ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.08.07                                                                                           Справа№ 4/1099-27/118

За позовом: Спільного українсько-узбецького товариства з обмеженою відповідальністю –фірми „Тиса”, м.Львів

до відповідача: Малого приватного підприємства Охорона”, м.Самбір

про визнання договору недійсним

Суддя  Н. Судова - Хомюк

Представники:

від позивача: не з”явився

від відповідача:  Голець І.І. - директор

Права та обов”язки, передбачені ст.ст.20,22 Господарського процесуального кодексу України   стороні відповідача роз”яснено.

Суть спору: Позов заявлено Спільним українсько-узбецьким товариством з обмеженою відповідальністю –фірмою „Тиса”, м.Львів до Малого приватного підприємства “Охорона”, м.Самбір про визнання договору недійсним

Розгляд справи було відкладено ухвалою суду від 19.07.2007 р.

Позивач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву №12 від 12.07.2007 р.

Спір розглянуто згідно вимог ст..75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено.

15 березня 2004 року  між позивачем і відповідачем було підписано Типовий договір № 03 на охорону об”єкта МПП “Охорона”

Відповідно до п.1 Договору “замовник” ( відповідач по справі) передає, а “охорона” ( позивач по справі) приймає під охорону “об”єкт” та/або його відокремлені приміщення (будівлі), перераховані у дислокації ( додаток № 1 до договору) і позначені у план- схемі (далі-дислокація) “об”єкта”, що охороняється.

Позивач вважає, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору та просить визнати типовий договір на охорону №03 від 15.03.2004 р. недійсним в зв”язку з укладенням його внаслідок помилки.

31.05.2007 р. господарським судом Львівської області прийнято рішення у справі №4/573-14/44 за позовом Малого приватного підприємства “Охорона” до СП ТзОВ фірми „Тиса” про стягнення 3 564,00 грн., яким в позові відмовлено. Крім того,  враховуючи   встановлене судом в ході розгляду вказаної справи, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд не вбачав підстав для висновку, що Договір № 03 від 15.03.2004 року сторонами виконувався і що позивач має правові підстави заявляти вимогу  до відповідача про стягнення коштів, що випливають з умов цього договору, оскільки вважав, що є підстави вважати даний договір неукладеним сторонами ( таким, що не відбувся), оскільки предмет договору, його ціна, тощо сторонами договору не погоджені у встановленому порядку.

На підставі ч.8 ст.181 ГКУ у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним ( таким, що не відбувся).

Оскільки  відповідно до ч.2 п. 1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов”язків є, зокрема, договори, то не укладення договору, тобто його відсутність, не породжує цивільних прав та обов”язків; факт не укладення договору не порушує та не оспорює права і охоронювані законом інтереси сторін, між якими укладено договір.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки при вирішенні справи №4/573-14/44 господарським судом Львівської області встановлений факт неукладення  типового договору на охорону №03 від 15.03.2004 р., позовні вимоги про визнання вказаного договору недійсним є безпідставними в зв”язку з тим, що даний договір не відбувся.

Позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,35, 36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя