ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.

№ 20/374/06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Грека Б.М.( головуючого),

Вовка І.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши  у
відкритому              судовому
засіданні  касаційну  скаргу

ОСОБА_1

на  постанову

Запорізького апеляційного
господарського суду від 18.05.2007 року

у справі за позовом

Закритого акціонерного
товариства  "ОТПБанк"

до

Державної виконавчої служби у
Ленінському районі м. Запоріжжя

Треті особи

ОСОБА_1, ОСОБА_2

про

звільнення заставленого майна
з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач
звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до
відповідача   державної виконавчої служби
про звільнення з-під арешту заставленого майна
належного ОСОБА_1 у зв'язку з встановленням щодо цього майна  іпотеки та застави на його користь.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 22.01.2007 року позов задоволено.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 18.05.2007 року зазначене рішення суду
першої інстанції скасовано та в позові відмовлено.

Доповідач-Вовк І.В.

У касаційній скарзі третя особа
ОСОБА_1 вважає, що апеляційним судом порушено
і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і
тому просить прийняту ним постанову скасувати, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

У відзиві на касаційну скаргу третя
особа ОСОБА_2 вважає, що постанова апеляційного суду відповідає вимогам закону,
і просить залишити її без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Відзиви на касаційну скаргу від
позивача та відповідача до суду не надходили.

Заслухавши пояснення представників
третіх осіб, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши
матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
що в забезпечення виконання кредитних договорів від 29.11.2004 року N.ML
-200/222/2004 та від 29.03.2006 року
N.CL -200/1018/2006 між позивачем і третьою особою ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки   №PML -200/222/2004 від
29.11.2004 року про передачу третьою особою в іпотеку позивачу нерухомого майна
та договір застави від 29.03.2006 року №РCL -200/1018/2006 від 29.03.2006 року
про передачу в заставу автомобіля.

Постановою державної виконавчої
служби у Ленінському районі м. Запоріжжя від 11.10.2006 року на виконання
виконавчого листа № 2-500/2006  виданого
26.09.2006 року Ленінським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 358045 грн. на
користь ОСОБА_2 на майно належне на праві власності гр.ОСОБА_1 надане в іпотеку
та заставу позивачу накладено арешт.

Предметом даного судового розгляду
є вимоги позивача про звільнення з-під арешту
майна у зв'язку з його перебуванням в іпотеці та заставі.

Відповідно до роз'яснень  викладених в п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 (зі змінами) "Про судову
практику в справах про виключення майна з опису" за правилами,
установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються
вимоги громадян і організацій, що
ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння
ним.

Відповідачами в справі суд притягує
боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних
випадках -особу,  якій передано майно,
якщо воно було реалізоване.

За роз'ясненнями, викладеними в
абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003
року № 14 "Про  практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб  державної виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно  до правил підвідомчості (ЦПК, ГПК) позову до
боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності
на майно і звільнення  його з-під арешту.
В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

Проте, суди попередніх інстанцій
вирішуючи спір не врахували зазначеного виходячи  з вимог ст. ст. 1, 12 ГПК України і ст.  15 ЦПК України та не звернули уваги на те, що
арешт накладено на майно боржника фізичної особи, на користь фізичної особи, і
не встановили процесуального становища цих осіб у спірних правовідносинах з
урахуванням їх прав та обов'язків
щодо предмету спору.

За таких обставин, судові рішення
обох інстанцій не можна визнати законними, і тому вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати наведене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду викладеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 18.05.2007 року та рішення господарського суду
Запорізької області від 22.01.2007 року скасувати, і справу № 20/374/06
передати на новий розгляд до суду першої інстанції  в іншому складі.

Головуючий суддя
Б. Грек

Судді
І.Вовк

М.
Черкащенко