ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.11.07                                                                                           Справа№ 5/316А

За позовом:  ПП “Амфітекс”, м.Львів

До відповідача: Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова,  м. Львів

Про визнання протиправними та скасування вимог №Ю-283 від 05.09.06р. та №Ю-284 від 03.04.07р.

Суддя Петрик І.Й.

Секретар Печений С.М.

Представники:

Від позивача: Скалецький С.М. –директор, Грівач О.Я. – головний бухгалтер

Від відповідача: Страхоцька О.Я. –начальник юридичного відділу

Особам,  які брали участь в справі, права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено. Заяв про відвід судді не поступало.

Суть спору: Позов заявлено приватним підприємством “Амфітекс”, м.Львів до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про визнання протиправними та скасування вимог №Ю-283 від 05.09.06р. та №Ю-284 від 03.04.07р.

Обставини справи: Ухвалою суду від 11.10.2007 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 25.10.2007 року. В судовому засіданні оголошена перерва до 14.11.2007 року.

Позивач у судовому засіданні  25.10.2007року та 14.11.2007року позов підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив з підстав, зазначених у відзиві  №11676/06-12 від 24.10.07.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та заперечення відповідача, дослідивши докази і оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

З 1 липня 2002 року ПП “Амфітекс” є платником єдиного податку згідно Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва”. Відповідно до п. 6 даного Указу суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником видів податків і зборів (обов’язкових платежів) за встановленим переліком, в тому числі збору на обов’язкове державне пенсійне страхування. Дані підприємства щомісяця не пізніше ніж 20 числа наступного місяця сплачують єдиний податок на рахунок  відділень Державного казначейства України, які наступного дня після надходження коштів перераховують 42% від єдиного податку на рахунок Пенсійного фонду.

Підприємством “Амфітекс” сплачено єдиний податок в сумі:

за 2002 рік 1297,00 грн (42% до Пенсійного фонду - 544,74 грн)

за 2003 рік 32875,00 грн (42% до Пенсійного фонду –13807,50 грн)

за 2004 рік 25939,46 грн (42% до Пенсійного фонду –10894,57грн)

за 2005 рік 6321,00 грн (42% до Пенсійного фонду –2654,82 грн)

за 2006 рік 9098,00 грн (42% до Пенсійного фонду –3821,16 грн)

за 2007 рік 1635,00 грн (42% до Пенсійного фонду –686,70 грн)

З 1 січня 2004 року вступив в дію ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV (далі –Закон). Відповідно до цього Закону здійснено перехід від системи пенсійного забезпечення до страхової пенсійної системи, а також встановлено залежність розмірів пенсій від страхового стажу і заробітку, з якого були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду.

Статтею 4 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ зaконодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов’язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону (ч. 15 Прикінцевих положень Закону).

Згідно з п.1 ст.14 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” фізичні та юридичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності, включаючи суб’єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування за єдиним та фіксованим податками, є страхувальниками (роботодавцями) для фізичних осіб, які працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно - правового характеру.

Стаття 5 Закону визначає сферу його дії, а саме п.1 вказує, що цей закон регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватись на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Пункт 2 статті 5 передбачає, що виключно цим законом визначаються платники страхових внесків, їх права і обов’язки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Згідно ст.15 Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 зазначеного Закону ці страхувальники зобов’язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Страхові внески відповідно до ст.18 Закону є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Страхові внески не можуть зараховуватись до державного бюджету україни, бюджетів інших рівнів, не підлягають вилученню з Пенсійного фонду або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватись на цілі, не передбачені Законом. Законодавством не можуть встановлюватись пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до п.п.1 п.8 Прикінцевих положень Закону, до набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах та в порядку, визначених     ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, та в розмірах, передбачених ЗУ “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування”.

Враховуючи зазначене та положення ч.1 ст.19 ЗУ “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхувальники, в тому числі і ті, що обрали особливий спосіб оподаткування, зобов’язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників, допомоги по тимчасовій непрацездатності  страхові внески у розмірі 33,2% з 01.01.2007 року (з 31.03.2005 року  до 01.01.2006 року 32,3%, з 01.01.2006 року до 01.01.2007 року 31,8%) та сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі. З метою уникнення подвійної сплати платники єдиного податку нараховують і показують у звітності пенсійні внески –33,2% за найманих працівників, а потім зменшують суму сплати на 42% від суми сплаченого ними за відповідний місяць єдиного податку, яка потрапляє до Пенсійного фонду України.

Відповідно до розрахунку заборгованості ПП “Амфітекс” перед управлінням ПФУ у Франківському районі м. Львова  за період 2004 року –9 місяців 2007 року платнику належало сплатити  30 745,74 грн.  За вищевказаний період платник перерахував  3 991,75 грн., а також поступило від держказначейства 42% від сплати єдиного податку 19 264,93 грн. Загальна сума заборгованості по сплаті страхових внесків до ПФУ становить 7 489,06 грн.

Враховуючи вищевказане, позовні вимоги про визнання недійсними вимог управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова №Ю-283 від 05.09.06р. та №Ю-284 від 03.04.07р. про сплату недоїмки, внесків та нарахованих санкцій не підлягають задоволенню. Однак позивач має право звернутись до суду в порядку позовного провадження згідно Господарського процесуального кодексу України про стягнення надмірно сплачених сум 42% від єдиного податку за період 2002-2003 років.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищенаведеного та керуючись п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень, ст.ст. 2, 6, 18, 158, 162, 163, 167, 257,  п. 4  ст.259 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №2747-IV, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задодоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя