ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.10.07 р.                                                                               Справа № 36/264

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді: Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства „Баядєра” м.Горлівка

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Ера” м.Селидове

про: стягнення 4 000грн.

За участю:

Представників сторін:

Від позивача: Гереєва І.В. по дов., Шевченко О.В. по дов.;

Від відповідача: не з’явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство „Баядєра” м.Горлівка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Ера” м.Селидове, про стягнення заборгованості в сумі 4 000грн.

В обґрунтування вимог посилається на договір №839 від 23.08.06р.,  видаткові накладні, податкові накладні, повідомлення.

Відповідач у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням №784046.  Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО:

23.08.06р. позивач, Приватне підприємство „Баядєра”, та відповідач, Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Ера”,  уклали договір №839.

Згідно п.1.1 договору позивач зобов’язався продати, а відповідач прийняти та оплатити товар у терміни, асортименті, обсягах і за ціною, погодженою сторонами і зазначеною у накладних, що є невід’ємною частиною договору.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар за видатковими накладними №232846 від 12.12.06р. на суму 5 133,11грн., №235033 від 26.12.06р. на суму 3 851,34грн., а всього на суму  8 984,45грн.

Факт передачі відповідачу товару підтверджується вищевказаними видатковими накладними, а також повідомленням та податковими накладними від 12.12.06р. №232846,   від 26.12.06р. №235033.

Відповідно до п. 5.1 договору відповідач зобов’язався здійснити оплату за товар протягом 14 календарних днів з дня одержання товару.

Однак відповідач взяті на себе договірні зобов’язання належним чином не виконав, отриманий товар оплатив частково в сумі 4 984,45грн.

Залишок боргу в сумі 4 000грн. до теперішнього часу так і залишився неоплаченим.

Доказів оплати заборгованості в сумі 4 000грн. відповідач не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №839 від 23.08.06р., видатковими накладними, податковими накладними, повідомленням, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  заборгованості за поставлену продукцію в сумі 4  000грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Водночас, наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично невірним, у зв’язку з чим суд позовні вимоги в цій частині задовольняє частково, в сумі 461грн. 80коп. із розрахунку: 9 348,82х601х3%/365.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України, керуючись ст. ст. 33,49, 82, 84, 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства „Баядєра” м.Горлівка до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Ера” м.Селидове про стягнення 4 000грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма „Ера” (85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Нагорна, 39/45, р/р46 в ЗАТ „Прокредитбанк” МФО 320984) на користь Приватного підприємства „Баядєра” (04601, Донецька область, м.Горлівка, вул. Озерянівська, 2, р/р3714 в Донецькій обласній філії АКБ УСБ м.Донецьк, МФО 334011) основний борг в сумі 4 000грн., витрати по сплаті держмита в сумі 102грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Будко Н.В.