ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2007 р.                                                            Справа № 47/302-07

вх. № 7277/3-47

Суддя господарського суду Светлічний Ю.В.

при секретарі судового засідання Малахова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Череповський О.В. за довіреністю від 23.05.2007р.  відповідача - Кануннікова Т.М. за довіреністю №1 від 04.01.2007р.

розглянувши справу за позовом Дочірнього підприємства "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до  Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури територій", м. Харків

про стягнення 3205858,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3205858,12грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов"язань на підставі договору комісії №12/05-440 від 01.10.2005р. Крім того, позивач просить покласти на відповідача судові витрати, у вигляді сплаченого держмита у розмірі 25500,00грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн. та вжити заходи щодо забезпечення позову.

Позивач у позовній заяві заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу у розмірі позовних вимог. Суд розглянувши дане клопотання відмовляє позивачу у задоволенні його  оскільки: позивач не надав обгрунтованого підтвердження того, що  невжиття таких заходів  може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.07.2007р. розгляд справи було продовжено строком на один місяць - до 29.08.2007р.

Позивач надав через канцелярію господарського суду 22.08.2007р. письмові пояснення по справі, які були прийняті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, але у судовому засіданні повідомив суд про те, що питання по вирішенню справи покладає на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін  господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір комісії №12/05-440 від 01.10.2005р. Відповідно до умов даного договору відповідач здійснював продаж теплової енергії від свого імені, в інтересах та за рахунок позивача.

Як вбачається з матеріалів справи в період з жовтня 2005р. по вересень 2006р. на виконання умов вищезазначеного договору позивач передав відповідачу теплову енергію у розмірі 105044,167 гігакалорій на загальну суму 12763202,58грн., а відповідач у свою чергу прийняв обумовлену у договорі теплову енергію та реалізував її кінцевим споживачам.

Відповідно до п. 4.9. вищезазначеного договору, відповідач бере на себе поручительство  перед позивачем за невиконання споживачами своїх зобов"язань за правочинами, укладеними відповідачем та споживачами.

За умовами даного договору загальна сума за поставлену енергію становить у сумі 12763202,58грн.

Як свідчать матеріали справи станом на 31.03.2007р. споживачами частково було сплачено за теплову енергію у розмірі 9557344,46грн.

Отже, поручившись за споживачів, внаслідок застосування делькредере заборгованість відповідача станом на 31.03.07 склала 3 205 858,12грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу  України.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так як строк виконання зобов'язань не був визначений в договорі, в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України та на виконання умов Договору №12/05-440 від 01 жовтня 2005року, позивач направив на адресу відповідачу вимогу № 54/11-739-1684 від 25.04.07 про погашення заборгованості, яка залишилась без відповіді.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд   у  визначеному  законом  порядку  встановлює наявність  чи  відсутність  обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи сума заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин та враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в сумі заборгованості у розмірі 3205858,12 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито у розмірі, передбаченому статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, що становить 25500,00грн. та згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 гривень слід покласти на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002р. № 411, статтями 1, 12, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3під., 5 пов., р/р73 у Першій Харківській філії АКБ "Базис" м. Харкова, МФО 351599, ) на користь Дочірнього підприємства "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз України" (03065, м. Київ, вул. І. Лепсе, 16, р/р 3980 Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ, МФО 300131, ) заборгованості у розмірі 3205858,12грн., держмита у розмірі 25500,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 22.08.2007р.

Суддя                                                                                            Светлічний Ю.В.