ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2007 р.  11:55              Справа № АС-41/183-07

вх. № 5558/1-41

Суддя господарського суду Харківської області Мінаєва О.М.

за участю секретаря судового засідання Кисильова К.В.

представників сторін :

позивача - ОСОБА_2. - дор.

відповідача - Садовська І.С. - дор.

по справі за позовом  СПД ФО
ОСОБА_1., с. Малинівка

до  Чугуївська ОДПІ
Харківської обл.

про визнання недійсними рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач, СПД ФО ОСОБА_1., с. Малинівка, звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати недійсними податкові - повідомлення рішення
Чугуївської ОДПІ Харківської обл. від 10.10.06 р. № /0, №
/0, рішення ДПА України №1785/Т/25-03115 від 13.04.2007 року за
результатами розгляду повторної скарги. Позовна вимога про визнання недійсним
рішення ДПА України №1785/Т/25-03115 від 13.04.2007 року за результатами
розгляду повторної скарги позивачем відкликана за письмовим клопотанням.
Представник відповідача проти даного клопотання не заперечував.

Відповідач - Чугуївська ОДПІ Харківської області з позовними
вимогами не згоден, просить у позові відмовити, оскільки вважає оскаржуване
рішення правомірним, прийнятим відповідно
до вимог чинного законодавства та посилається на матеріали перевірки,
якими встановлені факти порушення підприємцем Закону України „Про податок на
додану вартість” та Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок
з громадян”.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з
наступного.

З наданих суду документів вбачається, що відповідачем -
Чугуївською ОДПІ Харківської області була проведена документальна планова
перевірка з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати
податків та зборів  суб”єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1- позивачем у даній справі, про що складено
акт від 27.09.2006 р. №1188/17-1/НОМЕР_3. В акті перевірки дана перевірка
визначена як виїзна планова, проте згідно пояснень представників сторін перевірка
проводилася в приміщенні податкового органу на підставі переданих за переліком
документів. На підставі акту перевірки було винесено податкові
повідомлення-рішення від 10.10.06 р. № /0 про донарахування податку
на додану вартість  всього на суму
12465,00 грн., з яких основний платіж - 8157.00 грн., штрафні санкції - 4308.00
грн., № /0 про донарахування податку з доходів фізичних осіб -
суб”єктів підприємницької діяльності за основним платежем в сумі 8759.91 грн.
Позивачем оскаржувалися у встановленому порядку зазначені повідомлення-рішення
до Чугуївської ОДПІ. Рішення за розглядом первинної скарги отримане платником
14.12.2006 року. Повторна скарга до ДПА у Харківській області позивачем
направлена 22 грудня 2006 року, що підтверджується описом цінного листа з
відбитком поштового штемпелю, який надано до матеріалів справи. Повторна скарга
платника була залишена без розгляду, про що ним отримано рішення від 16.02.2007
року №139/Т/25-203 з посиланням на порушення законодавчо встановленого
десятиденного строку для подання скарги на податкові повідомлення-рішення. Таке
рішення мотивоване тим, що опис вкладення поштового відправлення відсутній, а
відбиток штемпеля на поштовому відправлення (конверті) зазначено 8 лютого 2007
року. ОСОБА_1. було направлено скаргу прокурору Чугуївського району на дії
працівників поштового відділення ЦПЗ-12. Відповіддю директора Харківської
дирекції  державного підприємства
„Укрпошта” підтверджено порушення порядку пересилання листа з оголошеною
цінністю, прийнятого у відділенні поштового зв”язку №3 м. Чугуєва 22.12.2006
року від ОСОБА_1. призначенням до ДПА у Харківській області. Лише 08.02.2007
року даний лист направлено до адресата за рахунок винного працівника. За
допущені порушення при пересиланні листа № 571789 оператору поштового зв”язку
ОСОБА_3. та начальнику ВПЗ №3 м. Чугуєва ОСОБА_4. оголошено догану кожній. При
оскарженні рішення про залишення повторної скарги без розгляду до ДПА України
платник податку посилався на неправомірність залишення без розгляду його
повторної скарги, оскільки відсутність порушення ним строку подання повторної
скарги до ДПА у Харківській області підтверджується документально, і просив
розглянути його скаргу по суті.  Рішенням
ДПА України про результати розгляду повторної скарги від 13.04.2007 року
№1785/Т/25-0315 залишено без змін рішення ДПА у Харківській області від 16
лютого 2007 року  про залишення скарги
без розгляду.

З урахуванням викладеного вище, позивач вважає, що ним не отримано
вмотивоване рішення за його скаргою, в порушення пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону
України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”, і з посиланням на положення зазначеної норми,
у відповідності до якої якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків
не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку, або протягом
строку, продовженого за рішенням керівника податкового органу (або його
заступника) така скарга вважається задоволеною на користь платника податків з
дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Позивач просить скасувати
податкове повідомлення-рішення, оскільки вважає свою скаргу задоволеною на
користь платника.

Суд не приймає вищевикладених обставин як підстави для задоволення
позову, оскільки матеріалами справи підтверджується дотримання контролюючими
органами порядку розгляду скарг платника податків ОСОБА_1., визначеного
пп.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Положенням про
порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної
податкової служби, оскільки  скарги
розглянуті і вмотивовані рішення податкових органів різних рівнів платнику
надіслані у відповідності до норм чинного законодавства щодо порядку розгляду
скарг платників. Позивач не згодний з мотивуванням даних рішень, не зазначаючи
про порушення строків надіслання рішень,
при тому що Закон пов”язує
визнання скарги такою, що вважається повністю задоволеною на користь
платника податків  у разі недотримання
строків  надіслання рішень за
результатами розгляду скарг.

По суті донарахування податкового зобов"язання податковим
повідомленням-рішенням №/0 від 10.10.2006 р. про донарахування
податку з доходів фізичних осіб - суб”єктів підприємницької діяльності за
основним платежем в сумі 8759,91 грн. суд зазначає наступне. Податкове
повідомлення рішенням №/0 від 10.10.2006 р. винесено на підставі ст.
13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», та
п.19.1 ст. 19 Закону України "Про податок з доходів фізичних
осіб".  Згідно зі статтею 13  Декрету Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», розділу IV, оподаткуванню підлягають доходи
громадян,  одержані  протягом
календарного  року  від
здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи,
а  також інші доходи громадян, не
передбачені як  об'єкти  оподаткування
у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход,
тобто  різниця між  валовим
доходом  (виручки у грошовій  та натуральній  формі)
і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати  не
можуть  бути  підтверджені
документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків  за нормами,
визначеними Головною державною податковою інспекцією України  за
погодженням  з  Міністерством
економіки  України  та
Державним комітетом України по сприянню
малим  підприємствам  та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів,  належать витрати,  які
включаються  до  складу
валових витрат  виробництва  (обігу)
або підлягають амортизації згідно з Законом України   "Про
оподаткування    прибутку
підприємств".

Валові витрати виробництва та обігу - це, за Законом України
"Про оподаткування  прибутку
підприємств", сума будь-яких
витрат  платника  податку у грошовій, матеріальній  або нематеріальній   формах, здійснюваних як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким  платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності. Відповідно до підпункту 5.2.1
пункту 5.2. вищезазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми
будь-яких   витрат,  сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем  продукції  (робіт,
послуг)  і охороною  праці,
у  тому  числі витрати
з придбання електричної енергії
(включаючи    реактивну),  з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами  5.3-5.7  цієї
статті.

Також, при перевірці було виявлено порушення п. 19.1 ст. 19 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пунктам 19.1 статті 19 Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", передбачено, що платники податку зобов'язані, зокрема,
вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми
загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку
зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з
метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні
права на податковий кредит. Форми такого обліку та порядок його ведення
визначаються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом
Верховної Ради України, відповідальним за проведення податкової політики (пп.
"а" п.19.1); подавати декларацію за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з нормами цього Закону таке подання є обов'язковим
(пп. "в" п. 19.1). Будь-яких доказів недотримання позивачем цих норм
Закону України  „Про податок з доходів
фізичних осіб” відповідачем суду не надано. Які саме інші підпункти п.19.1 ст.
19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", порушено позивачем,
відповідачем в акті перевірки не зазначено.

У відповідності до вимог п.п.1.7 Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб”єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого
наказом ДПА України 11.06.2004 р. №326, зареєстрованого в Мінюсті України
30.06.2004 р. за № 803/9402,
факти  виявлених  порушень
податкового   та   валютного законодавства  викладаються в акті документальної перевірки
чітко, об'єктивно та в повній мірі,  з
посиланнями на первинні  або  інші документи,  які
зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд зазначає, що акт перевірки
не містить  посилань на первинні
або інші документи, що підтверджують наявність фактів порушень, зазначає лише
розбіжність в цифрах валового доходу, зазначеного в деклараціях по податку на
додану вартість та книзі  обліку доходів
та витрат, а також зазначає про завищення суми податкового кредиту за рахунок
включення до податкового кредиту сум, які не підтверджені податковими
накладними за період, що перевірявся, також без посилання, яких саме податкових
накладних і по яких операціях. Крім того, у відповідності до вказаного Порядку
описова частина акта документальної перевірки за кожним відображеним в акті
фактом порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються платником податків у
податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на
підставі первинних документів  обліку  платника податків у розрізі періодів;

- у разі  виявлення
розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на  конкретні
пункти  і  статті
нормативно-правових актів,  що
порушені платником податків,  зазначити
період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської   діяльності платника податків,  в
якому дане порушення здійснено,
при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків  та,
за  їх  наявності, відповідальних  осіб
за  ведення обліку доходів і
витрат суб'єкта підприємницької діяльності
-  фізичної  особи
щодо  встановлених порушень;

- зазначити первинний
документ, на підставі  якого   вчинено записи  з
обліку,  а у разі відсутності
такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відмови
платника  податків  та,
за  їх  наявності, відповідальних осіб за ведення
обліку доходів  і  витрат
суб'єкта підприємницької
діяльності  -  фізичної
особи  надати  посадовим особам,  що здійснюють перевірку,  письмові пояснення щодо причини ненадання
документів, факти відмови відображаються в акті

Дослідження матеріалів справи та пояснення представників сторін не
підтверджується дотримання відповідних вимог зазначеного Порядку.

Відповідно до вимог Положення "Про документальне забезпечення
записів в бухгалтерському обліку", затвердженому наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95г. № 88:

п.2.1. Первинні документи - це письмове свідоцтво, яке фіксує і
підтверджує господарські операції, включаючи розпорядження і дозволи
адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької і іншої
діяльності, які впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

2.2. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення
кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного
документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів,
чеків і тому подібне. Для контролю і впорядкування обробки інформації на основі
первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні
документи).

2.3. Документи, створені засобами обчислювальної техніки на
машинозчитуючих носіях, застосовуються в бухгалтерському обліку за умови надання
їм юридичної сили і довідності.

2.4. Первинні документи (на паперових і машинозчитуючих носіях
інформації) для надання ним юридичної сили і довідності повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст
господарської операції і її вимірники (в натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл і здійснення
господарської операції і складання первинного документа.

Підставою для включення до складу валових витрат звітного періоду
вартості яких-небудь товарів, що використалися в даному звітному періоді
фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності є документ,
підтверджуючий, що саме цією особою отримувався даний товар для
використовування ним в підприємницькій діяльності. Витребувані протокольною
ухвалою від 06.08.2007р. первинні документи, що були використані під час
перевірки, відповідачем суду не надані. З наданих відповідачем копіях книги
обліку продажу товарів (робіт, послуг) та книги обліку придбання не вбачається
наявність встановлених перевіркою порушень. Копії книги обліку доходів і витрат
відповідачем не надано. У відповідності ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи
бездіяльності суб'єкта  владних
повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого рішення,  дії  чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, донарахування суми 8759,91 грн. податку з доходів
фізичних осіб безпідставне та необґрунтоване, а прийняті у зв'язку з цим
податкове повідомлення-рішення від 10.10.2006 року № /0 про сплату
8759,91 грн. податку з доходів фізичних осіб підлягають скасуванню.

Стосовно податкового повідомлення-рішення №/0 від
10.10.2006р. про нарахування податкового зобов"язання з податку на додану
вартість в сумі 8157, 00 грн., та застосування штрафних санкцій в сумі 4308,00
грн. суд зазначає наступне.

Відповідачем перевіркою встановлено, що СПДФО ОСОБА_1. податкові
декларації по ПДВ за період з 31.01.2005р. по 30.06.2006р. надавались до ДПІ
своєчасно, без порушення строку надання згідно чинного законодавства, крім
декларації за квітень 2006р. строком надання до 22.06.2006р., що є порушенням
пп.4.1.4 „а" п.4.1 ст.4 Закону України від 21.12.2000р. № 2181-III
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" із змінами та доповненнями, відповідно до
якого податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових
внесків). - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. п. 17.1.1. п. 17.1 ст. 17 цього Закону платник
податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством,
сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за
кожне таке неподання або її затримку. Позивач не заперечує факту неподання ним
податковий декларації за квітень 2006р., тому застосування штрафних санкцій в
сумі 170,00 грн. (у складі 4308,00 грн.) є правомірним, і в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Перевіркою встановлено, що до податкового кредиту за березень
2005р. (податкова декларація вх.№43002982 від 18.04.2005р.) включено податкову
накладну на отримання товару від СГДФО ОСОБА_5., код-НОМЕР_1(П/Н НОМЕР_2. на
суму 1440,00грн., у т.ч. ПДВ - 240,00грн.). тоді як податкова накладна до
перевірки не надана.

У податковій декларації за червень 2005р. (податкова декларація
вх.№5176 від 19.07.2005р.) задекларовано податковий кредит в сумі 2440,00грн.,
тоді як податкова накладна, що підтверджує дану суму до перевірки не надана.

Таким чином, суб'єктом господарювання не правомірно віднесено до
податкового кредиту суми податку на додану вартість за березень 2005р. на суму
240,00грн., за червень 2005р. на суму 2440,00 грн.. що привело до завищення
суб'єктом господарювання податкового кредиту за березень 2005р. на 240,00 грн.
та червень 2005р. на 2440,00 грн.. чим порушено пп.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону
України від 03.04.97р №168 «Про податок на додану вартість» (із змінами та
доповненнями), в якому визначено, що не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього
пункту).

Перевіркою встановлено, невірне визначення податкового кредиту за
березень 2006р. Згідно наданої декларації сума податкового кредиту дорівнює
1597.00 грн., тоді як до перевірки надано лише одну податкову накладну за
березень 2006р. на придбання товару у СГДФО ОСОБА_5. (П/Н №Б/Н від 10.03.2006р.
на суму 5729.82 грн. у т.ч. ПДВ - 954.97грн.). В результаті перевірки ОСОБА_1.
не правомірно віднесено до податкового кредиту за березень 2006р. податок на
додану вартість в сумі 642,00 грн., який не підтверджено податковими накладними,
що є порушенням п.п.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України від 03.04.97р №168
"Про податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями), що
призвело до завищення суб'єктом господарювання податкового кредиту на 642,00
грн. Витребувані судом від позивача податкові накладні суду не надані. Суд
відхиляє посилання позивача на те, що в разі відсутності податкової накладної,
платник податку несе відповідальність тільки у вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту. Таким
чином, оскаржене податкове повідомлення-рішення в частині визнання податкового
зобов"язання в сумі 3322 грн. з податку на додану вартість та застосування
штрафних санкцій на підставі пп. 17.1.3, пп. 17.1.1 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" в розмірі 1661 грн. та 170 грн. є правомірним і в цій
частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України від 03.04.97р
№168 «Про податок на додану вартість» (із змінами та доповненнями) датою
виникнення податкових зобов'язань у разі продажу товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, . .
.

- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення докменіа. що засвідчує факт виконання робіт платником податку.

Також перевіркою встановлено, що підприємцем до складу податкового
кредиту за вересень 2005р. (податкова декларація вх.№13827 від 17.10.2005р.)
віднесено суму ПДВ з придбання запчастин у ТОВ «Агротехснаб», ІПН-50.
на суму 8713.08 грн., у т.ч. ПДВ -1452,18 грн. У ході проведення перевірки
направлено запит до «Єдиного банку даних про платників податків - юридичних
осіб» засобами довідкової пошукової системи та отримано інформацію -ТОВ
«Агротехснаб», ІПН-50 як підприємство взагалі не існує., дані про
реєстрацію підприємства платником ПДВ та інші реєстраційні дані відсутні.

Встановлено, що номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на
додану вартість - 29447354, вказаний у податковій накладній №243 від П.09.2005р
ТОВ «Агротехснаб» ІПН-50, належить підприємству «ТАО-Трайд», код -
25179980.

Крім того, у даній податковій накладній встановлено розбіжність у
індивідуальному податковому номері ТОВ "Агротехснаб" ІПН-50
та коду підприємства, вказаному на печатці-23917095.

