ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.11.07 р.
Справа № 22/236пн

Суддя господарського суду Донецької
області Волошинова Л. В.

при секретарі судового засідання
Настич Л. Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Прокурора Жовтневого
району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради

до відповідача: приватного
підприємця ОСОБА_1м. Маріуполь

про зобов'язання відповідача
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0755 га. із земель
житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташованої по
вАДРЕСА_1 та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання
стан, включаючи знос металевої огорожі та будівлі шиномонтажу „Мустанг”.

за участю

прокурора: Гармашова І.В.

представників

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2.- за
довір.

третя особа

СУТЬ СПРАВИ:

Прокурор Жовтневого району м.
Маріуполя звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в
інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до приватного підприємця
ОСОБА_1м. Маріуполь про зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0755 га. із земель житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради, розташованої по вАДРЕСА_1 та привести вказану
земельну ділянку в придатний для використання стан, включаючи знос металевої
огорожі та будівлі шиномонтажу „Мустанг”.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на факт самовільного зайняття відповідачем земельної
ділянки площею 0,0755 га., що розташована по вАДРЕСА_1 під будівлю шиномонтажу
„Мустанг” з металевою огорожею. Прокурор зазначив, що на сьогоднішній день
відсутнє рішення  Маріупольської міської
ради про надання відповідачу спірної земельної ділянки.

Позивачем позов прокурора
підтримано.

Відповідач проти позову заперечує
та у відзиві від 11.10.2007р. зазначає, що ним було прийнято заходи щодо
оформлення правоустановчих документів на спірну земельну ділянки, але дана
процедура займає багато часу, та просить суд відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

06.02.2007р. спеціалістами
Управління з контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області
була проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства України.

Результати перевірки викладені в
акті перевірки від 06.02.2007р.

Перевіркою встановлено, що
відповідачем самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0755 га по вАДРЕСА_1
під огорожу (металеву) та будівлю шиномонтажу „Мустанг”( 0,0025 га) із  земель житлової та громадської забудови
Маріупольської міської ради.

Правовстановлюючі документи на
земельну ділянку відсутні, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу
України.

За результатами перевірки
приватному підприємцю ОСОБА_1м. Маріуполь видано припис від 06.02.2007р. №
006405, яким відповідачу приписано усунути порушення земельного законодавства.

04.09.2007 р. Управлінням з
контролю за використанням та охороною земель у Донецькій області здійснено
повторну перевірку відповідача з питання дотримання вимог земельного
законодавства, якою встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1м. Маріуполь
не виконав вимоги припису від 06.02.2007р. № 006405, щодо усунення порушень
вимог земельного законодавства.

Згідно з довідкою Маріупольської
міської ради від 02.10.2007р. № 047-218, договірні орендні відносини між
позивачем та приватним підприємцем ОСОБА_1м. Маріуполь відсутні, більш того
відповідач не звертався до Маріупольської міської ради з заявою про надання
спірної земельної ділянки йому в оренду.

За результатами розгляду матеріалів
справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до частини першої статті
13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу,
від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого
самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими
актами України.

Cтаттею 2 Земельного кодексу
України передбачено, що земельні
відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і
розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Завданням земельного законодавства
є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та
охорони земель.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116
Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності та права користування земельними ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами
та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у користування.

Згідно зі ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

За приписами ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється відповідно до закону.

Визначення терміну „самовільне
зайняття земельних ділянок” наведене в ст. 1 Закону України „Про державний
контроль за використанням та охороною земель” від 19.06.2003р № 963-ІV. За
приписами цієї статті, самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії
особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки
чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на
місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його
державної реєстрації.

Виходячи з матеріалів справи,
відповідач не оформив право власності або право постійного користування на
спірну земельну ділянку та не зареєстрував його у встановленому законом
порядку, чим порушив приписи Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що спірна
земельна ділянка використовується відповідачем самовільно, з

порушенням земельного
законодавства, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, актомами
Управління з контролю за використанням
та  охороною земель у Донецькій
області від 06.02.2007р. та від 04.09.2007р.

Заходів щодо усунення порушень
земельного законодавства відповідачем не вжито, самостійно земельну ділянку
відповідачем не звільнено.

Згідно статті 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними. Підприємства, установи, організації та
громадяни, винні у самовільному зайнятті земель, зобов'язані самостійно (за
власний рахунок) привести ділянку до стану, придатного для використання,
відновити порушені межові знаки, знести самовільно зведені будівлі.

Відповідно до ч. 3 ст.212 цього
Кодексу повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Таким  чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 13 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 116, 123, 125, 126, 212
Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України „Про оренду землі”, ст.ст. 1,
2, 22, 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов прокурора Жовтневого району
м. Маріуполя в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до
приватного підприємця ОСОБА_1м. Маріуполь про зобов'язання відповідача
звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0755 га. із земель
житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташованої по
вАДРЕСА_1 та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання
стан, включаючи знос металевої огорожі та будівлі шиномонтажу „Мустанг”,
задовольнити.

Зобов'язати приватного підприємця
ОСОБА_1м. Маріуполь (АДРЕСА_1, Інд № НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0755 га  із
земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради, розташованої
по вАДРЕСА_1 та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання
стан, включаючи знос металевої огорожі та будівлі шиномонтажу „Мустанг”.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1м. Маріуполь (АДРЕСА_1, Інд № НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України  державне  мито  в  розмірі 85 грн.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1м. Маріуполь (АДРЕСА_1, Інд № НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України (розрахунковий рахунок № 0004 у ГУ ДКУ у Донецькій області,
МФО 834016, отримувач: , державний бюджет м. Донецьк,
Ворошиловський район; призначення платежу: код бюджетної класифікації 22050000)
витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у судах в розмірі
118 грн.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя
Волошинова Л.В.