ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.06.07                                                                                           Справа  № А-6/277а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі  судового  засідання      Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу державної податкової інспекції (далі ДПІ) в Рогатинському районі від 28.02.07р. №1497

на постанову господарського суду Івано-Франківської області від 29.01.2007р.

у справі          №А-6/277а

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «Ірен», м.Рогатин

до відповідача   ДПІ в Рогатинському районі, м.Рогатин

про          визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

за участю представників

від  позивача - не з’явився;

від відповідача –Івасина В.О., Бурак А.Я., Дум’як В.О., Скорбач Р.М.- представники (дов. у справі).

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 04.05.07р.

Права та обов’язки згідно ст.ст.49,51 КАС України представникам сторони роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, докази чого містяться в матеріалах справи.

Повторне клопотання позивача про відкладення розгляду справи відхилене на підставі ч.4 ст.196 КАС України.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 29.01.2007р. у цій справі (суддя Грица Ю.І.) частково задоволено позов ТзОВ «Ірен»до ДПІ в Рогатинському районі та визнанно нечинним податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.03.06р. №/0 в частині визначення позивачу суми податкового зобов’язання з податку на прибуток за основним платежем на суму 2925459 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 585092 грн. всього - 3510551 грн.; податкове повідомлення-рішення відповідача від 24.03.06р. №/0 в частині визначення позивачу суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 2340067 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 1170184 грн. всього –3510251 грн. В решті позову відмовлено.

Постанова суду в частині задоволених позовних вимог мотивована п.5.1, п.п.5.2.1, 5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.7.2.3 п.7.2, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», п.п.4, 4.1, 4.11 наказу ДПА України №327 від 10.08.05р. "Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства", Законом України «Про державну податкову службу в Україні», на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про підставність вимог позивача, оскільки останнім правомірно включено до складу валових витрат у 3 кварталі 2005р. понесені ним у червні 2004р. витрати на оплату маркетингових послуг в сумі 11701834 грн., які використані позивачем у власній господарській діяльності, та правомірно віднесено до податкового кредиту в 3 кварталі 2005р. податок на додану вартість в сумі 2340366 грн.,  як належно підтверджений відповідними бухгалтерськими документами, які отримані позивачем лише у вересні 2005р.

Щодо відмови в задоволені решти позовних вимог суд першої інстанції констатував про правомірність висновків податкового органу про наявність інших порушень податкового законодавства у ТзОВ «Ірен», викладених в акті перевірки від 15.03.2005р. №19231/32990332, у зв'язку з допущенням яких платнику податку підставно донараховано 8300 грн. податку на прибуток та 19600 грн. податку на додану вартість, 1660 грн. та 9800 грн. штрафних (фінансових) санкцій відповідно, які визначенні податковим повідомленням-рішенням №/0 від 24.03.06р.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, ДПІ в Рогатинському районі оскаржила рішення суду в частині задоволених позовних вимог, як прийняте з порушенням норм матеріального права, наполягаючи на тому, що позивач, не довівши зв’язок наданих йому послуг з веденням господарської діяльності, не мав права відносити у III кварталі 2005р. до складу валових витрат витрати в сумі 11701834 грн., та, оскільки, вексель, яким проведено розрахунок за спірні маркетингові послуги, не є засобом платежу та не змінює суму податкового кредиту або податкового зобов’язання з податку на додану вартість, позивач неправомірно включив відповідну суму податку на додану вартість з цієї господарської операцій до податкового кредиту.

Також, апелянт стверджує, що висновок, викладений у довідці виїзної позапланової перевірки ТзОВ «Ірен»від 26.05.06р. №6/231/32990332 не спростовує порушення позивачем податкового законодавства при віднесенні ним до складу валових витрат у III кварталі 2005р. витрат по оплаті маркетингових послуг, які надані платнику податків у червні 2004р. на суму 11701834  грн., та неправомірного включення до Декларації про податок на додану вартість за вересень 2005р. до податкового кредиту 2340366 грн. податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Заслухавши представників відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, суд встановив наступне:

актом перевірки від 15.03.2005р. №19231/32990332 «Про результати виїзної планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ТзОВ «Ірен»за період з 01.06.04р. по 31.12.05р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.97р. №283/97-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №283/97-ВР), в наслідок чого завищено валові витрати в 3 кварталі 2005р. на суму 11701834 грн. та занижено до сплати податок на прибуток в сумі 2925459 грн., п.п.7.4.1, 7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97р. №168/97-ВР, із змінами та доповненнями (далі Закон №168/97-ВР), в результаті чого останнім завищено податковий кредит в вересні 2005р. на суму 2340366,7 грн.

На  підставі вказаного  акту  перевірки ДПІ у Рогатинському районі 24.03.06р. прийняла  податкові повідомлення-рішення:

-          №/0, яким  згідно п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), п.п.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.11.2 ст.11 Закону №283/97-ВР визначено позивачу суму податкового зобов’язання за платежем: податок на прибуток в сумі 3520511 грн., з них 2933759 грн. –основний платіж, 586752 грн. – штрафні (фінансові) санкції.

-          №/0, яким  згідно п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, ст.17 Закону №2181-Ш, п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР визначено позивачу суму податкового зобов’язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 3539951 грн., а саме 2359967 грн. –основний платіж, 1179984 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (ч.1 ст.195 КАС України).

В ході перевірки представниками податкового органу встановлено, що ТзОВ "Ірен"(замовник) уклало з ТзОВ ТД «Украгроцентр»(виконавць) договір про надання маркетингових (посередницьких) послуг від 28.05.04р. №28/05-04 та додаткову угоду №1 до цього договору від 14.06.04р. на загальну суму 14042200 грн.