За результатами перевірки встановлено, що до податкового кредиту
за червень 2006р. (податкова декларація вх.№Т4933 від 14.07.2006р.) віднесено
придбання товару від ТОВ "Рамстор" П/Н № 67 від 10.06.2006р. на суму
10061,76 грн. у т.ч. ПДВ -1676,96 грн. З метою підтвердження взаємостосунків
між даним підприємством та СПДФО ОСОБА_1. по даній податковій накладній до ДПІ
у Будьонівському районі м. Донецьк було направлено запит (вих. № 1365/7/17-130
від 13.09.2006р.). Згідно листа ДПІ у Будьонівському районі м. Донецьк
(вх.№7777/7/23-013 від 21.09.2006р.) підприємство за рішенням господарського
суду Донецької області №5/726 від 18.07.2005р. визнано банкрутом і знято з
податковою обліку 13.09.2005р., зроблено запис Управлінням державної реєстрації
Донецької міськради в єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб
№2006745 від 22.07.2005р. про припинення юридичної особи. Таким
чином, дане підприємство на момент складання податкової накладної №67 від
10.06.2006р. не було платником податку на додану вартість та взагалі не
існувало. Судом не пиймається як належний доказ відсутності даних підприємств в
ЄДР, надана копія листа ДПІ у Будьонівському районі та виписка з
довідково-пошукової системи, а витребуваних протокольною ухвалою суду від 06.08.2007р.
довідок з ЄДР стосовно відсутності в ньому даних підприємств відповідачем суду
не надано. Суд зазначає, що висновки про неправомірність віднесення позивачем
до податкового кредиту сум ПДВ є передчасними, оскільки доказів виключення
даних підприємств з Реєстру платників податку на додану вартість суду не
надано, угоди недійсними не визнані, первинні документи на час розгляду справи
відсутні. Лише факт скасування державної реєстрації підприємства та зняття його
з обліку як платника податків не тягне за собою недійсність всіх угод,
укладених з моменту його державної реєстрації і до моменту виключення
підприємства з державного реєстру, що відповідає практиці ВАСУ (ухвала від
20.06.2006р. у справі А-42/434-04).

Інші порушення, зазначені в акті перевірки, документально не
підтверджені відповідачем, тому нараховане податкове зобов"язання з ПДВ в
сумі 4835 грн., та застосовані штрафні санкції в розмірі 50 відсотків від суми
донарахованого зобов"язання є неправомірним.

Суд зазначає, що відповідачем застосовано штрафні санкції з
арифметичною помилкою на 60 грн., яку в судовому засіданні та в письмовому
поясненні щодо розміру санкцій, витребуваному судом, не обґрунтував і не
пояснив.

Згідно п. 1.4. Порядку оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого наказом ДПА
України № 326 від 11.06.2004 року , зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України від 30.06.2004 року за № 803/9402 за результатами проведеної
документальної перевірки складається акт документальної перевірки. Акт з
додатками до нього позивачем не підписаний. Крім зазначеного вище відповідачем
не надано документального підтвердження дотримання ним вимог Порядку №326 в
частині підписання акту перевірки суб"єктом підприємницької діяльності
фізичної особи.

Враховуючи, що в адміністративних справах про протиправність
рішень суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності
свого рішення покладається на відповідача, а відповідач не довів правомірності
донарахування позивачу податкових зобов”язань з податку з доходів фізичних
осіб, ПДВ, та застосування штрафних санкцій за його несвоєчасну сплату
відповідно.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,  прав
та  інтересів  юридичних осіб у сфері  публічно-правових  відносин
від  порушень  з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування,  їхніх
посадових і службових осіб,  інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства,  в  тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним податкове
повідомлення - рішення від 10.10.2006р. №/0 Чугуївської ОДПІ
Харківської області, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди серед іншого перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на
підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин справи.  При розгляді даної справи судом встановлено,
що оскаржуване рішення прийняття без належного обґрунтування та не на підставах,
передбачених чинним законодавством України.

Позивач в судовому засіданні 06.08.2007р. надав письмове
клопотання про відкликання позовної заяви в частині визнання недійсним рішення
ДПА України №1785/Т/25-03115 від 13.04.2007р. Представник відповідача проти
даного клопотання не заперечував. У відповідності п.5 ч.1 ст.155 КАС України
суд залишає позовну заяву без  розгляду,
якщо надійшло  клопотання  позивача
про  відкликання  позовної заяви.

Враховуючи вище викладене, суд вважає вимоги адміністративного
позову та такими, що підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 4, 8, 17, 86, 90, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення від
10.10.2006р. №/0 Чугуївської ОДПІ Харківської області.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення від
10.10.2006р. №/0 Чугуївської ОДПІ Харківської області в частині
нарахування основного платежу в сумі 4835 грн. та застосування санкцій в сумі
2477 грн.

В частині визнання недійсним рішення ДПА України №1785/Т/25-03115
від 13.04.2007р. залишити без розгляду.

В решті вимог в позові відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь СПД ФО
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, код НОМЕР_3) 1,70 грн. судового збору.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через суд першої
інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк, встановлений КАС України, постанова набирає
законної сили після закінчення такого строку.

Повний текст постанови виготовлений 02.11.2007р.

Суддя
Мінаєва О.М.