ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2007 р.                Справа № АС-33/158-07

вх. № 6108/3-33

Суддя господарського суду Харківської області Савченко А.А.

за участю секретаря судового засідання Яковенко К.І.

представників сторін :

позивача - Шебаніц Н.М., дов. № 06ю-6/79 від 19.01.2007р.

відповідача - Твердохліб С.О., дов. б/н від 06.06.2007р.

по справі за позовом  Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів м. Харків

до  ТОВ "Северський - 2", м. Харків

про стягнення 5495,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році, в сумі 5495,65 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2006 році відповідач повинен був створити 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів, а оскільки у відповідача не працювало жодного інваліда, то таким чином відповідач не виконав встановлений чинним законодавством норматив і повинен сплатити адміністративно-господарські санкції за 1 незайняте інвалідами в 2006 році робоче місце у розмірі середньої річної заробітної плати на його підприємстві.

Відповідач в судовому засіданні заперечує проти позову, зазначив, що відповідно до наказів № 03/13 від 19.03.2003р. та № 05/25/2 від 29.04.2005р. на підприємстві працюють інвалід третьої групи Темнохуд І.Н. та інвалід другої групи Чібісов В.О., у зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України) до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, мали вирішуватись відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до абз. 5 п. 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України адміністративні справи, провадження в яких було відкрито місцевими та апеляційними господарськими судами до початку діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються цими судами відповідно до абзацу першого пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України .

За таких обставин, справа розглядається в порядку, встановленому КАС України.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідно до статей 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 р. із змінами та доповненнями, діючої у 2006 році, для підприємств, об’єднань, установ незалежно від форм власності та господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів в розмірі 4 відсотків середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу - 23 особи, яка вказана у поданій державній звітності „Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів” (форма № 10-ПІ) за 2006 р. відповідач повинен був створити у 2006 р. 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів.

Згідно з п.1 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 р. № 314, із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2002 р. № 19, (далі —Положення), робоче місце інваліда, це окреме робоче місце, або ділянка виробничої площі на підприємстві (об'єднанні), в установі та організації, незалежно від форм власності та господарювання, де створено необхідні умови для праці інваліда.

Робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда (п.З). Підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів і включають їх до колективного договору (п.5).

Таким чином, створеним робочим місцем є те, яке введено в дію шляхом працевлаштування інваліда.

Закон України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” зобов'язує відповідача, відповідно до 4-х відсоткового нормативу, створити робочі місця для праці інвалідів, зазначити їх у колективному договорі і інформувати центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а органи працевлаштування — підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Відповідно до діючої у 2006 році редакції ст. 20 зазначеного Закону підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж встановлено нормативом, щорічно сплачують відповідному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, в розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Сплату штрафних санкцій підприємства (об'єднання), установи і організації провадять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів). У разі відсутності коштів штрафні санкції можуть бути застосовані шляхом звернення стягнення на майно підприємства (об'єднання), установи і організації в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік (форма № 10-ПІ поштова-річна) середньорічна заробітна плата на його підприємстві у 2006 р. становила 5495,65 грн.

Згідно п.4 Порядку сплати підприємствами, об’єднаннями, установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.01 р. № 1767, штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Відповідач по справі у своїх запереченнях на позов стверджує, що відповідно до Наказу по підприємству ТОВ "Северський - 2" за № 03/13 від 19.03.2003р. було створено робоче місце для інваліда на посаду майстра виробничої ділянки, та цим же наказом на цю посаду був прийнятий інвалід третьої групи - Темнохуд Ігор Миколайович, який працює на підприємстві по теперішній час. Крім того, зазначив, що відповідно до Наказу по підприємству за № 05/24/1 від 14.04.2005р. на підприємстві створено робоче місце для інваліда на посаду сторожа, а Наказом за № 05/25/2 від 29.04.2005р. на цю посаду прийнятий інвалід другої групи Чібісов Віктор Опанасович, який також працює на цій посаді по теперішній час.

В обґрунтування вищевказаних заперечень, відповідач надав до суду засвідчені копії Довідок, в яких містяться висновки медико-соціальних (експертних) комісій про умови і характер праці інвалідів. Відповідно до довідки Серії МСЕ - № 026871 від 08.04.2004 року, громадянину Чібісову В.О. була встановлена інвалідність на строк до 01.08.2005 року та визначена дата чергового переогляду - 08.07.2005 року. Відповідно до довідки Серії МСЕ - № 015363 від 02.04.2003 року, громадянину Темнохуду І.М. була встановлена інвалідність на строк до 01.05.2004 року та визначена дата чергового переогляду - 03.04.2004 року. Довідок медико-соціальних (експертних) комісій щодо вказаних працівників, які б підтверджували черговий переогляд вказаних працівників та встановлення ними у встановленому порядку інвалідності на 2006 рік, відповідачем до суду не подано. За таких обставин, відповідачем не доведено належними доказами того, що на його підприємстві в 2006 році працювали інваліди, інвалідність яких підтверджена висновками медико-соціальних (експертних) комісій.

Той факт, що працівники працювали на підприємстві у 2006 році, не свідчить про виконання відповідачем нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2006 році.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в 2006 році не подавав статистичну звітність по формі № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць вакантних посад) та потребу в працівниках" до Київського районного центру зайнятості.

Київський районний центр зайнятості в листі № 892 від 10.05.07 р. повідомив позивача, що відповідач в 2006 році не подавав інформацію про наявність вільних робочих місць та вакантних посад для інвалідів.

Відповідач не надав суду доказів подачі в 2006 році статистичної звітності по формі № 3-ПН "Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках" та доказів повідомлення уповноважених органів про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, відповідачем не вчинялись заходи щодо повідомлення органів, визначених частиною першою статті 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” - органами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, місцевими радами, громадськими організаціями інвалідів, які здійснюють працевлаштування інвалідів.

Не інформування відповідачем компетентних органів про можливість працевлаштування інвалідів унеможливлює виконання ними вимог ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідач не створив робочих місць в 2006 році для працевлаштування інвалідів, оскільки ним не були вжиті заходи, передбачені чинним законодавством для забезпечення працевлаштування інвалідів на підприємстві.

Таким чином, відповідач не виконав встановлений законом норматив створення робочих місць для працевлаштування 1 інваліда і повинен сплатити адміністративно-господарські санкції за 1 незайняте робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів у 2006 році в сумі 5495,65 грн..

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 5495,65 грн. обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 18, 19, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеностіінвалідів в Україні”, статтями 86, 94, 98, 160 -  163 п. 6 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Северський-2" (61023, м. Харків, вул. Сумська, 132, у тому числі р/р 0000, МФО 351641, ) на користь Харківського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів (61022 м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16, у тому числі р/р 0003 управління Держказначейства у Дзержинському районі, код 24134567 МФО 851011 ГУДК у Харківській області) адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2006 році, в сумі 5495,65 грн.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову складено у повному обсязі 05.11.2007р.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.