СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

24.07.2007

Справа №2-19/7115-2007А

За позовом - Регіонального
управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів ДПА України в АР Крим, м. Сімферополь.

До відповідача - СПД ОСОБА_1, с.
Мічурінське Білогірський район.

Про стягнення 1000,00 грн.

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - Луканіна М.В., держ.
інспектор, довіреність б/н від 04.04.2007 р.

Від відповідача  - не з'явився

Суть спору:

Позивач заявив позов про стягнення
з відповідача 1000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повинен
сплатити суму штрафних санкцій за порушення Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із
змінами та доповненнями).

Відповідач правом на участь у
судовому засіданні не скористувався, відзив на позовну заяву не надав,
повідомлявся належним чином: через засоби масової інформації - газета  Сельская новь НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4р.

Провадження по справі здійснювалося
відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача відмовився від
послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989
року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України
від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України
та клопотанням представника позивача він давав пояснення по справі на
російській мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України, п.2-1 Прикінцевих положень  Кодексу адміністративного судочинства України
фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу
адміністративного судочинства України перед початком слухання справи
представнику позивача була вручена пам'ятка про права та обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 зареєстрований у якості
суб'єкта підприємницької діяльності Сімферопольською районною державною
адміністрацією ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що видане свідоцтво про державну
реєстрацію (а.с.12).

Згідно із ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року Регіональним
управлінням Департаменту з питань адмініструваня акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України в АР Крим проведена
перевірка дотримання вимог законодавства, обов'язкових для виконання при
здійсненні господарської діяльності, що ліцензується в магазині, розташованому
за адресою: АДРЕСА_2, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1., про що
складений акт перевірки від ІНФОРМАЦІЯ_2 року НОМЕР_1 (а.с.6-7).

У ході проведення перевірки встановлений
факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями на розлив для споживання на місці
не підприємством громадського харчування та спеціалізованим відділом, що має
статус  підприємства громадського
харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, що є порушенням
ч. 13 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а
саме проведення реалізації однієї пачки сигарет «CAMEL» за ціною 3,80 грн.,
тоді як на пачці була вказана ціна встановлена виробником 3,50 грн.

На підставі вказаних в акті
перевірки порушень до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи -
ОСОБА_1 було прийнято рішенняНОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. на суму  1000,00 грн.(а.с.9).

Згідно ч. 13 ст. 18 Закону України
«Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995
року із змінами та доповненнями) Закону України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР від 19.12.1995 року із змінами та
доповненнями) За наявності  у  місці
торгівлі  тютюновими  виробами
таких виробів  однієї власної
назви,  на пачках,  коробках та сувенірних коробках яких вказані
різні  максимальні  роздрібні
ціни,  продаж таких тютюнових
виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних
пачках, коробках та сувенірних коробках.

Згідно із ч. 12 ст. 2 ст.17 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР
від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями) роздрібної торгівлі тютюновими
виробами за цінами, вищими від максимальних
роздрібних  цін  на
тютюнові  вироби,  встановлених виробниками   або
імпортерами  таких  тютюнових
виробів,  застосовуються фінансові
санкції у вигляді штрафів у розмірі  100
відсотків  вартості  наявних у суб'єкта підприємницької діяльності
тютюнових  виробів,  але
не  менше  1000 гривень.

Згідно із ч.2 ст.11 Закону України
«Про систему оподаткування» (№ 1251 від 25.06.1991 року із змінами та
доповненнями) фінансові санкції за наслідками документальних перевірок та
ревізій, які здійснюються органами
державної податкової служби України та іншими уповноваженими державними
органами, застосовуються у розмірах, передбачених законодавчими актами.

Згідно із п.11 ст.11 Закону України
«Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами
та доповненнями) органи державної податкової служби мають право застосовувати
до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах,
встановлених законами України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції
України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
в  межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та
доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової
служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням викладеного платник
податків повинен сплатити фінансову санкцію у добровільному порядку чи у
примусовому за позовом органів державної податкової служби.

Суду не надано доказів сплати
відповідачем нарахованих фінансових санкцій у зв'язку з чим суд задовольняє
позовні вимоги.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

ПОСТАНОВИВ :

·          Адміністративнй позов задовольнити.

·          Стягнути з СПД ОСОБА_1, с.
Мічурінське Білогірський район (АДРЕСА_1, відомостей про р/р не має) на користь
державного бюджету (р/р 0067 ВДК у Білогірському районі, , банк одержувача - УДК в АР Крим, МФО 824026, найменування платежу
21081100) 1000,00 грн.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Резолютивна частина Постанови
проголошена у судовому засіданні 24.07.2007 року у 10 год. 25  хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин
В.І.