АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2007
№ 2-1/2007(2-278/06)

Київський апеляційний господарський суд у
складі колегії суддів:

головуючого:                              Шипка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 - дов. НОМЕР_1 від
02.06.2006

від відповідача - Окунєв І.С. - дов. № 151 від
12.06.2007

від третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Добрянська швейна
фабрика "Полісся"

на рішення Ріпкинського районного суду
Чернігвської області від 16.02.2007

у справі № 2-1/2007(2-278/06)

за позовом                               ОСОБА_1

до                                                   Відкритого
акціонерного товариства "Добрянська швейна фабрика "Полісся"

третя особа відповідача           Ріпкинська районна державна
адміністрація

про
визнання доручення недійсним та визнання загальних зборів акціонерів ВАТ
Добрянської швейної фабрики “Полісся” згідно протоколу від 10.06.03 такими, що
не відбулися,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до
Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом (з врахуванням
заяви від 28.11.2006 про доповнення та уточнення позовних вимог) до Відкритого
акціонерного товариства Добрянської швейної фабрики „Полісся” (надалі - відповідач,
апелянт), у відповідності до якого просила:

-          вважати доручення, видане ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_4, недійсним;

-          визнати загальні збори акціонерів ВАТ
Добрянської швейної фабрики „Полісся” згідно протоколу від 10.06.2003 такими, що
не відбулися.

Рішенням Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 16.02.2007р. у справі № 2-1/2007(2-278/06)
позовні вимоги задоволено частково: визнано загальні збори акціонерів ВАТ
Добрянської швейної фабрики „Полісся” від 10.06.2003 такими, що не відбулися; в
задоволенні інших позовних вимог відмовлено; стягнуто з ВАТ Добрянської швейної
фабрики „Полісся” на користь ОСОБА_1 4,25 грн. в рахунок сплаченого судового
збору та 3,75 грн. в рахунок сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішення місцевого суду в частині
задоволених позовних вимог мотивоване тим, що вимоги позивача про визнання
загальних зборів акціонерів ВАТ Добрянської швейної фабрики „Полісся” згідно
протоколу від 10.06.2003 такими, що не відбулися, є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що присутні на зборах
акціонери не володіли необхідною кількістю голосів для визнання зборів
правомочними. В частині позовних вимог про вважання недійсним доручення, виданого
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, місцевий суд відмовив у позові з огляду на те, що така
вимога була заявлена позивачем до суду з пропуском  загального строку позовної давності. Крім
того, місцевий суд зазначив, що у відповідності до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) та
визнання такого правочину  недійсним не
вимагається.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням, ВАТ Добрянської швейної фабрики „Полісся” звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 84 від 12.03.2007 (з
врахуванням змін та доповнень до апеляційної скарги № 178 від 02.07.2007 та
клопотанням від 17.07.2007), у відповідності до яких просить скасувати рішення
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.02.2007 р. у справі №
2-1/2007 в частині частково задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та у вказаній
частині прийняти рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що рішення в частині задоволення позову прийнято місцевим судом з порушенням
норм матеріального права, оскільки чинним законодавством не передбачено такого
способу захисту порушеного права як визнання загальних зборів акціонерів
такими, що не відбулися.

Від позивача надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Представник апелянта (відповідача)
в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та
просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечував  та просив у задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Представник третьої особи своїм
правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції не скористався. Про
час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм
права місцевим господарським судом, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до Закону України
„Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення підсудності
справ з питань приватизації та корпоративних спорів”         № 483-V від 15.12.2006 (який набрав
чинності 29.12.2006) господарським судам, зокрема,  підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 є акціонером Відкритого акціонерного товариства Добрянська швейна
фабрика „Полісся”. Згідно сертифіката акцій (т.1, а.с.256) і виписки з реєстру
власників іменних цінних паперів станом на 10.06.2003 (т.1, а.с.163) їй
належить 11 690 простих іменних акцій цього акціонерного товариства, що складає
30,024% статутного фонду.

В липні 2006р. ОСОБА_1 звернулася
до Ріпкінського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання
загальних зборів акціонерів ВАТ Добрянської швейної фабрики „Полісся” згідно
протоколу від 10.06.2003 такими, що не відбулися.

В обгрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що 10.06.2003 відбулися збори акціонерів ВАТ
Добрянської швейної фабрики „Полісся”, про час і місце проведення яких вона, як
акціонер, повідомлена не була. На зборах не міг бути забезпечений належний
кворум, необхідний для їх проведення, оскільки на зборах були присутні тільки 2
акціонера, а протокол зборів ВАТ від 10.06.2003 в частині реєстрації присутніх
і прийняття рішень сфальсифікований.

Судова колегія не погоджується з
висновком місцевого суду про те, що, оскільки місцевим судом встановлено, що
присутні на зборах 10.06.2003 акціонери не володіли необхідною кількістю голосів
для визнання зборів правомочними, то позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
загальних зборів акціонерів ВАТ Добрянської швейної фабрики „Полісся” згідно
протоколу від 10.06.2003 такими, що не відбулися, є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Судова колегія дійшла висновку, що
підстави для задоволення позовних вимог про визнання загальних зборів
акціонерів такими, що не відбулися, у суду відсутні з огляду на наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У відповідності до ст.1 ГПК України
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом
заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

На момент звернення позивача з
позовом до суду дана категорія спорів у відповідності до чинного на той час
законодавства розглядалися місцевим судом на підставі Цивільного процесуального
кодексу України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено,
що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено,
що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

визнання права;

визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;

відновлення становища, яке існувало
до порушення;

примусове виконання обов'язку в
натурі;

зміна правовідношення;

припинення правовідношення;

відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.116 ЦК
України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому
установчим документом товариства та законом:

1) брати участь в управлінні
товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків,
встановлених законом;

2) брати участь у розподілі
прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди);

3)
вийти у встановленому порядку з товариства;

4) здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують
участь у товаристві, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про
діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Учасники господарського товариства
можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та
законом.

