ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.07 р.                                                                                 Справа № 26/53пн

Постановлена у нарадчий кімнаті 13 березня 2007 р. о 15 год. 35 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Митрофановій О.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу  №  26/53пн

за  позовом               Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя (м. Маріуполь, Донецької обл..)

до                           Товариства з обмеженою відповідальністю „Спецтехсервіс”                        (м. Маріуполь, Донецької обл.)

про                          надання дозволу на проведення позапланової перевірки

Жовтнева міжрайонна державна податкова інспекція м. Маріуполя                              (м. Маріуполь), далі за текстом „ДПІ”,  звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спецтехсервіс” (м. Маріуполь) у якому просить    дозволити ДПІ здійснити позапланову виїзну перевірку ТОВ  „Спецтехсервіс” (м. Маріуполь) по питанню дотримання валютного законодавства за період з 01.01.2005 р. по теперішній час.

ДПІ зверталась з позовною заявою про надання дозволу на проведення позапланової перевірки до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Суд ухвалою від 07.12.2006 р. повернув ДПІ заяву з посиланням на те, що спір має господарській характер та відповідно до п. 6 прикінцевих та Перехідних положень КАС України підлягає розгляду у відповідному господарському суді.

Відповідно до п. 6. ст.. 22 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

З огляду на зазначено справу розглянуто по суті.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

ДПІ отримала від МФ ЗАТ КБ „Приватбанк” інформацію щодо порушення ТОВ „Спецтехсервіс” строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. ДПІ направило  ТОВ „Спецтехсервіс”  запити  з проханням надати пояснення та документальні підтвердження інформації.  З наданих відповідачем відповідей  було встановлено, що валютна виручка на рахунок цього підприємства надійшла не в повному обсязі у зв’язку з тим, що сума виручки була зменшена на суму податку  утриманого іноземною державою. Ч. 6 ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”  встановлений вичерпний перелік підстав проведення  органами державної податкової служби позапланових виїзних перевірок. Ч. 7 даної статті передбачено право проведення позапланових перевірок на підставі рішення суду.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на наступне.

У позовній заяві відсутні відомості, які податковий орган повинен представити суду – дата початку та закінчення перевірки, склад осіб які будуть проводити перевірку, документи які свідчать про  виникнення підстав для проведення перевірки, тощо. При цьому ДПІ не зазначає на підставі якого абзацу ч. 6 ст. 11  Закону України „Про державну податкову службу в Україні”  просить надати дозвіл на проведення перевірки. За період з 04.05.2005 р. по 04.09.2006 р. ДПІ могла здійснити планову перевірку однак цього не зробила.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників сторін суд –

ВСТАНОВИВ:

ДПІ зверталась з позовною заявою про надання дозволу на проведення позапланової перевірки до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області. Суд ухвалою від 07.12.2006 р. повернув ДПІ заяву з посиланням на те, що спір має господарській характер та відповідно до п. 6 прикінцевих та Перехідних положень КАС України підлягає розгляду у відповідному господарському суді.

Відповідно до п. 6. ст.. 22 КАС України, спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

З огляду на зазначено справу розглянуто по суті.

ДПІ отримало від Маріупольської філії ЗАТ КБ „Приватбанк” інформацію про порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічної діяльності від 04.05.2005 р., від 04.07.2005 р., від 02.09.2005 р., від 02.11.2005 р., від03.02.2006 р., 03.04.2006 р., 04.05.2006 р. та від 04.09.2006 р.

ДПІ направило відповідачу листи від 26.11.2005 р., від 08.08.2006 р., від 28.02.2006 р. та від 02.10.2006 р. з проханням  протягом десяти  днів надати пояснення та їх документальне підтвердження стосовно розрахунків по зовнішньоекономічним договорам.

Відповідач листами від 12.12.2005 р., № 10  від 20.04.2006 р., № 35 від  16.08.2006 р., надав пояснення та документи стосовно виконання  зовнішньоекономічних договорів.

