ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.07 р.                                                                             Справа № 26/11а

Постановлена у нарадчий кімнаті 01 березня 2007 р. о 13год.25 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Митрофановій А.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №         26/11а

за позовом        Державного підприємства  Кіровської Виправної   колонії   №    33   Управління Державного     департаменту     України     з питань виконання покарань у Донецькій області (м. Кіровське, Донецької області)

до                      Кіровської об’єднаної  державної податкової інспекції   (м. Кіровське, Донецької області)

про       визнання недійсними  податкових повідомлень-рішень   від                                        10.08.2006 р.

Державне підприємство  Кіровської Виправної   колонії   №    33   Управління Державного     департаменту     України     з питань виконання покарань у Донецькій області (м. Кіровське Донецької області)  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом  до Єнакіївсьої об’єднаної  державної податкової інспекції     про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень     від 10.08.2006 р.:

№ /0/0 на суму 1322,58;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму  535,60;

№ /0/0 на суму 535,60;

№ /0/0 на суму  267,80, якими до позивача застосовані фінансові санкції у загальній сумі 8030 грн. 69 коп. за порушення встановлених строків сплати податкового зобов’язання з земельного податку на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Ухвалою від 01.03.2007 р. було здійснено процесуальне правонаступництво та відповідача – Єнакіївську об’єднану  державну податкову інспекцію було замінено на    Кіровську об’єднану  державну податкову інспекцію   (м. Кіровське Донецької області), далі за текстом “ДПІ”.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

Відповідно до ст.. 75 Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік”  та Постанови Кабінету Міністрів України „Про затвердження переліку підприємств, що звільняються від сплати земельного податку у 2004 році і розмірів їх земельних ділянок” від 05.07.2004 р. № 838, позивач був звільнений  від сплати земельного податку у 2004 році. Позивач 15.10.2004 р. направив до ДПІ уточнюючий розрахунок земельного  податку на 2004 рік, у  якому зменшив податкове зобов’язання на 32122 грн. 92 коп. Таким чином, протягом 2004 р. позивач не повинен був та не сплачував земельний податок.

ДПІ проти позову заперечує посилаючись на те, що фінансові санкції застосовані до позивача правомірно.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування.

Ст..75 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік" передбачено звільнення, як виняток у 2004 році, від сплати земельного податку органів і установ виконання покарань. Перелік зазначених підприємств із визначенням розмірів земельних ділянок затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням цієї пільги з відповідними органами місцевого самоврядування. Постанова КМУ "Про затвердження переліку підприємств, що звільняються від сплати земельного податку у 2004 році і розмірів їх земельних ділянок" № 838 від 05.07.2004р. з переліком підприємств, які мають пільги, набрала чинності лише у другому півріччі 2004р.

Відповідно ст. 14 Закону України "Про плату за землю" юридичні    особи    самостійно    обчислюють    суму    земельного    податку    в    порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою ДПА України, щороку станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції. Позивач подав 30.01.2004р. до ДПІ податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік, тобто, добровільно задекларував на 2004р. податок на землю у сумі 32135,88 грн. на загальних підставах, проігнорувавши норми ст. 75 Закону України "Про Державний бюджет України на 2004 рік". Відповідно до пп. 4.1.1 п.4.1 ст.4,  п. 5.1 ст. 5 Закону України ''Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є узгодженим. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Позивач скористався таким правом, надавши 15.10.2004р. уточнюючий розрахунок, але не сплативши своєчасно при цьому попередньо нараховані зобов'язання з земельного податку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи  докази та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

26.07.2006 р. ДПІ склала акт перевірки своєчасності сплати земельного податку, комунального податку  Державним підприємством Кіровської виправної колонії (код за ЕДРПОУ 08679860)  №33 № 959/528/15-114-8/08679860.

На підставі даного акту  ДПІ прийняла податкові повідомлення-рішення від 10.08.2006 р., якими до позивача застосовані фінансові санкції у загальній сумі 8030 грн. 69 коп. за порушення встановлених строків сплати податкового зобов’язання з земельного податку на підставі п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, строк затримання сплати 228, 199, 164, 136, 107, 46, 15. розмір штрафних санкцій – 50, 20 т а 10 відсотків:

№ /0/0 на суму 1322,58;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму  535,60;

№ /0/0 на суму 535,60;

№ /0/0 на суму  267,80,.

Відповідно до акту перевірки підставою для застосування фінансових санкцій стало те, що у  порушення вимог пп. 5.3.1  п.5.3 ст.5    Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами" позивачем  несвоєчасно сплачено суму узгодженого податкового зобов'язання   по земельному податку за період з січня по серпень 2004 р.

30.01.2004 р. позивач подав до ДПІ податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік. Сума податку за рік  складає 32135 грн. 88 коп. сума податку, що підлягає сплаті щомісячно, складає 2677 грн. 99 коп.

11.10.2004 р. позивач подав до ДПІ уточнюючий податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік. Сума податку за рік  складає 12 грн. 96 коп., сума податку, що підлягає сплаті щомісячно, складає 1 грн. 08 коп.

Ст.. 75 Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”  передбачено, що звільнено, як виняток у 2004 році, від сплати земельного податку військові частини, військові навчальні заклади, науково-дослідні установи, які утримуються за рахунок бюджету та належать до сфери управління військових формувань, утворених відповідно до законів України, а також підприємства Міністерства оборони України та органів і установ виконання покарань. Перелік зазначених підприємств із визначенням розмірів земельних ділянок затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови КМУ "Про затвердження переліку підприємств, що звільняються від сплати земельного податку у 2004 році і розмірів їх земельних ділянок" № 838 від 05.07.2004р. позивача у 2004 році звільнено від сплати земельного податку.

П.п.17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” із змінами, внесеними згідно із Законом України від 20.02.2003 р. N 550-IV, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” встановлені строки подання податкових декларацій та строки сплати податкових зобов’язань.

Зокрема п.п. 4.1.4. п. 4.1 ст. 4 встановлено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

б) календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

г) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

П.п. 5.3.1. п. 5.3. ст.. 5 встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Відповідно до ст.. 14   Закону України „Про плату за землю”, юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Дію частини першої статті 17 Закону України „Про плату за землю” щодо строків сплати  земельного податку платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) зупинено на 2004 рік Законом України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”.

Статтею 75 наведеного закону встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності та земельний податок сплачуються платниками (крім громадян та виробників сільськогосподарської і рибної продукції) за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

З наведеного вбачається, що строки сплати податку за землю у 2004 році були встановлені  Законом України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, а не Законом України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

П.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на підставі якої до позивача застосовані фінансові санкції, передбачена відповідальність лише за порушення граничних строків, встановлених цим законом.

Позивач подав податковий розрахунок земельного податку на 2004 рік у січні 2004 р. та визначив строки та порядок сплати податку на землю у 2004 році відповідно до вимог Закону України „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, тобто нре визначав строки сплати податку на землю відповідно до вимог Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Крім цього позивач подав уточнюючий податковий розрахунок земельного податку та зменшив суму земельного податку, яка підлягає сплаті у 2004 році. П.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, передбачена відповідальність лише за несвоєчасну сплату податку. Подання уточнюючого розрахунок та зменшення податкового зобов’язання не може вважатися сплатою податку.

За таких обставин застосування до позивача  фінансових санкцій на підставі п.п 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України  “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” спірними повідомленнями-рішеннями суд вважає незаконним.

Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення від 10.08.2006 р.:

№ /0/0 на суму 1322,58;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму  535,60;

№ /0/0 на суму 535,60;

№ /0/0 на суму  267,80, якими до позивача застосовані фінансові санкції у загальній сумі 8030 грн. 69 коп.  підлягають визнанню недійсними, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства судові витрати складаються з судового збору, а також  витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач під час подачі позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 25.01.2007 р. № 22.

Враховуючи наведене, витрати по сплаті судового збору у зазначеній сумі  підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись  Законами України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, „Про Державний бюджет України на 2004 рік”, „Про плату за землю”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 87-98, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Єнакіївсьої об’єднаної  державної податкової інспекції від 10.08.2006 р.:

№ /0/0 на суму 1322,58;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму 1339,00;

№ /0/0 на суму  535,60;

№ /0/0 на суму 535,60;

№ /0/0 на суму  267,80,

якими до Державного підприємства  Кіровської Виправної   колонії   №    33   Управління Державного     департаменту     України     з питань виконання покарань у Донецькій області застосовані фінансові санкції у загальній сумі 8030 грн. 69 коп.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Комунального підприємства „Тепломережа”    (м. Донецьк) судові витрати у сумі 3 грн. 40 коп.

Зазначена постанова  може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано   06 березня  2007 р.

Суддя