ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.07 р.                                                                               Справа № 32/396пд

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом малого підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальності "Фірма “Лія” м. Донецьк

до відповідача комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” м. Донецьк

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Український альянс" м. Донецьк

про спонукання виконати певні дії

за участю:

представників сторін:

від позивача Бойко М.Ю.- юрисконсульт

від відповідача Малюк Л.В. - юрисконсульт

від третьої особи – Федюн Я.Г. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.07р. по справі №32/396пд постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.07р. та рішення господарського суду Донецької області від 16.01.07р. скасовані, а справу  передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов’язковими для суду під час нового розгляду справи.

Оскільки в одній позовної заяві альтернативно об’єднано  вимоги майнового та немайнового характеру, судом визначено  основний предмет спору яким є спонукання підприємства відповідача виконати певні дії.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області з позовною заявою звернулось мале підприємство у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛІЯ" м.Донецьк (позивач) до Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м.Донецьк (відповідач) про визнання дійсним договору купівлі-продажу б/н та зобов"язання здійснити державну реєстрацію права власності.

Відповідач проти позову заперечує мотивуючи це наступними обставинами:

-  відповідно Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, державна реєстрація проводиться на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу;

- до державної реєстрації були подані договори, які нотаріально не посвідчені, та відповідно не входять до переліку правовстановлювальних документів, що підлягають реєстрації;

Представник третьої особи повідомив суд, що на час укладення договору купівлі - продажу він відповідав вимогам закону,а придбання позивачем нерухомості, підтверджено  свідоцтвом про право власності на об’єкти нерухомості, видане виконкомом Донецької міської ради 30.08.2000р.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи сторін, третьої особи, суд встановив:

До прийняття рішення по справі позивач уточнив свої позовні вимоги та намагається визнати право власності на індивідуальне-визначене майно (нерухомість).

Крім того, відмовився від позову щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та спонукання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності.

Оскільки відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права та охоронювані інтереси сторін, вона прийнята судом.

На підставі викладено, провадження у справі відносно визнання дійсним договору купівлі-продажу б/н від 27.12.01р. укладеного  між  товариством  з обмеженою відповідальністю „Східно-Український альянс” та малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛІЯ" та зобов’язання відповідача здійснити державну реєстрацію права власності підлягає припиненню на підставі п.4.ст.80 ГПК України.

На підтвердження своїх  вимог щодо визнання права власності на нерухомість, позивач надав підписаний  між позивачем та ТОВ „Східно-Український альянс” договір купівлі-продажу будівель б/н від 27.12.01р., далі договір, згідно з яким ТОВ „Східно-Український альянс” був зобов’язаний передати у власність позивача, а позивач повинен був прийняти та сплатити вартість будівлі продовольчої бази: літ. Б-1 – побутове приміщення цегляне, 1960 року побудування, площею 42,30 кв.м; літ. 3-1 –караульне приміщення шлакоблочне, 1960 року побудування, площею 20,5 кв.м; літ. И-1 – адміністративна будівля шлакоблочна, 1960року побудування, площею 44,5 кв.м; літ. Л – убиральня шлакоблочна, 1960 року побудування, які розташовані за адресою:  м. Донецьк, вул. Баумана, 18.

За приписами диспозитивної норми передбаченої у п.1.2 договору право власності на об’єкти нерухомості переходить до позивача з моменту підписання акту прийому - передачі об’єктів. Позивачем також наданий акт  прийому - передачі приміщення за  спірним Договором від 27.12.01р.

Судом взято до уваги, що позов про визнання – це превентивна норма захисту права і такий позов може пред’являтися у тому випадку, коли право ще не порушено, але існує загроза його порушення.

Тобто, позов про визнання права власності може пред’являтися за відсутності порушення права, однак зацікавлена особа яка звертається до суду з таким предметом позову, повинна довести та надати докази з урахуванням конкретних обставин справи  про вчинення відповідачем дій, у тому числі висловлювань, які можуть бути розцінені як невизнання його права власності.

Слід звернути увагу сторін на те, що відповідно до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" відповідна державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, названі у цьому Законі органи єдиної системи реєстрації відповідних прав можуть бути відповідачами за позовами про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, пред'явленими згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України.

Оскільки відповідно до пункту 5 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації, останні можуть бути відповідачами у таких справах.

За приписами ст.19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є:

-          державний акт про право власності на земельну ділянку;

-           нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна;

-          договір про приватизацію майна державних підприємств;

-           договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку;

-           нотаріально посвідчений договір про поділ, перерозподіл, об'єднання нерухомого майна;

-          свідоцтво про право на спадщину;

-           свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя;

-           свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів;

-           свідоцтво про право власності на будівлю (частину будівлі), споруду;

-           рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва;

-           акти прийому нерухомого майна до експлуатації;

-          договори про іпотеку, оренду строком більше одного року, інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно;

-          рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили;

-           інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Правомірність володіння спірним майном визначено судом за вимогами закону.

За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню у зв’язку з чим слід визнати право власності на будівлі продовольчої бази, придбані згідно договору купівлі-продажу б/н від 27.12.2001р., зокрема:

-          літ. Б-1 – побутове приміщення цегляне, 1960 року побудування, площею 42,30 кв.м;

-           літ. 3-1 –караульне приміщення шлакоблочне, 1960 року побудування, площею 20,5 кв.м;

-           літ. Л – убиральня шлакоблочна, 1960року побудування, які розташовані за адресою:  м. Донецьк, вул. Баумана, 18.

Представник позивача неодноразово змінював свої позовні вимоги на час слухання справи, тому господарський суд вважає віднести на нього державне мито в сумі 85 грн. та витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. незалежно від результатів вирішення спору.

Витрати по державному миту в сумі 42 грн.50 коп. щодо подання скарги про перегляд рішення у апеляційному  порядку також відносяться на позивача.

Витрати по державному миту в сумі 42 грн. 50 коп. щодо подання скарги про перегляд рішення у касаційному порядку слід покласти на позивача.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. Представники сторін надали суду згоду на оголошення скороченого тексту рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”, ст. 392 ЦК України, ст. 44, частиною другою ст. 49 ГПК України, 42, 43, 22, 44, 49, 82, 84, частиною третьою 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу б/н від 27.12.01р. укладеного  між  товариством   з обмеженою відповідальністю „Східно - Український альянс” та малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛІЯ" припинити.

2. Провадження у справі щодо зобов’язання Комунального підприємства “Бюро технічної інвентаризації” м. Донецьк здійснити державну реєстрацію права власності на спірну нерухомість відмовити.

3. Позов задовольнити частково.

4. Визнати за малим підприємством у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛІЯ", 83086, м. Донецьк, вул. Артема, 13, право власності на об’єкти нерухомості у вигляді будівель продовольчої бази, придбаних згідно договору купівлі-продажу б/н від 27.12.2001р., а саме:

-          літера Б-1 – побутове приміщення цегляне, 1960 року побудування, площею 42,30 кв.м, яке розташоване за адресою м. Донецьк, вул. Баумана, 18;

-           літера 3-1 –караульне приміщення шлакоблочне, 1960 року побудування, площею 20,5 кв.м, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Баумана, 18;

-           літера Л – убиральня шлакоблочна, 1960 року побудування, яке розташоване за адресою:  м. Донецьк, вул. Баумана, 18.

5. Витрати по держмиту в сумі 85 грн. та забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. за позовом відносяться на позивача.

6.  Витрати по державному миту в сумі 42 грн. 50 коп. щодо подання скарги про перегляд рішення у апеляційному  порядку відносяться на позивача.

7.  Витрати по державному миту в сумі 42 грн. 50 коп. щодо подання скарги про перегляд рішення у касаційному порядку покладаються на позивача.

8. Рішення суду набирає законної сили після десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України,: 07.09.07р.