Лист ДПІ від 02.10.2006 р. повернувся до ДПІ з позначкою „за збігом терміну  зберігання”. На листі та конверті неправильно зазначена адреса відповідача, замість м. Маріуполь, б-р Шевченко б. 327, кв. 41,  зазначено – м. Маріуполь, б-р Шевченко 327,41. Зазначене свідчить, що відповідач зазначений лист не отримав.

П. 1 ст. 11.  1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, далі за текстом “Закон”, передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка. (ч. 1 ст. 11-1 Закону).

Позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї із наведених у даній частині обставин. (ч. 6 ст. 11-1 Закону).

Ч. 7 ст. 11-1 Закону, на яку посилається ДПІ, передбачено, що позаплановими перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених законами України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а в інших випадках - за рішенням суду.

Позапланова виїзна перевірка здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом (ч. 8 ст. 11-1 Закону).

П. 5 ч. 6 ст. 11-1 Закону встановлено, що позапланову виїзну перевірку може бути проведено  у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ст.. 13 Декрету Кабінету Міністрів України “Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, уповноважені банки здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

Згідно з п. 7.10 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136,  Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631,  банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 7 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в ліцензіях) виручки, товарів або об'єкта лізингу.

Відповідно до зазначених Декрету та Інструкції, суб’єкти зовнішньоекономічних відносин повинні надавати уповноваженим банкам повну інформацію про експортні, імпортні та лізингові операції, розрахунки за якими останні проводять через ці банки, а також надавати встановлену звітність.

З наведеного вбачається, що резиденти перебувають у правовідносинах з банками щодо здійснення банками контролю за  валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи, тобто у разі отриманні від уповноваженого банку інформації про порушення строків розрахунків у  сфері зовнішньоекономічної діяльності, ДПІ має право здійснити позапланову перевірку резидента за умови, що платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, у даному випадку звернення податкового органу для отримання дозволу на проведення позапланової перевірки до суду не є обов’язковим, а позапланова перевірка може здійснюватись за рішенням керівника податкового органу оформленого наказом.

З матеріалів справи також вбачається наступне.

Позивач уклав контракти з нерезидентами у сфері зовнішньоекономічної діяльності розрахунки по яким здійснював через Маріупольську філію ЗАТ КБ „Приватбанк”, тобто перебував з даним банком у правовідносинах щодо здійснення банком контролю за  валютними операціями, що проводяться позивачем. Відповідно до зазначених Декрету та Інструкції банк направив повідомлення до ДПІ з інформацією про ненадходження валютної виручки на рахунок позивача. ДПІ направляла позивачу обов’язкові письмові запити на які позивач надавав відповіді та додавав необхідні документи.

Як зазначалось, позапланова перевірка за рішенням керівника податкового органу може бути проведена, відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 11-1 Закону, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту.

Останній запит ДПІ від 02.10.2006 р. відповідач не тримав у зв’язку із неправильним зазначенням адреси відповідача, тобто відповідач не мав можливості надати письмові пояснення та необхідні документи.

З огляду на зазначене підстави для проведення позапланової перевірки відповідача відсутні.

За таких обставин,  позов  Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя (м. Маріуполь)  про надання дозволу на  здійснення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю  „Спецтехсервіс” (м. Маріуполь) по питанню дотримання валютного законодавства за період з 01.01.2005 р. по теперішній час задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та, керуючись Законом України „Про державну податкову службу в Україні”, Декретом Кабінету Міністрів України “Про систему валютного регулювання і валютного контролю”, Інструкцією про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136,  Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 р. за N 338/3631,

ст. ст. 2, 7–12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції            м. Маріуполя (м. Маріуполь) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Спецтехсервіс” (м. Маріуполь) про надання дозволу на  здійснення позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю  „Спецтехсервіс”                  (м. Маріуполь) по питанню дотримання валютного законодавства за період з 01.01.2005 р. по теперішній час відмовити.

Зазначена постанова  може бути оскаржена до Донецького апеляційного господарського суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано   19 березня 2007 р.

Суддя