СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

01 жовтня 2007 року

Справа № 2-19/7937-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Борисової Ю.В.,

суддів
Плута В.М.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
договір про надання правової допомоги №б/н від 01.10.2007, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1;

відповідача:
Шугалка Дмитро Іванович, довіреність №34/10 від 21.05.2007, Державна податкова
інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим;

розглянувши апеляційну скаргу
фізичої особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної
Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.)
від 12.07.2007 по справі № 2-19/7937-2007А

за позовом           фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим (вул. М. Залки, 1/9,Сімферополь,95053)

про визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Мокрушин В.І.) від 12.07.2007 у справі №2-19/7937-2007А відмовлено у
задоволенні адміністративного позову фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 про
визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Сімферополі
№ від 16.03.2007.

Не погодившись із зазначеною
постановою суду, фізична особа -підприємець ОСОБА_1 звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду в порядку частини другої
статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України із апеляційною
скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції
скасувати.

Вимоги апеляційної скарги фізична
особа -підприємець ОСОБА_1 мотивує тим, що судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови не враховано тієї обставини, що в ході перевірки
позивачем було надано довідку про те, що відповідною сервісною організацією
20.12.2006 проводилася заміна акумуляторної батареї реєстратора розрахункових
операцій (касовий апарат був розпломбований), у зв'язку з чим представники
відповідача, які проводили перевірку, зробили вказівку в акті перевірки  про те, що порушення позивачем вимог пункту 9
частини першої статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
№265/95-ВР від 06.07.1995 (далі за текстом -Закон 1) слід вважати таким, що
втратило силу.

При цьому апелянт зазначає, що
оскаржуваним рішенням відповідача до нього застосовано відповідні фінансові
санкції у тому числі й на підставі пункту 9 частини першої статті 3 Закону 1,
що вказує, на думку заявника скарги, на незаконність цього рішення відповідача.

Крім того, заявник, посилаючись на
зміст статті 2 Закону 1, вважає, що виявлена відповідачем у ході перевірки
невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (далі
за текстом -РРО), у розмірі 575,50 грн. не є порушенням вимог пункту 13 частини
першої статті 3 Закону 1, оскільки відповідні грошові кошти були передані
позивачем працівнику магазину (продавцю) для сплати товару за накладною
№РН-0000860 від 28.02.2007, поставленого фізичною особою -підприємцем ОСОБА_3,
та знаходились в особистій сумці зазначеного продавця, а грошові кошти,
виручені за проданий товар зберігаються зовсім в іншому місці, тобто перевіркою
вказана сума була врахована як виручка помилково.

В судовому засіданні представник
позивача уточнив підстави апеляційної скарги, визнавши порушення позивачем
пункту 11 частини першої статті 3 Закону 1 (проведення розрахункових операцій
через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування
товару) і правомірність застосування фінансової санкції до нього у розмірі
п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (85,00 грн.) в порядку
пункту 6 частини першої статті 17 вказаного Закону.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив оскаржувану постанову залишити без змін з підстав, викладених
у запереченнях на апеляційну скаргу.

Переглянувши постанову суду
відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована в якості
суб'єкта підприємницької діяльності виконавчим комітетом Сімферопольської
міської ради 11.07.1995 року, про що видане свідоцтво про державну реєстрацію
/а.с.11, т. 1/.

Пунктами 1, 9, 11, 13 частини
першої статті 3 Закону 1 встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані:

-          проводити
розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим РРО з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій;

-          щоденно
друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні
звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових
операцій;

-          проводити
розрахункові операції через РРО з використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості;

-          забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті РРО.

Згідно з пунктом 11 частини першої
статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” №509-XII від
04.12.1990 органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами України, мають право  застосовувати до платників податків фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

08.03.2007 Державною податковою
інспекцією в М.Сімферополі була проведена перевірка діяльності фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 на предмет контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої складено акт
№000377 /а.с. 6 -7, т. 1/.

