РІШЕННЯ

"18" вересня 2007 р.
Справа № 10/176-3372

Господарський суд Тернопільської області у складі

Судді  Півторак М.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного  підприємства “Світлохім“, м. Світловодськ, смт. Власівка, вул. Східна, 5 кв. 40  Кіровоградської області

до відповідача: Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області

за участю представників:

позивача: Дівіна К.Г. –представника, довіреність від 20.07.2007 року

відповідача: не прибув

У розпочатому судовому засіданні представника позивача  ознайомлено з процесуальними правами та обов’язками  згідно з ст. 20,22 ГПК України.

Суть справи: Позивач –Приватне підприємство “Світлохім“, смт. Власівка  Кіровоградської області звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з відповідача –Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району 29273,86 грн., з яких –25 906,00 грн. боргу; 1 088,05 грн. збитки від інфляції; 2 279,81 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на дію договору поставки № 2 від 23 січня 2006 року, укладеного ПП “Світлохім“, смт. Власівка та відповідачем по справі, накладні, рахунки, а також Довіреність серії ЯНГ № 674073 від 17 листопада 2006 року.

Посилаючись на те, що у добровільному порядку відповідач відмовляється погасити борг, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 29273,86 грн.; витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 02.08.2007 року судове засідання призначене о 09 год. 45 хвилин 17 серпня 2007 року.

У зв’язку з неявкою у судове засідання 17 серпня 2007 року представника відповідача , розгляд справи було відкладено до 15 годин 45 хвилин 18 вересня 2007 року в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України .

Відповідач письмового відзиву на позов не подав , заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не представив, його представник у судове засідання не прибув, хоча про час і місце слухання був повідомлений в порядку, визначеному ст. 64 ГПК України, а тому суд розглядає справу згідно вимог статті 75 ГПК України за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, господарський суд встановив  наступне:

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом  стягнення збитків.

Під збитками розуміються  витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною ( статті 224 п. 2 ГК України ).

Позивач по справі: Приватне підприємство “Світлохім“, місцезнаходження якого м. Світловодськ , смт. Власівка вул. Східна , 5 кв. 40 Кіровоградської області   зареєстроване у встановленому законом порядку виконавчим комітетом Світловодської міської ради  01.11.2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію  юридичної особи серії АОО № 214317, виданого Державним реєстратором  і включене до ЄДРПОУ, ідентифікаційний код 33860841, і наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав і охоронюваних законом інтересів.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

Як встановлено у судовому засіданні, 23 січня 2006 року між Приватним підприємством “Світлохім“, смт. Власівка  та Державним підприємством “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району  було укладено Договір поставки № 2, предметом якого  є купівля-продаж продукції згідно накладних .

Згідно умов договору Продавець поставляє продукцію згідно накладних, котрі є невід’ємною частиною договору ( пункт 2.1. ). Загальна сума Договору визначається сумою виписаних накладних ( пункт 6.1. ); форма оплати: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Пунктом 7.1. Договору сторони визначили, що Оплата проводиться на підставі виставленого рахунку-фактури Покупцю або на протязі 5 ( п’яти ) банківських днів з моменту відгрузки товару.

Датою відгрузки товару є дата виписки розхідної накладної Продавця Покупцю ( пункт 7.2. Договору ).

На виконання умов договору, Приватним підприємством “Світлохім“ смт. Власівка Відповідачу  було поставлено товар , а саме: карбамід, кислота сірчана, хлорне вапно на загальну суму 28700 грн. згідно накладної № 161 від 15.11.2006 року , та бочку і кислоту ортофосфорну на суму 10206 грн. по накладній № 166 від 23.11.2006 року , які засвідчені підписами посадових осіб підприємства , а також Довіреністю ДП “Зарубинський спиртзавод“, виданої на ім’я Косинської М.М., серії ЯНГ № 674073 від 17.11.2006 року на отримання товару ( належним чином завірені копії знаходиться в матеріалах справи ).

Отже , досліджені документи підтверджують, що Відповідач отримав товар 15.11.2006 року та 23.11.2006 року і згідно п. 7.1. Договору повинен здійснити оплату у розмірі 100% вартості до 30.11.2006 року.

Факт отримання вищезазначеного товару  відповідачем не заперечено у встановленому законом порядку.

ДП “Зарубинський спиртовий завод“ проведено часткову передоплату товару у розмірі 10000 грн. 15.11.2006 року .

Однак , свої зобов’язання згідно Договору ДП “Зарубинський спиртовий завод“  не виконав,  борг перед ПП “Світлохім“ не погасив.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Беручи до уваги доводи позивача, оцінені докази, суд дійшов висновку про те, що, між позивачем та відповідачем виникли зобов’язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, що підтверджується документами, копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать , що позивач у справі поставив ДП “ Зарубинський спиртовий завод “ продукцію , однак відповідач по справі не виконав умов договору і не здійснив оплати .

У відповідності до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь –які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються  вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено , що підприємства , установи , організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів .

Із досліджених у судовому засіданні документів встановлюється , що відповідач у справі –Державне підприємство “ Зарубинський спиртовий завод “ порушило права позивача у справі –ПП “Світлохім“, смт. Власівка, зокрема  у здійсненні розрахунків за одержану продукцію.

Таким чином суд вважає , що представленими суду доказами, а саме Договором поставки № 2 від 23.01.2006 року,  накладними,  Довіреністю на отримання матеріальних цінностей,  позивач по справі довів наявність заборгованості відповідача перед ним за поставлену продукцію, а тому позовні вимоги в частині стягнення  основного боргу на суму 25906 грн. підтверджені документально та підлягають до задоволення.

Чинним законодавством України визначено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою ( стаття 546 ЦК ).

Неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язань.

Отже, як випливає із змісту Цивільного кодексу України –відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань настає лише у випадках, передбачених законом або встановлено договором .

Пунктом 7.3 Договору поставки  № 2 від 23.01.2006 року  сторони передбачили , що у випадку не оплати або неповної оплати за відвантажений товар більше 30 днів, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 1% від загальної вартості відвантаженого товару за кожен день простроченого платежу .

.      При таких обставинах справи судом приймається посилання позивача про те, що у нього є правові  підстави для стягнення пені.

Згідно представленого розрахунку позивача розмір нарахованої пені  становить 2 279,81 грн.

З огляду на наведене суд встановив, що позовні вимоги  в сумі 2279,81 грн. пені підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Пунктом 2 статті 625 Цивільного Кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання , на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи , що сторони повинні належним чином виконувати взяті на себе зобов’язання, відповідачем по справі : Державним підприємством “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району  своєчасно не була погашена заборгованість  за отриманий товар , а тому сума боргу підлягає відшкодуванню з урахуванням офіційного індексу інфляції .

Позивач по справі представив суду розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції, який приймається судом, а тому позовні вимоги в сумі 1088,05 грн. ( інфляційна сума ) підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені та підтверджені документально.

Державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, згідно приписів ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись  ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 32, 33, 43, 54, 82, 84,116, 117  ГПК України, ст.ст. 20, 193, 224 Господарського Кодексу  України,  ст. ст. 11, 202, 205, 206 Цивільного Кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області, ідентифікаційний код 00375065 на користь Приватного підприємства “Світлохім“, м. Світловім , смт . Власівна вул. Східна, 5 кв. 40 Кіровоградської області, ідентифікаційний код 33860841 –25 906,00 грн.  боргу; 2 279,81 грн. пені; 1 088,05 грн. збитків від інфляції; 292,74 грн.  в повернення сплаченого державного мита; 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.  Видати наказ.

3.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття  рішення, через місцевий господарський суд.

4.Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          М.Є. Півторак