ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.10.07 р.                                                                               Справа № 39/260

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк

про  стягнення 52 307 грн. 19 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Тарнавська К.Л. – за довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ , звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 52 307 грн. 19 коп., яка складається з основного боргу в сумі 45 266 грн. 13 коп., пені в сумі 989 грн. 79 коп., штрафу в сумі 4 526 грн. 61 коп., 3% річних в сумі 174 грн. 66 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір  поставки товару № 03316/07 від 20.03.2007 р., накладні №2044761 від 08.05.2007 р., № 2044762 від 08.05.2007 р., № 200892 від 10.05.2007 р., № 2044759 від 10.05.2007 р., № 2049471 від 14.05.2007 р., № 2054161 від 17.05.2007 р., № 2054153 від 17.05.2007 р., № 2094736 від 22.06.2007 р., договір про надання юридичних послуг № 5/7-3 від 16.07.2007 р. та № 5/7-4 від 23.07.2007 р., платіжні доручення № 4907 від 20.07.2007 р., № 4919 від 23.07.2007 р., розрахунки.

В ході розгляду справи, позивач, відповідно до ст. 22 ГПК України, неодноразово уточнював позовні вимоги, останньою заявою від 04.10.2007 р. позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу, у зв’язку з частковим погашенням відповідачем основного боргу, та просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 36 134 грн. 29 коп., пеню в сумі 42 грн. 13 коп., 3% річних в сумі 274 грн. 20 коп., суму інфляційних нарахувань в розмірі 1 816, 63 грн.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, з тих підстав, що

-          накладні на поставку продукції складені із порушенням вимог чинного законодавства та не містять прізвищ осіб, що їх підписали;

-          поставка товару здійснювалася через Донецьке представництво, а не позивачем особисто;

-          безпідставність нарахування 3% річних та індексу інфляції, оскільки такі санкції не були передбачені умовами Договору;

Додатково, відповідачем було заявлено клопотання про витребування від позивача документів, що підтверджують повноваження Донецького представництва ТОВ “Аптека “Біокон” на вчинення дій від імені головного підприємства.

Відповідні документи витребувані судом у позивача та долучені до матеріалів справи.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення господарським судом міста Києва справи № 11/396 про визнання договору № 0017/07 від 01.01.2007 р. - недійсним судом залишено без задоволення, оскільки відповідачем не представлено суду належних доказів взаємопов’язаності справ № 39/260 та № 11/396.

Крім того, відповідач в судовому засіданні від 22.10.2007 р. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з необхідністю витребування у позивача протоколу розбіжностей до Договору та звірки розрахунків.

Клопотання залишено судом без задоволення, оскільки відповідний протокол розбіжностей долучений до матеріалів справи, позивачем на вимогу суду складено та направлено на адресу відповідача акт звірки розрахунків.

Наразі такі дії відповідача суд  розцінює як зловживання наданими йому процесуальними правами та спробами затягнути судовий процес.

Позивач уточнені позовні вимоги підтримав, додатково надав клопотання, просив розглянути справу без участі його представника.

Строк судового розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України продовжений заступником голови господарського суду Донецької області.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

20.03.2007 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк, укладено договір поставки товарів № 03316/07, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до умов Договору позивач зобов’язався поставити (передати у власність/повне господарське володіння) відповідачеві продукцію –лікарські засоби та вироби медичного характеру у кількості та за цінами, визначеними видатковими накладними на кожну партію товару, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору позивачем, в особі Донецького представництва ТОВ “Аптека Біокон”, що діє на підставі положення Про Донецьке представництво Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” та є повноважним представником головного підприємства, у період з 08.05.2007 р. по 22.06.2007 р., згідно накладних №2044761 від 08.05.2007 р., № 2044762 від 08.05.2007 р., № 200892 від 10.05.2007 р., № 2044759 від 10.05.2007 р., № 2049471 від 14.05.2007 р., № 2054161 від 17.05.2007 р., № 2054153 від 17.05.2007 р., № 2094736 від 22.06.2007 р. поставив відповідачеві обумовлену Договором продукцію на загальну суму 50 044, 94 грн.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означених накладних, скріплених печатками обох підприємств.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 50 044, 94 грн., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, 4.1 Договору.

Заперечення відповідача щодо неможливості прийняття вказаних накладних в якості доказу поставки товару, у зв’язку з  тим, що не заповнена графа ”Директор” судом до уваги не приймається, оскільки відповідач, своїми діями, у тому числі щодо оплати вартості поставленого товару, підтвердив факт наявності між сторонами правовідносин, що виникли з договору поставки  № 3316/07 від 20.03.2007 р., що підтверджується долученими до матеріалів справи платіжними дорученнями, в яких в графі “призначення платежу”, зазначені спірні накладні.

Відповідно до п.п 1.1, 2.1, розділу 3 Договору відповідач зобов’язаний оплатити вартість  поставленої продукції у термін визначений накладними шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Проте взяті на себе згідно Договору обов’язки відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 04.10.2007 р. за ним утворилася заборгованість в сумі 36 134 грн. 29 коп., долучені до матеріалів справи платіжні доручення за вересень 2007 року враховані позивачем, у зв’язку з чим ним подані уточнення до позовної заяви від 04.10.2007 р.

Крім того,  в судовому засіданні від 22.10.2007 р. відповідач на підтвердження сплати заборгованості додатково представив суду платіжні доручення № 1768 від 08.10.2007 р., № 330 від 19.10.2007 р., № 1826 від 18.10.2007 р., № 311 від 16.10.2007 р. № 287 від 11.10.2007 р., № 284 від 10.10.2007 р.№ 279 від 09.10.2007 р. на суму 8 000 грн. 00 коп.

Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку проведено часткове погашення боргу, провадження у справі в частині стягнення 8 000 грн. 00 коп., згідно п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України,  підлягає припиненню, у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 28 134 грн. 29 коп. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу в сумі 28 134 грн. 29 коп. підтверджена матеріалами справи та відповідачем не спростована, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі прострочення оплати  продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,7% від неоплаченої в строк суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає змісту статей 549-550 ЦК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Судом арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені у розмірі 42, 13 грн., нарахованої у період з 07.06.2007 р. по 27.07.2007 р. та оскільки зазначений порядок нарахування пені відповідає змісту ст. 231- 232 ГК України, вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з 07.06.2007 р. по 21.08.2007 р.,  відповідно до якого 3% річних  складають 274, 20 грн., а сума інфляції – 1 816, 63 грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення  судові витрати, що пов’язані з оплатою юридичних послуг в сумі 1 350 грн. 00 коп.

Частиною першою статті 12  Закону України "Про адвокатуру" передбачено, що  оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між ним та споживачем послуг – юридичною чи фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, та Приватним підприємством “Юридична фірма “Евіденс” (виконавець) було укладено договори про надання юридичних послуг № 5/7-3 від 16.07.2007 р. та № 5/7-4 від 20.07.2007 р.

У відповідності до  п.п. 1.1, 2.1, 2.2 Договорів Виконавець зобов’язався за дорученням позивача виконати роботи по поверненню суми заборгованості та відшкодуванню збитків, завданих порушенням зобов’язання Товариством з обмеженою відповідальністю “Медфармчервіс”, а позивач, в свою чергу, зобов’язався прийняти та своєчасно виплатити Виконавцю обумовлену Договором винагороду.

Виконавець, згідно п. 1.1, 2.1 Договорів свої договірні зобов'язання виконав, здійснив представництво інтересів позивача в суді, що підтверджується актами виконаних робіт по надання юридичних послуг 429 від 21.08.2007 р., №  430 від 21.08.2007 р. на загальну суму 1 350 грн. 00 коп.

Позивач, в свою чергу сплатив Виконавцю, обумовлену Договорами винагороду, що підтверджено платіжними дорученнями № 4907 від 20.07.2007 р., № 4919 від 23.07.2007 р.

Згідно положень ст. 44 ГПК до складу судових витрат відносяться, у тому числі, і витрати на оплату послуг адвоката.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

Крім того, позивач звернувся до суду з заявами № 277/1 від 02.08.2007 р. та № 420 від 16.08.2007 р. про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом:

-          накладання арешту на грошові суми Товариства з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк, у розмірі позовних вимог  -  р/р № 0 у ДОФ АКБ Укрсоцбанк МФО 3340112;

-          заборони Товариству з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьквчиняти будь-які дії, пов’язані зі зміною організаційно-правової форми, реорганізацією товариства або відчуження належного йому майна;

Проте означені заяви не можуть бути задоволені судом через їх необґрунтованість, зокрема, заявником жодним чином не доведено, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, ст.ст. 264-271 ГК України керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 66, 67, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ – задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ основний борг в сумі 28 134 грн. 29 коп., пеню в сумі 42 грн. 13 коп., 3% річних в сумі 274 грн. 20 коп., витрати за державним митом в сумі 545 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., витрати на оплату юридичних послуг в сумі 1 350, 00 грн.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аптека “Біокон” м. Київ  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Медфарсервіс” м. Донецьк  в частині стягнення основного боргу в сумі 8 000 грн. 00 коп. – припинити, у зв’язку з відсутністю  предмету спору.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.