ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.07 р.                                                                               Справа № 44/355

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Конектикум» (представник до судового засідання не з’явився представник), до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (представник Герасимова Н.О., довіреність від 9-191 від 30.10.07 року) про стягнення заборгованості за поставлений товар з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 312’581 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Конектикум» (далі – Продавець) звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості 299’000 грн., інфляційних 6’578 грн., трьох процентів річних 1’105 грн. та пені 5’898 грн. за поставлену за договором купівлі-продажу № 546/07 від 02.07.07 року (далі – Договір) продукцію до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” (далі – Покупець). Позовні вимоги Продавця ґрунтуються на неналежному виконанні умов Договору, а також на простроченні Покупцем грошового зобов’язання, яке виникло з поставки 2’400 метрів кабелю ВЭВБбШв-6 3Х50+1Х10 ТУ-У-3,67-6-97 (далі – Товар) на загальну суму 384’000 грн.

Представник Продавця до судового засідання не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Представник Покупця заперечив проти позову, зазначивши, що видаткова накладна та інші документи не містять посилання на Договір, через що нарахування штрафних санкцій є неправомірним. Відповідач зазначив у судовому засіданні, що інших договірних відносин, окрім тих, що є за Договором, між Продавцем та Покупцем не існує.

Вислухавши в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги Продавця підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Продавця та Покупця, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК України.

Таким чином, в силу статті 655 ЦК України, а також розділів 1-3 Договору, Продавець зобов’язався передати Покупцеві Товар в кількості та по цінах, зазначених у специфікаціях, а Покупець зобов’язався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму з відстрочкою згідно графіку, але не пізніше 30.08.07 року.

Згідно додатку № 1 до Договору (специфікація) передачі підлягає Товар вартістю 384’000 грн.

Згідно видаткової накладної № РН-0000121 Продавець 03.07.07 року передав Покупцеві Товар вартістю 384’000 грн. Покупцем прийнято означений Товар, що підтверджується підписами та печатками сторін на видатковій накладній, а також актом приймання-передачі від 03.07.07 року, внаслідок чого обов’язок передачі Продавцем Товару на загальну суму 384’000 грн. вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та розділу 4 Договору. Додатково факт поставки підтверджений довіреністю ЯНЯ № 555716 від 02.07.07 року, яка надали громадянці Сафанюк С.В. право отримати у Продавця Товар від імені Покупця.

Згідно пункту 2.2. Інструкції про порядок виготовлення, зберігання і застосування типових форм первинного обліку № КО-1 і № М-20, затвердженої Державним комітетом статистики України від 27.07.98 року № 263, накладна (типова форма № М-20) є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей підприємством, що здійснило їх відпуск, для оприбуткування їх підприємством-одержувачем та для дозволу на вивіз їх з території підприємства-постачальника, а також для їх складського, оперативного і бухгалтерського обліку.

Згідно пункту 7.2.3 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна є звітним, а також одночасно розрахунковим документом, яка виписується на кожну повну або часткову поставку товарів. Водночас, факт поставки Товару додатково підтверджується наданою позивачем податковою накладною № 14 від 03.07.07 року, належність якої до предмету спору перевірена судом (містить посилання на Договір), і яка надала Покупцю право на включення в податковий кредит витрат по сплаті податку на додану вартість.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та обставин, суд вважає, що надані позивачем видаткова накладна, акт приймання-передачі, довіреність у сукупності з податковою накладною – є належним доказом здійснення передачі відповідачу Товару та прийняття цього Товару останнім. Докази, що свідчать про незгоду Покупця з належністю виконання позивачем своїх зобов’язань за Договором (якість, комплектність, строки поставки тощо), – суду не надавалися.

Посилання відповідача на те, що видаткова накладна не містить вказівки на Договір – не заслуговує на увагу, оскільки системний аналіз сукупності вищенаведених доказів вказує на те, що Товар поставлявся саме за Договором, окрім того, відповідач самостійно підтвердив, що інших договірних правовідносин, ніж правовідносини за Договором – між сторонами існує.

З огляду на наведене, суд вважає, що зобов’язання Продавця за Договором на суму 384’000 грн. виконане належним чином. Виходячи з домовленостей, викладених сторонами в пункті 3.1 Договору, Покупець має оплатити отриманий Товар в сумі 30’000 грн. в день поставки, а залишок суми рівними частинами згідно графіку (додаток до Договору), але не пізніше 30.08.07 року. Тобто, право вимоги виконання грошового зобов’язання на загальну суму 384’000 грн. виникло у позивача 31 серпня 2007 року.

Відповідачем частково, в сумі 85’000 грн., здійснено оплату за Товар, до того ж, наявність кредиторської заборгованості Покупця перед Продавцем у спірних правовідносинах на суму 299’000 грн. підтверджена актом звірення розрахунків від 01.09.07 року.

Таким чином, грошове зобов’язання відповідача перед позивачем з повної оплати проданого Товару у розмірі 299’000 грн. на момент прийняття рішення – не виконане, на порушення норм статей 525-526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Прострочення Покупцем грошового зобов’язання за умовами пункту 8.1 Договору тягне за собою обов’язок сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що повністю відповідає змісту статей 549-550 ЦК України, статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та статті 232 ГК України. Судом арифметично перевірено вимогу позивача стосовно стягнення пені у розмірі 5’898 грн., нарахованої у період 45 днів з 01.09.07 року до 15.10.07 року, а оскільки подібний спосіб нарахування відповідає нормам частини 6 статті 232 ГК України, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Прострочення Покупцем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, сума інфляційних в період з 01.09.07 року до 15.10.07 року становить 6’578 грн., а три проценти річних – 1’105 грн. Зазначений розрахунок є арифметично вірним, тому вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Таким чином, причиною виникнення спору є порушення Покупцем умов Договору, а також норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів купівлі-продажу, через що на відповідача покладаються судові витрати – у відповідності до статті 49 ГПК України.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 549-550, 625, 655-697 ЦК України, керуючись ст.ст.1, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю «Конектикум» до державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” про стягнення заборгованості за поставлений товар з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у загальному розмірі 312’581 грн.

Стягнути з державного підприємства „Донецька вугільна енергетична компанія” на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Конектикум» суму боргу та санкцій 312’581 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 118 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 3’215 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Мєзєнцев Є.І.

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області