Статтею 97 ЦК України визначено, що
управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством
є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено
законом.

Статтею 98 ЦК України передбачено:

- загальні збори учасників
товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у
тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого
органу;

- рішення загальних зборів
приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не
встановлено установчими документами або законом;

- рішення про внесення змін до
статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят
і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються
більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом;

- учасник товариства не має права
голосу при вирішенні загальними зборами товариства питань щодо вчинення з ним
правочину та щодо спору між ним і товариством;

- порядок скликання загальних
зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що
володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання
загальних зборів;

- якщо вимога учасників про
скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати
загальні збори;

- рішення загальних зборів може
бути оскаржене учасником товариства до суду (ч.5 ст.98 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.41 Закону
України „Про господарські товариства” вищим органом акціонерного товариства є
загальні збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі
акціонери, незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких вони є.
Брати участь у загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть і члени
виконавчих органів, які не є акціонерами. Акціонери (їх представники), які
беруть участь у загальних зборах, реєструються із зазначенням кількості
голосів, яку має кожний учасник. Реєстрація акціонерів (їх представників), які
прибули для участі у загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром
акціонерів у день проведення загальних зборів виконавчим органом акціонерного
товариства або реєстратором на підставі укладеного з ним договору. Цей реєстр
підписується головою та секретарем зборів.

Загальні збори визнаються
правомочними, якщо в них беруть участь акціонери, що мають відповідно до
статуту товариства більш як 60 відсотків голосів (ч.8 ст.41 названого Закону).

Пунктом 9.2 Статуту ВАТ Добрянської
швейної фабрики „Полісся” визначено:

-
загальні зборі акціонерів є вищим органом Товариства;

- збори вважаються правомочними,
якщо в них беруть участь акціонери, які володіють більш, ніж 60% акцій
Товариства;

- рішення загальних зборів
акціонерів приймається або більшістю у ? голосів акціонерів (з визначених у
статуті питань) або простою більшістю голосів акціонерів, які беруть участь у
зборах;

- скликання, порядок підготовки та
проведення загальних зборів, вибори до органів управління та контролю
Товариства, здійснюються у відповідності з чинним законодавством України,
Статутом та Регламентом Товариства.

З усього вищенаведеного вбачається,
що ні нормами чинного законодавства, ні статутом ВАТ Добрянської швейної фабрики
„Полісся” не передбачено такого способу захисту порушеного права акціонера як
визнання загальних зборів акціонерів такими, що не відбулися.

Прийняття будь-яких рішень
загальними зборами товариства, якщо в них взяли участь акціонери, що мають менш
як 60 відсотків голосів, є підставою для визнання цих рішень недійсними (як
таких, що прийняті неправомочними зборами акціонерів).

З огляду на вищенаведене, судова
колегія дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права
не відповідає встановленим законом способам захисту порушеного права, не
відповідає порушенню (яке, за твердженням позивача, було наявне) та не сприяє
його усуненню.

За таких обставин відсутні підстави
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання загальних зборів акціонерів
ВАТ Добрянської швейної фабрики „Полісся” згідно протоколу від 10.06.2003
такими, що не відбулися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених
прав та охоронюваних законом інтересів не передбачений і не випливає з положень
чинного законодавства.

А тому оскаржуване рішення
Ріпкінського районного суду Чернігівської області в частині задоволення
позовних вимог підлягає скасуванню.

Судова колегія не вбачає підстав
для скасування рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від
16.02.2007р. у справі № 2-1/2007(2-278/06) в іншій частині  (в частині відмови в задоволенні позовних
вимог про вважання недійсним доручення, виданого ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4),
оскільки під час апеляційного провадження по справі судовою колегією не встановлено
порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті в цій частині позовних вимог.

Враховуючи усе вищевикладене,
судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Відкритого акціонерного
товариства Добрянської швейної фабрики „Полісся” підлягає задоволенню, а
рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.02.2007р. у
справі № 2-1/2007(2-278/06) підлягає скасуванню в частині задоволення позовних
вимог про визнання загальних зборів акціонерів ВАТ Добрянської швейної фабрики
„Полісся” згідно протоколу від 10.06.2003 такими, що не відбулися, з прийняттям
в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного
товариства Добрянської швейної фабрики „Полісся” на рішення Ріпкинського
районного суду Чернігівської області від 16.02.2007р. у справі №
2-1/2007(2-278/06) задовольнити.

2.
Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.02.2007
у справі № 2-1/2007(2-278/06) в частині задоволення позовних вимог скасувати та
прийняти в цій частині нове рішення.

3.
В позові про визнання загальних зборів акціонерів ВАТ Добрянської
швейної фабрики „Полісся” згідно протоколу від 10.06.2003 такими, що не
відбулися, відмовити.

4.
В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської
області від 16.02.2007 у справі № 2-1/2007(2-278/06) залишити без змін.

5.
Матеріали справи № 2-1/2007(2-278/06) повернути до Ріпкинського
районного суду Чернігівської області.

Головуючий суддя

Судді