Відповідно до наданого акту
встановлено факт порушення пунктів 9, 11, 13 частини першої статті 3 Закону 1,
а саме: не розпечатано фіскальний звіт від 20.12.2006; встановлена
невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахункової операції на
суму 575,50 грн.

Згідно з висновками перевірки
встановлено:

-          проведення
розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього
програмування найменування товару (тобто порушення вимог пункту 11 частини
першої статті 3 Закону 1);

-          незабезпечення
використання щоденного роздрукування на РРО фіскальних звітних чеків, а саме
-не розпечатано фіскальний звіт від 20.12.2006 (тобто порушення вимог вимог
пункту 9 частини першої статті 3 Закону 1);

-          не
забезпечено відповідності сум готівкових готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО (тобто порушення
вимог вимог пункту 13 частини першої статті 3 Закону 1).

При цьому, в розділі акта перевірки
„Висновок перевірки” також зазначено, що в ході проведення перевірки надана
довідка про те, що 20.12.2006 сервісною організацією проводилася заміна
акумуляторної батареї РРО, тобто порушення вимог пункту 9 частини першої статті
3 Закону 1 слід вважати таким, що втратило силу.

Заперечення на акт перевірки
містять посилання на те, що вищезазначені грошові кошти в сумі 575,50 грн. були
передані позивачем працівнику магазину (продавцю) для сплати товару за
накладною №РН-0000860 від 28.02.2007, поставленого фізичною особою -підприємцем
ОСОБА_3, та знаходились в особистій сумці зазначеного продавця, а грошові
кошти, виручені за проданий товар зберігаються зовсім в іншому місці, тобто
перевіркою вказана сума була врахована як виручка помилково.

За змістом висновків на дані
заперечення, що вказані в акті перевірки, зазначені грошові кошти знаходились
на місці проведення розрахунків, вони були перераховані продавцем власноручно.

Оскаржуваним рішенням відповідача
№ від 16.03.2007 до позивача застосовано відповідні фінансові санкції
на підставі пунктів 9, 11, 13 частини першої статті 3 Закону 1 згідно з
пунктами 4, 6 частини першої статті 17 цього Закону /а.с. 5, т. 1/.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія погоджується із
висновком суду першої інстанції про те, що проведеною перевіркою зафіксовано
факт невідповідності суми грошових коштів на місці проведення розрахунків (яка
складає 667,00 грн.) сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО (яка
складає 91,50 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції
враховує й ту обставину, що сума грошових коштів на місці проведення
розрахунків у розмірі 667,00 грн. відповідає даним опису готівкових грошових
коштів на місці проведення розрахунків, підписаним продавцем /а.с. 18, т. 1/

Також є правильним й висновок місцевого
господарського суду (з огляду на акт перевірки) про те, що відповідні грошові
кошти знаходились саме на місці проведення розрахунків (тобто місці, де
здійснюються розрахунки з покупцями за продані товари і зберігаються, вилучені
за реалізовані товари готівкові грошові кошти, у розумінні статті 2 Закону 1),
у зв'язку з чим врахування цих грошових коштів посадовими особами, що проводили
перевірку, при порівнянні із даними денного звіту РРО є обгрунтованим.

Отже, доводи апелянта в цій частині
не спростовують висновків місцевого господарського суду та не забезпечені
належними доказами у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства
України, а відповідачем у справі надано обгрунтовані заперечення на позовну
заяву, які відповідають фактичним обставинам справі та підтверджуються
матеріалами справи.

Стосовно доводів апеляційної скарги
щодо неврахування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови
тієї обставини, що в ході перевірки позивачем було надано довідку про те, що
відповідною сервісною організацією 20.12.2006 проводилася заміна акумуляторної
батареї відповідного РРО, у зв'язку з чим застосування фінансових санкцій
згідно з оскаржуваним рішенням відповідача № від 16.03.2007 на
підставі пункту 9 частини першої статті 3 Закону 1 є незаконним (з огляду на
вказівку в акті перевірки  про те, що
порушення позивачем вимог пункту 9 частини першої статті 3 Закону 1 слід
вважати таким, що втратило силу), суд апеляційної інстанції має зазначити
наступне.