У відповідності до умов цього договору ТзОВ ТД «Украгроцентр»в особі директора Качали В.І. склав акт виконаних робіт, який 12.04.04р. підписаний також і директором ТзОВ «Ірен»Андрейцівим І.П., згідно якого виконавець маркетингових послуг надав замовнику таких послуг «продукт дослідження»: маркетинг-аналіз на 67 аркушах.

Розрахунки за отримані послуги ТзОВ «Ірен» провело шляхом передачі ТзОВ ТД "Украгроцентр" власного простого векселя №39 номінальною вартістю 14042200 грн., про що складено акт прийому-передачі векселів, а ТзОВ ТД "Украгроцентр" в свою чергу виписало позивачу податкову накладну №12/06 від 12.06.2004р. на суму 14042200 грн., в тому числі податок на додану вартість 2340366 грн.

Однак в акті перевірки зазначено, що позивач відобразив по бухгалтерському та податковому обліку маркетингові послуги, отримані в червні 2004 року на суму 14042200 грн. лише у 3 кварталі 2005р., а представлені до перевірки документи, зокрема  договір про надання маркетингових послуг від 28.05.04р. №28/05-04 та акт виконаних робіт від 12.06.2004 року, стосовно отримання маркетингових послуг від ТзОВ ТД "Украгроцентр" не містять інформації про фактично понесені витрати виконавцем на здійснення маркетингових послуг,  детального  опису  досліджень, технології збору які б містили механізм результатів досліджень,  комунікацій з ринком товару на митній території України протягом 2004 року та іншої аналітичної інформації, що підтверджувала б факт здійснення маркетингових досліджень та вартість проведених робіт в значно короткий термін.

Таким чином, податковий орган стверджує про безпідставність віднесення позивачем відповідних сум понесених ним витрат по оплаті маркетингових послуг до складу валових витрат та до податкового кредиту спірного податкового періоду, та порушення вимог п.п.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.11.2 ст.11 Закону №283/97-ВР та п.п.7.4.1, 7.4.1 п.7.4, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону №168/97-ВР.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі справи, в результаті оскарження позивачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень до ДПІ у Рогатинському районі та ДПА в Івано-Франківській області податковим органом призначено позапланову документальну перевірку з питань достовірності віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту сум отриманих маркетингових послуг у вересні 2005р., за наслідками якої складено довідку від 26.05.2006р. №6/231/32990332, якою встановлено, що при проведенні позапланової перевірки 15.03.2005р. працівникам відповідача не було надано для дослідження документів бухгалтерського обліку (додаткової угоди №1 до договору №28/05-04 від 14.06.04р., акту виконаних робіт, маркетингу-аналізу, виконаного ТзОВ ТД «Украгроцентр»), тому в акті перевірки від 15.03.2005р. №19231/32990332 фінансово-господарські операції позивача відображено не в повному обсязі та встановлено вищевказані правопорушення.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №283/97-ВР валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці (п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №283/97-ВР).

До складу валових витрат не належать будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього ж Закону).

Згідно п.1.7 ст.1 Закону №168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані, але не оплачені платником податку, не змінюють сум податкових зобов'язань або податкового кредиту такого платника податку, незалежно від видів операцій, по яких такі векселі використовуються (п.4.8 ст.4 Закону №168/97-ВР).

Крім того, з акту перевірки вбачається, що ТзОВ ТД «Украгроцентр»ліквідоване за рішенням власника 14.07.04р., а повний пакет документів, як вказано в оскаржуваному рішенні суду, позивач отримав від ТзОВ ТД «Украгроцентр»в вересні 2005р.

Відповідно до п.п.5.2.6, 5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону №283/97-ВР суми витрат, не віднесені до складу валових витрат минулих звітних податкових періодів у зв'язку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, установлених правилами податкового обліку, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді, а також суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобов'язання.

Отже, як встановлено апеляційним господарським судом, таких обставин не виявлено: не встановлено наявність помилки чи інших обставин для застосування п.п.5.2.6 та 5.2.7 названого Закону, що ще раз підтверджує неправомірність включення позивачем у вересні 2005р. до податкового кредиту сум податку на додану вартість з вартості маркетингових послуг.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.99р. №996-XIV, із змінами та доповненнями (далі Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи наведені норми права, апеляційна інстанція вважає, що наявні у позивача документи не можуть бути підставою для включення останнім оплачених маркетингових послуг (в сумі  11701834 грн.) до складу валових витрат та віднесення відповідно податку на додану вартість (в сумі 2340366 грн.) до складу податкового кредиту по даному виду послуг.

Також судова колегія вважає, що позивачем не доведено факту використання наданих йому маркетингових послуг у власній господарській діяльності.

Згідно ст.10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні »від 04.12.90р. №509-ХІІ, із змінами та доповненнями (далі Закон №509-ХІІ) державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні даткові інспекції здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів); контролюють своєчасність дання платниками  податків  бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів.

Таким чином, не погоджуючись з висновком місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, діючи в межах наданих йому Законом №509-ХІІ повноважень, правомірно визначив позивачу суми податкових зобов’язань та нарахував штрафні (фінансові) санкції, зазначені в спірних податкових повідомленнях-рішеннях, по наданих йому маркетингових послугах, які безпідставно визнанні нечинними судом першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану постанову суду скасувати.

Керуючись  ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст.254 п.п.6,7 розділу VІІ КАС України, –

Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну  скаргу задоволити. Постанову  господарського  суду  Івано-Франківської області  від 29.01.2007р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. В позові ТзОВ «Ірен»до ДПІ в Рогатинському районі про визнання нечинними податкових  повідомлень-рішень від 24.03.06р. №/0 та №/0 відмовити.

2.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець