ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа №

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при
секретарі Хімороді В.Г.,

з участю представників сторін:

від позивача -не з'явився;

від відповідача -Бортик Р.О.,
довіреність № 312 від 12.01.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 17/762/07

за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,

до комунального
підприємства „Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації”, м.
Миколаїв, вул. Шевченка, 40,

про визнання
права власності, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач обгрунтовує позовні вимоги,
тим, що 10 грудня 2004 року, позивачу на підставі рішення Миколаївської міської
ради від 27 жовтня 2004 року за № 24/13 було надано в оренду земельну ділянку
строком на п”ять років з переважним правом поновлення на новий строк, загальною
площею 57 кв.м. для встановлення та обслуговування торговельного павільйону у
складі комплексу торговельних павільйонів по Одеському шосе при виїзді з міста
(Центральний район).

Надана в оренду земельна ділянка
передавалась без будівель, споруд та інших об'єктів.

Про вищенаведене свідчить договір
оренди землі від 10 грудня 2004 року, зареєстрованого в книзі записів договорів
оренди землі від 17 січня 2005 року за № 2880.

З метою цільового використання
наданої у оренду земельної ділянки та здійснення своєї підприємницької діяльності
позивачем  по Одеському шосе при виїзді з
міста (Центральний район) було побудовано магазин літ. А загальною площею 33,8
кв.м., основною площею 33,8 кв.м.

Згідно довідки від 21.05.2007 року
Головного управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради
було запропоновано магазину літ. А надати поштову адресу, а саме: АДРЕСА_2

Вищенаведене будівництво по
АДРЕСА_2, було здійснено без дозволу на будівництво, належно затвердженого
проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, що суперечить приписам
ст.ст. 24, 28, 29 Закону України „Про планування і забудову територій”.

За таких обставин, відповідно до
ст. 376 Цивільного кодексу України, вищевказане вважається самочинною
забудовою.

Вказані обставини підтверджуються
технічним паспортом КП ММБТІ від 10.11.2006 року, інвентаризаційною справа №
3290 та довідкою КП ММБТІ.

ГУ МНС України  в Миколаївської області своїм висновком,
погодило оформлення самовільно здійсненого будівництва магазину літ.А загальною
площею 33,8 кв.м., основною площею 33,8 кв.м., розташованого по АДРЕСА_2.

Також, Миколаївська районна
санітарно-епідеміологічна станція Миколаївської області сво'їм висновком від
21.08.2007р. за № 917, не заперечує проти оформлення самовільно здійсненого
будівництва магазину літ.А загальною площею 33,8кв.м., основною площею
33,8кв.м. розташованого по АДРЕСА_2.

Головне управління містобудування
та архітектури Миколаївської міської ради також погодило оформлення самовільно
здійсненого будівництва магазину літ.А загальною площею 33,8 кв.м., основною
площею 33,8 кв.м. розташованого по                АДРЕСА_2.

До вищенаведених погоджень,
позивачем  надано технічний висновок про
технічний стан будівельних конструкцій вищезазначеного об?єкту, розробленого
відповідним підприємством.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Статтею 376 Цивільного кодексу
України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки,суд
може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване
на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Під державною реєстрацією речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень слід розуміти офіційне визнання і
підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (ст.2 Закону
України „Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень”). Отже, названі у
цьому Законі органи єдиної системи реєстрації відповідних прав можуть бути відповідачами
за позовами про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна,
пред'явленими згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України. Оскільки відповідно
до пункту 5 розділу V „Прикінцеві положення” Закону України „Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” до створення єдиної
системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав
у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості
проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації, останні
можуть бути відповідачами у таких справах (п. 18 Інформаційного листа ВГСУ
31.01.2001 № 01-8/98 „Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання,
пов'язані із здійсненням права власності та його захистом”, в редакції Інформаційного
листа ВГСУ від 22.11.2005р. №01-8/2167).

Відповідач у відзиві на позовну
заяву проти  позовних вимог не заперечує.

Відповідно до приписів ст. 331
Цивільного кодексу України, право
власності  на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,  набувається
нею,  якщо інше не встановлено
договором  або законом.

Право власності на
новостворене  нерухоме  майно
(житлові будинки,  будівлі,  споруди
тощо)  виникає  з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 82, 84-85
Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И
В:

1.          Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

2.          Визнати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в результаті
самочинного будівництва, право власності на магазин літ. А загальною площею
33,8 кв.м., основною площею 33,8 кв.м., розташованого за адресою:     АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено до
Одеського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.