ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

15.03.2007
р.
Справа № 19/33

За
позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Оріхів

до
відповідача
Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурат-агро", с. Піщане

про стягнення 6911,56 грн.

Суддя  Безрук Т.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1
паспорт НОМЕР_1 від 16.03.96 р

від
відповідача: Васюра С.В.

СУТЬ
СПРАВИ:
Розглядається позовна заява про стягнення 6911,56 грн.,  з яких основний борг - 5130,00 грн.  згідно угоди від 02.09.2006 р., 431,56 грн. -
штрафних санкцій та 1350 грн. - збитків.

Відповідач
у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує зазначаючи, що позивач
невірно виконав розрахунки по нарахуванню 3% річних та інфляційних та
безпідставно заявлено до стягнення витрати по наданню юридичної допомоги.

За
згодою сторін в засіданні 15.03.2007р. судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

На
підставі усної угоди, укладеної
між Приватним підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Бурат-агро" (далі - відповідач), позивач
02.09.2006 р. поставив відповідачу запчастини до сільськогосподарської техніки
на суму 11130,00 грн.

Факт отримання відповідачем запчастин
підтверджується накладною №626 від 02.09.2006 р.

05.09.2006 р. відповідач згідно
платіжного доручення №2592 частково розрахувався з позивачем за поставлені
запчастини в сумі 6000,00 грн.

Частиною 1 ст. 206 ЦК України
встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів,
для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК
України  зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання  не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

23.11.2006 р. позивач направив
відповідачу претензію на виплату 5130,00 грн. заборгованості. Відповідач
відповідь на претензію не надав та заборгованість не сплатив.

Відповідно до п.2 ст.530 ЦК України
якщо строк (термін)  виконання боржником
обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення
вимоги, кредитор має право вимагати  його
виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у
семиденний строк від дня пред"явлення вимоги.

Таким чином позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора
зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач керуючись ст. 625 ЦК України
нарахував відповідачу до сплати за несвоєчасне повернення боргу 3% річних в
сумі 57,07 грн. за період з 26.12.2006 р. по 24.01.2007 р.та 374,49 грн. -
інфляційних за період вересень 2006 р.
-  грудень 2006р.

Оскільки відповідач отримав претензію
на виплату боргу позивача 18.12.2006 р. то правомірним терміном з якого позивач
може нараховувати  річні та інфляційнй є
26.12.2006 р.
Враховуючи, що  при обчисленні
інфляційних нарахувань використовуються індекс інфляції який вказується за місяць
в цілому і не може бути використано лише за певну його частину, а також, що
термін виконання відповідачем зобов"язання з оплати товару настав
26.12.2006 р., позивач  необгрунтовано
нарахував до стягнення інфляційні за період вересень 2006 р.  -
грудень 2006р.,   а тому
вимоги  в частині стягнення 574,49 грн.
інфляційних  слід відхилити.

При нарахуванні 3% річних в сумі
57,07 грн. позивач також  безпідставно
включив до стягнення  період до
26.12.2006р. (до настання зобов"язання у відповідача оплатити одержану
продукцію). Суд після проведення перерахунку встановив суму 3% річних які
підлягають  стягненню  в розмірі 12,65 грн. за період 26.12.2006р. -
24.01.2007р. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних слід відхилити.

Відповідно до ст.623 Цивільного
кодексу України  боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За ч.2 ст.224 Господарського кодексу
України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона
одержала б у разі  належного виконання
зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою
стороною.

Таким чином, підставою для
відшкодування збитків є доведений факт невиконання чи неналежного
виконання  зобов'язання боржником, прямий
причинний зв'язок між порушенням зобов'язанням
і завданими збитками та їх розміром, а також наявність вини  боржника.

Заявлені позивачем до стягнення
збитки в сумі 1350,00 грн. пов"язані із витратами на  надання правової допомоги підлягають
відхиленню, оскільки позивачем не доведено прямий причинний зв"язок
між порушенням зобов"язання та
завданими збитками, і їх розміром. Витрати позивача на правову
допомогу  не є в прямому причинному
зв"язку з фактом невиконання зобов"язання відповідачем.

На підставі викладеного та
керуючись  ст.ст. 43,49,82-84  ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурат-Агро"
(Полтавська область, Решетилівський район, с. Піщане, ідентифікаційний код 30152327,
інші відомості: не відомі) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1, (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) - 5130,00 грн. - заборгованості,
12,65 грн. - 3% річних, 74,40 грн. - державного мита, 87,79
грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ з набранням
цим рішенням законної сили.

3.   В іншій частині - у позові відмовити.

Суддя
Т.М.Безрук

Рішення підписано: