силу частини 1 статті 66 ГК України, переконливо вказує на те, що Будівля належить Компанії, причому остання вправі здійснювати права розпорядника цього майна.

Зазначене випливає також і зі змісту посвідченої приватним нотаріусом Хмельницьким О.О. довіреності Компанії № д-1292 від 23.08.07 року, якою заступнику генерального директора Гуцол С.В. надано повноваження відчуження Будівлі, власником якої є Компанія.

Пунктом 3.6 статуту Компанії передбачено те, що Компанія вправі продавати засоби виробництва та інші цінності лише за погодженням із засновником (Міністерством вугільної промисловості). Втім, листом № 01/02-02-397 від 09.07.07 року Міністерство вугільної промисловості України погодило Компанії право на відчуження Будівлі, що ще раз підтверджує наявність у Компанії відповідних речових прав відносно Будівлі та права на відчуження цієї нерухомості, у тому числі відчуження за Договором.

Твердження позивача про невизначення сторонами предмету Договору – є доказово безпідставними, оскільки пунктом 1.1 Договору прямо визначено, що предметом правочину купівлі-продажу є саме Будівля.

З огляду на все вищенаведене, позовні вимоги Компанії задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин, які б свідчили про недійсність Договору через недотримання форми його укладення, а також недоведеність факту відсутності у Компанії та Товариства прав на відчуження Будівлі.

Клопотання Біржі про відкладення судового засідання 30.11.07 року на термін після 07.12.07 року – судом не може бути задоволене з огляду на його необґрунтованість, а також на те, що протягом трьох судових засідань з моменту порушення провадження у справі відповідач належним чином навів власні заперечення проти позову. Аналогічне клопотання Компанії, заявлене у зв’язку з відрядженням представників позивача, суд також не вважає доцільним задовольняти, оскільки позивач не позбавлений права наділяти повноваженнями на представництво інтересів Компанії інших осіб, окрім Годз О.П. та Гуцол С.В., матеріалів справи достатньо для надання правової оцінки спірним правовідносинам сторін, до того ж, правова позиція позивача висловлена у повному обсязі, а ухвалою суду про відкладення розгляду справи від 20.11.07 року позивач був зобов’язаний надати лише докази надіслання позовної заяви Набувачеві, причому здійснення цих дій позивачем підтверджено у судовому засіданні самим Набувачем.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на позивача.

На підставі ст.16 Закону СРСР „Про власність в СРСР”, ст.ст.203, 209, 215, 219, 220, 328, 392, 640, 658, ЦК України, ст.ст.48, 49 Закону України „Про власність”, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову відкритого акціонерного товариства державної холдингової компанії „Спецшахтобуріння” до товариства з обмеженою відповідальністю „Інвік”, до товариства з обмеженою відповідальністю „Даліса”, до товарної біржі „Даліса” та до товариства з обмеженою відповідальністю „Сололюкс” про визнання недійсним біржового договору № 13/1-Б від 26.09.07 року, укладеного на товарній біржі „Даліса” відносно вбудованого нежитлового приміщення площею 1’075,1 м2, яке знаходиться у місті Донецьку по вулиці Октябрьській 82а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 6 примірниках:

1 –позивачу

2-5 –відповідачам

6 –господарському суду Донецької області