ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/143

25.07.07

За позовом     ТОВ " Метеор-Україна"

до                     Дочірнє підприємство "Кенінком"

про                    стягнення 5353,43 грн.

Суддя

Представники:
Від позивача:
Від відповідача:

Приймак О.В. - представник.; Бєлінський С.Є. –представник.;
не з’явився.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача –5084,35 грн. заборгованості за Договором №1243/05 від 01.01.2005 року, 3% річних у сумі –57,33 грн., 210,75 грн. –пені, а також витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.06.2007 року було порушено провадження у справі № 47/143 на 11.07.2007 року.

В судовому засіданні 11.07.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 16.06.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 11.07.2007 року представник відповідача не з’явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.07.2007 року рогляд справи № 47/143 було відкладено до 18.07.2007 року.

Однак, в судове засідання 18.07.2007 року повноважні представники сторін не з’явилися, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2007 року розгляд справи було відкладено до 25.07.2007 року та було зобов’язано позивача надати суду письмові пояснення з чітким розрахунком позовних вимог стосовно суми основного боргу по Договору №1243/05 від 01.01.2005 року.

В судовому засіданні 25.07.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити, але вимог ухвали від 18.07.2007 року не виконав.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 16.06.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 25.07.2007 року представник відповідача не з’явився.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна" до Дочірнього підприємства "Кенінком", заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна", в якості постачальника з однієї сторони, та Дочірнім підприємством "Кенінком", в якості покупця, з –другої, було укладено Договір поставки товару №1243/05 від 01.01.2005 року (далі Договір), згідно п. 1.1 якого, постачальник (позивач) зобов’язався передати у власність покупця (відповідача) товар (згідно п. 1.2 даного Договору найменування, кількість, ціна і вартість товару вказуються в накладних, по яким здійснюється відпуск товару покупцю), а покупець (відповідач) зобов’язався прийняти і своєчасно оплатити одержаний товар.

Згідно з п. 4.3 Договору сторони погодили, що оплата всієї вартості поставленого товару здійснюється покупцем (відповідачем) незалежно від результатів реалізації товару не пізніше трьох календарних днів з моменту одержання товару.

У п. 6.2 Договору сторони узгодили, що покупець (відповідач) несе відповідальність за прострочення оплати товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми поставленого і неоплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно з п. 7.2 Договору сторони також погодили, щоданий Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2005 року, а в частині взаєморозрахунків –до повного їх завершення.

На виконання вище перелічених умов Договору поставки товару №1243/05 від 01.01.2005 року, позивач здійснив поставку товару відповідачу (здебільшого передавались різноманітні фільтри) за накладними: №224312/06 від 16.02.06р.; №227802/06 від 20.03.06р.; №233143 від 27.04.06р.; №233987 від 05.05.06р., №235056 від 16.05.06р.; №235837/06 від 22.05.06р.; №236107/06 від 24.05.06р., усі з яких були підписані повноважними представниками сторін та засвідчені печатками діючих суб’єктів господарювання, на загальну суму –2118,19 грн.

В подальшому між бухгалтеріями сторін був підписаний Акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2007 року, згідно якого за період з 01.01.2006 року по 31.01.2007 року у відповідача перед позивачем числилась заборгованість на загальну суму –5084,35 грн.

На день розгляду справи у суді (25.07.2007 року), відповідно до розрахунку позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна", згідно Договору поставки товару №1243/05 від 01.01.2005 року та накладних: №224312/06 від 16.02.06р.; №227802/06 від 20.03.06р.; №233143 від 27.04.06р.; №233987 від 05.05.06р., №235056 від 16.05.06р.; №235837/06 від 22.05.06р.; №236107/06 від 24.05.06р. відповідач (Дочірнє підприємство "Кенінком") не сплатив позивачу за поставлений товар –5084,35 грн., 57,33 грн. –3% річних та 210,75 грн. –пені.

Статтею 265 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлено, що за   договором   поставки   одна  сторона  -  постачальник зобов'язується передати (поставити)  у  зумовлені  строки  (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а  покупець зобов'язується прийняти вказаний  товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму, а умови договорів  поставки  повинні  викладатися  сторонами відповідно  до  вимог  Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс".

Цією ж статтею визначено, що реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами  про  договори купівлі-продажу, а до  відносин  поставки,  не  врегульованих  ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного  кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 266 визначено, що предметом   поставки   є   визначені   родовими   ознаками продукція,  вироби  з  найменуванням,  зазначеним  у   стандартах, технічних    умовах,    документації    до   зразків   (еталонів), прейскурантах  чи  товарознавчих  довідниках.

Предметом  поставки можуть  бути  також продукція,  вироби,  визначені індивідуальними ознаками, а загальна кількість товарів,  що  підлягають  поставці,  їх часткове співвідношення (асортимент,  сортамент,  номенклатура) за сортами,  групами,  підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються   специфікацією   за  згодою  сторін,  якщо  інше  не передбачено законом.

Стаття 267 передбачено, що договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше  одного року (довгостроковий договір) або на  інший  строк, визначений  угодою  сторін.  Якщо в договорі  строк  його  дії  не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Статтею 175 частиною 1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно до вищевикладеного, статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI встановлено, що якщо з  договору  купівлі-продажу  не  випливає  обов'язок продавця    доставити    товар   або   передати   товар   у   його місцезнаходженні,  обов'язок  продавця  передати  товар  покупцеві вважається  виконаним  у  момент  здачі  товару  перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Стаття 691 Цивільного кодексу України передбачає, що Покупець зобов'язаний    оплатити   товар   за   ціною, встановленою  у  договорі  купівлі-продажу,  або,  якщо  вона   не встановлена  у  договорі  і не може бути визначена виходячи з його умов,  - за ціною,  що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу,  а  також вчинити за свій рахунок дії,  які відповідно до договору,  актів цивільного законодавства або вимог,  що  звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару та покупець  зобов'язаний  сплатити  продавцеві  повну   ціну переданого товару. У разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати  оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI, статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI за   договором  поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює  підприємницьку  діяльність,  зобов'язується  передати  у встановлений   строк   (строки)  товар  у  власність  покупця  для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях,  не пов'язаних з особистим,  сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму та до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 частиною 1 встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна" –умови Договору поставки товару №1243/05 від 01.01.2005 року виконало на загальну суму –2118,19 грн. (сума заборгованості у розмірі –3866,16 грн., як різниця між сумою 5084,35 грн., що зазначена у Акті звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2007 року, та сумарним розміром вартості товарів поставлених позивачем по накладним №224312/06 від 16.02.06р.; №227802/06 від 20.03.06р.; №233143 від 27.04.06р.; №233987 від 05.05.06р., №235056 від 16.05.06р.; №235837/06 від 22.05.06р.; №236107/06 від 24.05.06р. –2118,19 грн., визнається судом необгрунтованою, а відтак такою, що задоволенню і стягненню з відповідача в судовому порядку не підлягає, зважаючи, що згаданий Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2007 року не тільки не містить жодних посилань по якому правочину сторони встановлюють наявність, чи то відсутність взаємних зобов’язань, але й не є документом первинного бухгалтерського обліку і не є доказом визнання боргу відповідачем, а лише уточнює розмір заборгованості сторони на певну дату), а відповідач –Дочірнє підприємство "Кенінком" –свої обов’язки за зазначеним Договором №1243/05 від 01.01.2005 року по оплаті поставленого йому позивачем товару –не виконало –ним не було здійснено повної оплати за поставлений позивачем товар згідно накладних №224312/06 від 16.02.06р.; №227802/06 від 20.03.06р.; №233143 від 27.04.06р.; №233987 від 05.05.06р., №235056 від 16.05.06р.; №235837/06 від 22.05.06р.; №236107/06 від 24.05.06р. на загальну суму – 2118,19 грн., через що на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість у вищенаведеному розмірі, яка ним не погашена, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку, у зв’язку з чим суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за поставлену продукцію за Договором поставки товару №1243/05 від 01.01.2005 року в розмірі –2118,19 грн. законною та обґрунтованою, але такою, що підлягає задоволенню частково, у вищенаведеному розмірі, адже належних та допустимих доказів (первинних документів) в підтвердження передання відповідачу товару на суму –3866,16 грн., суду, не дивлячись на імперативні вимоги ухвали від 18.07.2007 року –не надано.

Стаття 547 Цивільного кодексу України 2004 року від 16.01.03 № 435-VI встановлює, що правочин   щодо   забезпечення   виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, а правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Стаття 549 Цивільного кодексу України від 16.01.03 №435-VI встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Стаття 230 ГК України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 551 ЦК України визначає, що якщо   предметом  неустойки  є  грошова  сума,  її  розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства та розмір неустойки,  встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно статі 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР платники  грошових коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статі 3 Закону України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 ч.6 ГК України встановлено порядок застосування штрафних санкцій, відповідно до якого нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Стаття 625 Цивільного кодексу України 16.01.03 №435-VI встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, судом також визнаються частково обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань (розрахунок суду здійснено з урахуванням статті 232 ГК України в межах 6-ти місячного строку від дня коли зобов’язання щодо оплати мало бути виконане відповідачем, в тому числі нарахування зокрема 3% річних здійснювалось судом не по кожній окремо накладній а сумарним розрахунком по кожній накладній по мірі поставки за останніми відповідачу товару) у розмірі (пеня) –136,75 грн. (розрахунок проведено судом в межах піврічного терміну з 20.03.2006 року по 16.09.2006 року) та 3% річних у сумі –66,19 грн., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у судовому порядку, за невиконання останнім умов Договору №1243/05 від 01.01.2005 року щодо своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з сторін відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна" до Дочірнього підприємства "Кенінком" –задовольнити частково.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства "Кенінком" (Код 14335862, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 8; р/р №1001 в КБ “Приватбанк”, МФО 321842) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метеор-Україна" (Код 255891181, місцезнаходження: 02160, м. Київ, вул. Регенератна, 4, р/р №1101 в КФС «Експобанк», МФО 322294) суму заборгованості в розмірі 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) грн. 19 коп.,  3% річних у сумі –66 (шістдесят шість) грн. 19 коп., пені в розмірі –136 (сто тридцять шість) грн. 75 коп., а також 44 (сорок чотири) грн. 21 коп. витрат по сплаті державного мита та 51 (п’ятдесят одну) грн. 15 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову –відмовити.

4.   Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

5.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.