ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.                                                            Справа № 21/305-07

вх. № 7505/5-21

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Бабіч С.І.

за участю представників сторін:

позивача - Гаврилюк О.О., дов. № 34 від 29.01.07р.;  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом СТОВ "Гаврилюк", с. Велика Камишеваха

до  ТОВ "Наша Олія", м. Х-в

про стягнення 64420,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Гаврилюк” звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача – ТОВ „Наша олія” 64420,16 грн., в тому числі 59970,55 грн. основного боргу, 193,43 грн. 3% річних,1442,00 грн. моральної шкоди, 2814,18 грн. пені, 1000 грн. витрат на оплату юридичних послуг, пов*язаних з розглядом справи та відшкодування сплачених судових витрат.

Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, відзив на позов не надав, звірку розрахунків не провів, суму заборгованості не спростував.

Справа розглядається, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними матеріалами, визнаними судом достатніми.

Дослідивши надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до укладеного між сторонами по справі договору купівлі-продажу № 30/01-К від 30.01.07 р. (далі – договір), позивач зобов*язався продати, а відповідач – купити насіння соняшнику у кількості 900 тон за ціною 1245,00 грн.

На підставі довіреності ЯНД № 778058 від 19.02.07 р. відповідач, в особі Данильчук С.Д. отримав у позивача насіння соняшнику на суму 784517,55 грн., що підтверджено видатковою накладною № 4 від 20.02.07 р. (а.с. 10).

Згідно п. 4.1 договору,  розрахунок за товар здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 3 днів з моменту  доставки, тобто до 24.02.07 р. Оплата товару була здійснена відповідачем частково, в сумі 724547,00 грн.

В зв*язку  з невиконанням відповідачем грошового зобов*язання у встановлений договором строк, позивач 05.03.07 р. направив на адресу відповідача вимогу про погашення боргу, яка останнім виконана не була.

З урахуванням викладеного, суд визнає відповідача таким, що прострочив виконання грошового зобов*язання  в сумі 59970,55 грн. з 24.02.07 р., що порушує вимоги ст.ст. 193, 198 ГК України та ст. 526 ЦК України, згідно яких зобов*язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов*язання законом не допускається.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення в примусовому порядку суми боргу визнаються судом правомірними та підлягаючими задоволенню.

Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов*язань, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити борг з урахуванням 3% річних від  суми боргу за весь час прострочення.

Перевіривши порядок нарахування, суд визнав вимоги позивача в частині стягнення 193,43 грн. правомірними в повній сумі.

В разі порушення зобов*язання,  статтею 611 ЦК України передбачене настання правових наслідків, встановлених договором або законом, одним з яких є сплата неустойки – штрафу та пені.

Відповідно до п 7.2 договору, сторони передбачили забезпечення виконання грошового зобов*язання пенею в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати товару. Нарахована позивачем пеня в сумі 2814,18 грн. судом перевірена, визнана цілком правомірною та підлягаючою стягненню.

В зв*язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач визнав себе таким, що зазнав моральної шкоди. З підстав недобросовісного виконання відповідачем грошових зобов*язань, керівництво позивача весь час знаходилось у нервовому напруженні. Не виповнились сподівання позивача на погашення банківського кредиту, що змусило шукати  додаткові фінансові джерела, тощо.

Викладене стало підставою заяви позивачем до стягнення моральної шкоди в сумі 1442 грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стаття 23 ЦК України зазначає, що моральна шкода, заподіяна юридичній особі,  полягає у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до загальних норм цивільно-правової відповідальності, обов*язковому з*ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв*язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні ( п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. та п. 9 роз*яснення Вищого господарського суду 02-5/95 від 29.02.96р.). Позивач не надав доказів  на підтвердження факту заподіяння йому, як юридичній особі будь-яких втрат немайнового характеру, та доказів того, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

За таких обставин, заявлені  вимоги по стягненню моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Через невиконання відповідачем грошових зобов*язань, для представництва та захисту своїх порушених прав в господарському суді,  позивач змушений був залучити юриста для надання кваліфікованих юридичних послуг щодо стягнення боргу, вартість яких, згідно договору  від 04.06.07 р. склала 1000 грн. В підтвердження оплати  юридичних послуг позивачем надано копію товарного чеку б/н від 04.06.07 р. на суму 500 грн.

Такі витрати підприємства не мають обов*язкового характеру і факт їх наявності та розміру не знаходиться у відповідному  зв*язку з заборгованістю відповідача. Тобто дані витрати не мають необхідних ознак шкоди (її грошового вираження в формі збитків), відповідно до вимог чинного законодавства. Об*єктом правопорушення не є зобов*язальні правовідносини, а дані витрати не знаходяться у причинному зв*язку щодо збитків за основним позовом, в зв*язку з чим, суд вважає неможливим відшкодування витрат позивача на оплату юридичних послуг за рахунок відповідача.

В зв*язку з частковим задоволенням позовних вимог, сплачені позивачем судові витрати, відповідно до чинного господарського процесуального законодавства, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 46, 48, 69, 82-85 ГПК України, ст.ст. 23, 526, 611, 625, 1167 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Наша олія” (вул. Серпова, 4, м. Харків, 61166, код в , р/р 6432 в АБ "Факторіал - Банк" м. Харків, МФО 351715) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Гаврилюк” (юр. адреса: вул. Леніна, 41, к.2, с. Велика Комишуваха, Барвінківський район, Харківська область; поштова адреса: вул. Калініна, 28-А, м. Ізюм, Харківська олб 64303) 59970,55 грн. основного боргу, 193,43 грн. 3% річних, 2814,18 грн. пені, 629,78 грн. державного мита та 115,36 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.-

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 05 липня 2007 року.

Суддя                                                                                            Інте Т.В.