ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2007 р.  14:30              Справа № АС-41/105-07

вх. № 3429/1-41

Суддя господарського суду Харківської області Мінаєва О.М.

за участю секретаря судового засідання Дородіна І.А.

представників сторін :

позивача - ОСОБА_1.-дор.

відповідача - Межирицький А.О.

по справі за позовом  ФОП
ОСОБА_2, м. Х-в

до  ДПІ у Московському
районі м. Харкова

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_2., м. Харків, звернувся до суду з позовом, в
якому просить скасувати рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова про
застосування штрафних санкцій № від 24.02.2007 р. та №
від 24.02.2007 р., визнати недійсним акт перевірки № 20403295/2380.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на обставини, викладені
у запереченнях на позов та акті перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі направлень
від 14.11.2006 р. № 8122 та № 8123, фахівцями ДПА у Харківській області була
проведена перевірка аптеки, розташованої за адресою: м. Харків, АДРЕСА_1, що
належить ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання встановленого порядку проведення
розрахункових операцій. За результатами складено акт перевірки від 15.11.2006
р. № 20403295/2380. На підставі акту перевірки ДПІ у Московському районі м.
Харкова прийняті рішення від 07.12.2006 р. № /0 про застосування
штрафних санкцій у розмірі 4354,75 грн., а саме: 4354,75 грн. - за
невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
загальній сумі, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових
операцій та рішення № /0 про застосування штрафних санкцій у розмірі
320,00 грн. - за порушення порядку використання торгового патенту.

В аптеці застосовується два реєстратора розрахункових операцій:
Datec FP - 3530Т, заводський № ДО 06004254 (ФН ) та Datec FP - 3530Т,
заводський № ДО 06002920 (ФН ). При проведенні перевірки встановлено
порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а
саме, невідповідність (РРО ФН ) готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО, яка складає 2,98
грн. (сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків 721,47 грн., а сума
готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті РРО - 724,45 грн.) та
невідповідність (реєстратор розрахункових операцій ФН ) готівкових
коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті РРО, яка складає 867,97 грн. (сума готівкових коштів на місці проведення
розрахунків 805,28 грн., а сума готівкових коштів, яка зазначена в денному
звіті РРО - 1673,25 грн.). Також було встановлено порушення ч. 1 п. 7 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності» в частині
порядку використання торгового патенту, а саме, на момент перевірки торговий
патент був розміщений у недоступному для огляду місці.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач стверджує, що відповідачем було незаконно застосовано
фінансові санкції за порушення п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг». В обґрунтування своєї позиції він посилається на наказ ФОП ОСОБА_2.
від 17.07.2005 р. "Про проведення розрахункових операцій у готівковій
формі", згідно якого зберігання грошових коштів здійснюється у сейфі, який
знаходиться у матеріальній кімнаті, де зберігаються матеріальні цінності
(медикаменти) та здійснюється відпуск попередньо сплачених у безготівковій
формі товарів. Позивач вважає, що матеріальна кімната є відповідно до Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" місцем, де здійснюються
розрахунки із покупцем за проданий товар та зберігаються отримані за
реалізовані товари готівкові кошти, тобто місцем проведення розрахунків.

Суд не приймає такі твердження позивача, оскільки ст. 2 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» визначає місце проведення розрахунків як
місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані
послуги), зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів
(послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.
Чинне законодавство не передбачає можливості зберігання грошових коштів у
будь-якому іншому місці, окрім місця проведення розрахунків, а саме в РРО, та
не надає права суб'єктам господарювання при наявності РРО  вважати будь - яке інше місце місцем
проведення розрахунків.

Також, суд зазначає, що відповідно до п. 4.5 розділу 4
"Порядку реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом ДПА України №
614 від 01.12.2000 р., унесення чи видача готівки з місця проведення
розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій
"службове внесення" та "службова видача", якщо таке
внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій".
Доказів використання таких операцій суду надано не було. Перевірка проведена в
присутності провізора аптеки ОСОБА_3, яка власноручно склала опис наявних купюр
та монет, що знаходились на місці проведення розрахунків (реєстратор
розрахункових операцій ФН ), які належали підприємцю ОСОБА_2, та підписала
його. Опис наявних купюр та монет, що знаходились на місці проведення
розрахунків (реєстратор розрахункових операцій ФН ), які належали
підприємцю ОСОБА_2, власноручно склала та підписала провізор аптеки ОСОБА_4.

Відповідно до п.13 ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Згідно ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на
яку виявлено невідповідність.

Таким чином, суд вважає, що висновки  акту в частині порушення п.13 ст. 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» відповідають дійсним обставинам справи та є
обґрунтованими, а вимоги позивача щодо скасування рішення від 07.12.2006 р. № /0
про застосування штрафних санкцій у розмірі 4354,75 грн. не підлягають
задоволенню.

Щодо встановленого порушення ч. 1 п. 7 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності» в частині порядку
використання торгового патенту, а саме, на момент перевірки торговий патент був
розміщений у недоступному для огляду місці, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності» торговий патент має бути відкритим та
доступним для огляду. Позивач в позовній заяві
стверджує, що торговий патент був відкритим та доступним для огляду. Але
з наданих до матеріалів справи пояснень від 15.11.2006 р., викладених
власноручно ОСОБА_2. вбачається, що торговий патент на момент проведення
перевірки був заставлений полицею. Цей факт, як і складення пояснень, копія
яких приєднана до матеріалів справи, позивач особисто підтвердила в судовому
засіданні.

Таким чином, суд не приймає пояснень позивача, викладених у
позовній заяві, оскільки вони не підтверджуються доказами та суперечать власним
поясненням, наданим голові ДПА у Харківській області.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону, за порушення порядку використання
торгового патенту, передбаченого частиною 1 статті 7 цього Закону суб'єкти
підприємницької діяльності сплачують штраф у розмірі вартості торгового патенту
за один календарний місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає, що перевіряючими правомірно
зроблено висновок щодо порушення ч. 1 п. 7 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності», а вимоги позивача щодо скасування
рішення від 07.12.2006 р. № /0 про застосування штрафних санкцій у
розмірі 320,00 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач також вважає, що у посадових осіб ДПІ у Московському
районі м. Харкова не було права на проведення перевірки, а планова перевірка
проведена всупереч вимог чинного законодавства і є незаконною.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання позивача на ст. 11
Закону України "Про державну податкову службу в Україні" щодо
порушення порядку проведення планової перевірки є таким, що не відповідає
фактичним обставинам справи, оскільки перевірки в межах повноважень  податкових органів,   визначених
законами  України  "Про застосування  реєстраторів
розрахункових  операцій  у
сфері торгівлі,  громадського   харчування
та   послуг", "Про
державне  регулювання  виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового,  алкогольних
напоїв та тютюнових  виробів"
відповідно до ст. 11-1 Закону України "Про державну податкову службу в
Україні" вважаються позаплановими
перевірками.

Суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та Наказу ДПА України „Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо порядку складання плану-графіка перевірок суб'єктів
господарювання та взаємодії між структурними підрозділами при їх
проведенні" № 441 від 11.10.2005р., зазначені перевірки проводяться за
окремими щомісячними планами проведення перевірок, групою у складі не менше
двох посадових осіб за наявності у них службових посвідчень та направлень на
перевірку.

Щодо вимоги про визнання недійсним акту перевірки № 20403295/2380,
суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Акт перевірки
не є а ні нормативно-правовим актом, а ні правовим актом індивідуальної дії в
розумінні ст. 17 КАС України, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно
направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 13.08.07 р.

Суддя
Мінаєва О.М.