ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/112

13.06.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Астеліт"

до                     Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Москва-Київ"

про                    стягнення 243,01 грн.

Суддя

Представники:

Від позивача:                        Решетняк Н.Б..- представник;

Від відповідача:               не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 120-34704-1 від 17.07.2003 року в розмірі 233,23 грн. –основний борг,  9,78 грн. - пені, а також  витрат по сплаті державного мита та  витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2007 року було порушено провадження в справі № 47/112 та призначено до розгляду 06.06.2007 року.

В судовому засіданні 06.06.2007 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 21.05.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 06.06.2007 року представник відповідача не з”явився. Через канцелярію Господарського суду ніяких заяв та клопотань не подавав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2007 року розгляд справи було відкладено до 13.06.2007 року.

В судовове засідання 13.06.2007 року представник позивача  заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, у відповідному порядку з загального відділу канцелярії Господарського суду міста Києва заяв, клопотань чи інших пояснень по суті спору до сектору № 47 по справі № 47/112 не надходило, повноважний представник відповідача в судове засідання 13.06.2007 не з’явився, причини неявки не повідомив.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ”, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю “Астеліт” в якості виконавця (Позивач) з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ”., в якості замовника (Відповідач), з –другої, було укладено Договір № 120-34704-1 від 17.07.2003 року про надання послуг цифрового стільникового зв”язку, згідно умов якого позивач зобов”язався забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг цифрового стільникового зв”язку , а відповідач своєчасно проводити оплату наданих послуг.

Згідно з п. 2.6 Договору № 120-34704-1 від 17.07.2003 року відповідач зобов”язався своєчасно проводити оплату наданих послуг за поточний місяць. Абонент зобов”язаний протягом трьох днів з моменту вимкнення телефону звернутися до Фірми за інформацією про наявність заборгованості за надані послуги та погасити борг. Абонент зобов”язаний до початку кожного розрахункового періоду  внести передоплату в розмірі достатньому для погашення заборгованості за минулий період, абонплати та забезпечення мінімального авансу на послуги нового періоду.

Відповідно до п.2.7 вищезазначеного Договору в разі несплати за надані послуги цифрового стільникового зв”язку понад встановлений термін абонент сплачує штраф в розмірі 10 % від суми не виконаних зобов”язань.

Згідно пояснень представника позивача та позовної заяви відповідачу за період з 01.05.2004 року по 31.05.2004 року були надані телекомунікаційні послуги на суму –868,66 грн., що підтверджується рахунком датованим вищенаведеним періодом, який було надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ” та відповідно було одержанано останнім, що відповідачем не заперечувалось, письмових пояснень, заяв, клопотань з цього приводу з загального відділу канцелярії господарського суду міста Києва до суду по справі №47/112 –не надходило.

Однак, відповідно до пояснень представника позивача, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ” належним чином не виконував свої обов”язки по сплаті наданих йому послуг позивачем та несвоєчасно і не вповному обсязі сплачував заборгованість за послуги  цифрового стільникового зв”язку та допустив виникнення боргу в сумі  233,23 грн.

Відповідач за надані послуги не розрахувався, що відповідачем у визначений ГПК України спосіб, не оспорювалось, заперечень у визначеному порядку до суду не надходило.

На день розгляду справи у суді (13.06.2007 року), згідно Договору № 120-34704-1 від 17.07.2003 року та  розрахунків позивача  відповідач не сплатив позивачу за надані послуги      219,51 грн. Сума заборгованості відповідача перед позивачем на даний час, за розрахунком позивача, складає: 233,23 грн. –основний борг, пені- 9,78 грн.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин,  який порушив господарське зобов'язання  або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності,  повинен відшкодувати  завдані  цим  збитки  суб'єкту,  права або законні інтереси якого порушено де під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи,   які  управнена  сторона  одержала  б  у  разі  належного виконання   зобов'язання   або   додержання   правил    здійснення господарської діяльності другою стороною.

Стаття 22 ЦК України від 16.01.03 №435-VI встановлює, що збитки це витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та відшкодовуються  у повному обсязі,  якщо договором або законом не передбачено відшкодування у  меншому  або  більшому розмірі.

В статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо    внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов”язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 901 встановлено, що за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника)  надати послугу,  яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 визначено, що якщо  договором  передбачено  надання  послуг  за   плату, замовник  зобов'язаний  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 встановлено, що строк   договору  про  надання  послуг  встановлюється  за домовленістю сторін,  якщо інше не встановлено законом або  іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Астеліт” - умови Договору № 120-34704-1 від 17.07.2003 року виконав в повному обсязі, а відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ”., –свої обов’язки за зазначеним договором по  оплаті наданих йому позивачем послуг стільникового цифрового зв”язку –не виконав. На даний час у відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий Дім “Москва-Київ” перед позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю “Астеліт” існує заборгованість в сумі 233,23 грн., яка ним не погашена, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.  А тому суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за надані послуги по Договору № 120-34704-1 від 17.07.2003 року в розмірі 233,23 грн. законною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов”язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 вищезазначеного кодексу у разі порушення зобов”язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов”язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов”язання.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” від 22 листопада 1996 року № 543/96 платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.36 Закону України “Про телекомунікації” розмір пені обліковується в розмірі одноденної облікової ставки НБУ.

Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що відповідач свої зобов”язання по своєчасній та повній оплаті отриманих від позивача послуг за Договором № 120-34704-1 від 17.07.2003 року належним чином досі не виконав: станом на день подачі позову  у відповідача перед позивачем існує заборгованість по оплаті наданих згідно Договору послуг у розмірі 233,23 грн., яка на даний час відповідачем не погашена,  та беручи до уваги те, що з 21.06.2004 року по 18.12.2004 року (180 днів) (згідно розрахунку позивача) відповідач прострочив перед позивачем виконання зобовязання по своєчасній оплаті наданих послуг за Договором    № 120-34704-1 від 17.07.2003 року, а позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобовязання по оплаті наданих послуг за укладеним договором, суд вважає заявлену вимогу законною та обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Згідно доданого до позову розрахунку, і з яким погоджується суд, сума пені за прострочення виконання зобовязання складає 9,78 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Москва-Київ”- задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Москва-Київ”        ( місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Туровська,29-а р/р № 101у ТОБО “Ростокінвест” АКБ “Росток - Банк ”, м Київ МФО 322692, ), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Астеліт”  (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул.Фрунзе.ю27, 5-й поверх, р/р в АППБ “Аваль”, м. Київ МФО 300335)  суму основного боргу –233 (двісті тридцять три) грн. 23 коп., пені –9 (дев”ять) грн. 78 коп., а також 102 ( сто дві)  грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу  України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.