ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.11.07 р.                                                                               Справа № 25/321

Суддя господарського суду Донецької області І.А.Бойко

при секретарі судового засідання                                       О.М  Якименко

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом комунального комерційного підприємства „Маріупольтепломережа” м. Маріуполь Донецької області

до відповідача     приватного підприємства „Городок” м. Маріуполь Донецької області

про стягнення    3664грн.42коп.

За участю

представників  сторін:

від позивача: Коваль Л.Л. – юрисконсульт  (довіреність № б/н від 19.06.2007р.);

від відповідача: не з’явився

Позивач -  комунальне комерційне підприємство „Маріупольтепломережа” м. Маріуполь Донецької області звернувся до господарського суду з позовом до   приватного підприємства „Городок” м. Маріуполь Донецької області  про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі  3664грн.42коп., у тому числі основний борг в сумі  1832грн.21коп., пеня в сумі 1832грн.21коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на розрахунок суми заборгованості та пені,  рахунки-фактури №  02600102 від 26.02.2007, №  03600102 від 23.03.2007, №  04600102 від 25.04.2007, договір  №  142-Ж1  на  відпуск теплової енергії від 01.10.2005, дислокацію до договору №  142-Ж1  на  відпуск теплової енергії від 01.10.2005,  акт на включення центрального опалення від 18.10.2006.

Представником позивача в судовому засіданні надані розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, супровідний лист про направлення акту звірки на адресу відповідача за вих. № 2688 від 19.10.2007, копія акта звірки від 19.10.2007, витяг із Статуту, копія довідки № 02-19-345 з ЄДРПОУ, копія реєстру вручення рахунків, які долучені до матеріалів справи.

Представник  відповідача в судове засідання не з’явився, відзив на позовну заяву та документи в обґрунтування заперечень на позов не надав. Ухвала про порушення  справи була направлена на його адресу рекомендованим листом з повідомленням, про що свідчить штамп реєстрації вихідної кореспонденції господарського суду.

Стаття 75  Господарського  процесуального  кодексу України  передбачає, якщо відзив на позовну заяву і витребувані  господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на ст. 75  Господарського  процесуального  кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом  ВСТАНОВЛЕНО.

01.10.2005 між комунальним комерційним підприємством „Маріупольтепломережа” (Постачальник) та    приватним підприємством „Городок” (Споживач) був укладений договір  на відпуск теплової енергії №  142-Ж1.

На виконання умов зазначеного договору  позивач поставив відповідачу теплову енергію, що підтверджується актом на включення  центрального опалення, копія якого міститься в матеріалах справи, та  виставив відповідні  рахунки-фактури  №  02600102 від 26.02.2007, №  03600102 від 23.03.2007, №  04600102 від 25.04.2007 на оплату.

Пункт 4.1. договору на відпуск теплової енергії передбачає,   Споживач за споживану теплову енергію здійснює оплату за фіксованими тарифами, затвердженими Маріупольським виконкомом міської ради, в строк до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, які встановлені із розрахунку споживання теплової енергії протягом всього опалювального сезону.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, суб’єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог – згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

В свою чергу, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобов’язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України, Правил користування тепловою енергією, затверджених наказом Міністерства енергетики і електрифікації СРСР  від 06.12.1981 № 310,  відповідач зобов’язання по оплаті наданих та, відповідно, отриманих послуг   виконував неналежним чином, внаслідок чого за ним у період з 11.03.2007 по 01.05.2007 утворилася заборгованість..

Загальна сума заборгованості за  зазначений період становить   1832грн.21коп.

На момент винесення рішення  документи в підтвердження погашення  відповідачем боргу в сумі 1832грн.21коп. в матеріалах справи відсутні, тому ця сума підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Окрім стягнення основного боргу, позивач у  відповідності до п. 4.3.  договору    на відпуск теплової енергії, Закону України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999, нарахував відповідачу пеню в розмірі  1% по кожному рахунку-фактурі за період з 11.03.2007 по 01.09.2007. Відповідно до розрахунку розмір пені становить  1832грн.21коп.

Вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 зазначає, розмір пені, обчислюється  від  суми  простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України встановлено, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, переліченими нормативними актами встановлений граничний розмір пені.

До того ж, як вбачається з п. 4.3. договору на відпуск теплової енергії, у випадку несплати рахунку в зазначений строк, Споживачу нараховується пеня згідно Закону України № 543/96 ВР від 22.11.1996 в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. А Споживачу – суб’єкту підприємницької діяльності пеня нараховується у відповідності до Закону України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999 в розмірі 1% за кожний день прострочення.

Тобто, як вбачається з вказаного пункту договору Споживачі ставляться в нерівні умови,  а саме: в одному випадку пеня стягується в розмірі подвійної ставки НБУ, а в іншому – в розмірі 1%. Нарахування пені по подвійній обліковій ставці НБУ та, виходячи із розміру 1%, має істотну різницю.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 та Господарський кодекс України є діючими та встановлюють граничний розмір пені, який у порівняні з Законом України „Про відповідальність  суб’єктів підприємницької діяльності за  несвоєчасне внесення плати за споживані комунальні послуги” № 686-ХIV від 20.05.1999 є більш лояльним.

Відповідно до ст. 24 Конституції України всі сторони рівні перед законом та маються однакові права та обов’язки.

Таким чином, встановлювати переваги одних Споживачів над іншими суперечить Конституції України, яка є основним Законом держави.

Ухвалою про порушення від 10.10.2007 суд зобов’язав позивача надати обґрунтований розрахунок пені з урахуванням приписів ч. 2 ст. 343 та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Позивач на вимогу суду  розмір пені  перерахував та в судовому засіданні представив розрахунок пені, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до наданого розрахунку розмір пені складає 114грн.38коп.

Вказаний розрахунок пені судом також не приймається до уваги, оскільки, як вже зазначалося, відповідно до п.  4.3. договору на відпуск теплової енергії, у випадку несплати рахунку в зазначений строк, Споживачу нараховується пеня...

Тобто,  період, з якого починається нарахування пені за невиконання або неналежне виконання зобов’язань за договором, ставиться в залежність  від факту та дати отримання рахунку.

Як вбачається з реєстру вручення рахунків за лютий-квітень 2007р., рахунок № 03600102 був направлений  на адресу відповідача 13.04.2007, що підтверджується квитанцією (фіскальним чеком) № 48 від  13.04.2007; рахунок № 02600102 був вручений під розпис 13.03.2007; рахунок  № 04600102, як вказано в реєстрі, був направлений поштою без зазначення дати відправлення.

З   огляду на п. 4.3. договору, з урахуванням реєстру вручення рахунків,  вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню, в наступних сумах: по рахунку № 02600102 – період прострочення з урахуванням дати вручення рахунку з 13.03.2007 по 01.09.2007 (172 дня) –  сума пені 22грн.34коп.; по рахунку № 03600102 – період прострочення з урахуванням поштового пробігу з 16.04.2007 по 01.09.2007 (138 днів) – сума пені 63грн.57коп.; по рахунку № 04600102 - в вимогах  про стягнення пені відмовити, так як  відсутні документи в підтвердження направлення/вручення відповідачу даного рахунку.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 85грн.91коп., виходячи із розрахунку по  подвійній обліковій ставці НБУ, що діяла у період,  за який сплачується пеня, з урахуванням дати направлення/вручення рахунків на оплату.

Витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі  вищенаведеного, згідно ст. ст.  509, 526, 530 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232, 343 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 , ст. 24 Конституції України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43,  44, 49, 75, 82-85 Господарського  процесуального  кодексу  України, суд

В  И  Р  І  Ш  И  В :

Позовні  вимоги комунального комерційного підприємства „Маріупольтепломережа” м. Маріуполь Донецької області до   приватного підприємства „Городок” м. Маріуполь Донецької області  про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі  3664грн.42коп., у тому числі основний борг в сумі  1832грн.21коп., пеня в сумі 1832грн.21коп., задовольнити частково в сумі 1918грн.12коп., у тому числі основний борг в сумі  1832грн.21коп., пеня в сумі  85грн.91коп.

В частині стягнення пені в сумі  1746грн.30коп. відмовити.

Стягнути з приватного підприємства „Городок” (87532, м. Маріуполь Донецької області,  вул. Італійська,  94-а, ) на користь комунального комерційного підприємства „Маріупольтепломережа” (87518, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової, 1; р/р 8100 в філії ЗАТ „Донгорбанк”, МФО 335786, ) основний борг в сумі  1832грн.21коп., пеню в сумі  85грн.91коп., витрати по сплаті  держмита в сумі  53грн.39коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 61грн.76коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ  після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Бойко І.А.