Пунктами 4, 6 частини першої статті
17 Закону 1 передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

-          двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку;

-          п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян -у разі проведення розрахункових
операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування
найменування товару.

Статтею 22 зазначеного Закону
встановлено, що у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, до суб'єктів
підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п'ятикратному
розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Оскаржуваним рішенням відповідача
№ від 16.03.2007 до позивача застосовано фінансові санкції,
розрахунок яких надано відповідачем /а.с. 19, т. 1/, відповідно до якого
останні складають:

-          двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто 340,00 грн.) в порядку
пункту 4 частини першої статті 17 Закону 1 (невиконання щоденного друку фіскального
звітного чеку);

-          п'ять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто 85,00 грн.) в порядку
пункту 6 частини першої статті 17 Закону 1 (проведення розрахункових операцій
через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування
товару);

-          п'ятикратний
розмір суми, на яку виявлено невідповідність суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті (тобто 2962,5
грн.) в порядку статті 22 Закону 1.

Як встановлено судом першої
інстанції, позивачем не надано належних доказів у підтвердження обгрунтованості
заявлених позовних вимог, у тому числі доказів того, що сервісною організацією
20.12.2006 дійсно проводилася заміна акумуляторної батареї відповідного РРО.

Відповідно до частини першої статті
195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою вказаної
статті суд апеляційної інстанції може дослідити нові докази, які не
досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до
суду першої інстанції.

Позивачем суду апеляційної
інстанції надана незасвідчена копія довідки про опломбування реєстратора
розрахункових операцій /а.с. 37, т. 1/ за своїм змістом та формою не є належним
доказом у розумінні статей 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства
України. Як зазначив заявник скарги, даний документ не було надано суду першої
інстанції, оскільки в позовній заяві в якості доказу відповідної обставини
апелянт посилався на запис у відповідній книзі РРО.

Зазначена копія довідки не
відповідає вимогам Порядку реєстрації, опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових  операцій за
товари (послуги), затвердженого наказом Державної податкової адміністрації
України від 01.12.2000 №614, та встановленій Додатком 5 до нього (в редакції
наказу Державної податкової адміністрації України від 28.04.2004 №248) формі
Довідки про опломбування реєстратора розрахункових операцій, зокрема, відсутні
дані про час здійснення розпломбування
РРО та опломбування РРО, не вказано причину розпломбування.

Доводи апелянта щодо причин
ненадання суду першої інстанції даної довідки є неспроможними та спростовуються
матеріалами справи.

За викладених обставин судовою
колегією не приймається до уваги в якості доказу зазначена довідка, що виключає
можливість визнання неправильним висновку суду першої інстанції про ненадання
позивачем належних доказів в обгрунтування заявлених ним вимог.

Частиною другою статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції
може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з
порушенням вимог цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи в межах
апеляційного провадження, судова колегія дійшла висновку, що відповідний акт
перевірки досліджено судом першої інстанції без порушень процесуального Закону,
а зі змісту вказівки, зробленної відповідачем в акті перевірки про те, що
порушення позивачем вимог пункту 9 частини першої статті 3 Закону 1 слід
вважати таким, що втратило силу, не витікає зі всією необхідністю того, що
оскаржуване рішення відповідача № від 16.03.2007, прийняте
уповноваженим органом за результатами проведеної перевірки, є незаконним у
відповідній частині.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини, судова колегія вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають
задоволенню з огляду на необгрунтованість доводів, викладених в ній, а
постанова суду першої інстанції про відмову в позові про визнання нечинним
рішення відповідача № від 16.03.2007 має бути залишена без змін,
оскільки відповідає фактичним обставинам справи та прийнята із дотриманням норм
процесуального права.

Враховуючи все вищезазначене,
судова колегія вважає, що підстави для зміни або скасування вказаної постанови
суду відсутні.

Керуючись статтею 195, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 12.07.2007 у справі №2-19/7937-2007А залишити
без змін.

Ухвала набирає   законної
сили  з  моменту
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя                                        Ю.В.
Борисова

Судді                                                                      В.М.
Плут

Ю.М. Гоголь

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Ю.В. Борисова