ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
УХВАЛА

29.10.07

Суддя  Моргуленко  Т.Є.  розглянувши матеріали

Кредитор: Вознесенська об’єднана Державна податкова інспекція,

Миколаївська область, м. Вознесенськ, пр- Братів Іпатових, 6;

Боржник: Селянське фермерське господарство Цвігну Раїси Іванівни,

Миколаївська область, Вознесенський район, с. Таборівка

про:  банкрутство.

встановив:

Заява №30021/10/10-011 від 22.10.07 р. не відповідає вимогам п.п 5 абз. 1 ст. 9 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, а саме: заявником не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Кредитор у заяві про порушення справи про банкрутство боржника посилається на 47, 48, 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Відповідно до структури вищевказаного закону всі ці статті містяться у розділі VI «Особливості банкрутства окремих категорій суб’єктів підприємницької діяльності». Відповідно до вимог закону та практики господарських судів, справи про банкрутство порушуються на підставі однієї з цих статей.

Крім того, в резолютивній частині заяви про банкрутство кредитор клопоче визнати боржника банкрутом на тій підставі, що в останнього відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а також в зв'язку з відсутністю СФГ Цвігун Р.І. за юридичною адресою.

Згідно ст. 52 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, справа про порушення банкрутства відсутнього боржника порушується у разі якщо боржник або його керівні органи відсутні за його місцезнаходженням, або у разі неподання боржником податкової звітності на протязі року, або у разі інших обставин, які свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника.

Кредитором не надано належних доказів відсутності боржника за юридичною адресою.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 18 вказаного Закону якщо відомості, які підлягають  внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються  достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

П. 7 ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” встановлено, що “якщо до Єдиного державного реєстру не  внесено  запис  про відсутність  юридичної  особи  за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей  про юридичну особу в установлений строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної  особи  за  її  місцезнаходженням  державний реєстратор  зобов'язаний  у строк,  що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу  державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі   повідомлення   про необхідність подання державному реєстратору  реєстраційної  картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.

У разі повернення до державного реєстратора рекомендованого листа з відміткою  відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за вказаною адресою або неподання юридичною особою протягом місяця з дати направлення їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор  повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.”

Таким чином, Акт про перевірку наявності за місцем реєстрації платника податків, складений Вознесенською ОДПІ Миколаївської області від 10.10.07р. №24-011/5 не може бути доказом відсутності боржника за юридичною адресою.

Кредитором також не надано доказів подання боржником останньої податкової звітності, та доказів знаходження боржника на обліку як платника податків в установі кредитора.

Дані обставини є підставою для повернення заяви без розгляду у відповідності п.п. 5 абз. 1 ст. 9. Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, та п. 3 ст. 63 ГПК України.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Керуючись п. 3 ст. 63  Господарського процесуального кодексу України, –

УХВАЛИВ:

1.          Заяву №30021/10/10-011 від 22.10.07р. та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя
Т.Є.Моргуленко