ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" серпня 2007 р.
Справа № 29/210-07-4291

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді   Л. І.Бандури

суддів  Л.І. Бойко, Т.А. Величко

при секретарі судового засідання: О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача –А.О. Цинєв, К. В. Мартьянов

від відповідача –О. В. Грішин

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Одеса

на рішення господарського суду Одеської області

від 20.06.2007р.

у справі № 29/210-07-4291

за позовом Науково-виробничої господарської асоціації „Елко”

до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

про визнання недійсним рішення

В судовому засіданні 09.08.2007р. оголошувалась перерва до 16.08.2007р.

встановив:

Науково –виробнича господарська асоціація „ЕЛКО” (далі НВГА „Елко”) звернулась до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення  Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.04.2007р. № 14-рш „Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу”, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права при його прийнятті.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.06.2007р. (суддя Аленін О.Ю), позовні вимоги задоволено в повному обсязі, вищеназване рішення визнано недійсним,  стягнуто з Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь НВГА „ЕЛКО” 85,00 грн. витрат по сплаті державного мита та 118,00 грн. витрат по сплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Приймаючи рішення суд виходив з того, що рішення Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.04.2007р. №14-рш не відповідає вимогам чинного законодавства.

Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України не погодившись з рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

При поданні апеляційної скарги Одеським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги з причини отримання рішення після закінчення строку на його оскарження, яке ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.07.2007р. задоволено, згідно статей 53, 93 ГПК України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу НВГА „ЕЛКО” вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду таким, що відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, в зв'язку з чим просить відмовити     у     задоволенні     апеляційної     скарги     Одеського     обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, а рішення господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для зміни або скасування рішення, виходячи з наступного:

Рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19 квітня 2007 року  № 14-рш по справі №18-01/2006, було постановлено наступне:

- визнано, що відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України „Про захист економічної конкуренції" на ринку надання послуг з передачі електричної енергії, НВГА „ЕЛКО" в межах власних технологічних електричних мереж та електроустановки ТП №4986, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул.. Ільфа і Петрова, 18а, відносно ТОВ „Укргазифікація-Південь" у 2005 року та 2006році займає монопольне становище з часткою 100%;

- визнано, що дії НВГА „ЕЛКО" у вигляді одностороннього припинення договору та створення умов, при яких ТОВ „Укргазифікація-Південь" не мало змогу привести договір від 27.06.2002р. про користування електроенергією до вимог діючих ПКЕЕ, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції,  передбаченого п.1  ч.2 ст.   13 Закону  України „Про захист економічної конкуренції" у вигляді встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

- визнано, що дії НВГА „ЕЛКО" у вигляді відключення від   електропостачання   ТОВ „ Укргазифікація-Південь " з порушенням вимог діючих ПКЕЕ, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого ст. п. 5 ч. 2 ст. 13  Закону України „Про захист економічної   конкуренції" у вигляді   повної  відмови   від  реалізації   товару   за   відсутності альтернативних джерел придбання;

- визнано, що дії НВГА „ЕЛКО" у вигляді припинення передачі електричної енергії ТОВ „ УГП", які призвели до обмеження виробництва та завдали значну шкоду ТОВ „Укргазифікація-Південь", є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.4 ч.2 ст. 13 Закону України „Про захист економічної конкуренції" у вигляді обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб'єктам господарювання, покупцям, продавцям;

- відповідно до ст. 52 Закону України „Про захист економічної   конкуренції" за вчинені порушення на НВГА „ЕЛКО" накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Зазначені висновки про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку НВГА “ЕЛКО”, були зроблені адміністративною колегією на підставі наступних встановлених обставин.

27.06.2002р. між НВГА „ЕЛКО" та ТОВ „ УГП" було укладено договір про користування електроенергією з трансформаторної підстанції №4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18 “а”.

На момент укладення цього договору НВГА „ЕЛКО" мало ліцензію ПС №0138 на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом, яка видана 12.12.1996р. Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України.

В зв'язку зі змінами, внесеними до Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ). постановою НКРЕ від 12.0512003 № 391 було  визначено, що суб'єкти    господарської    діяльності,    які    мають    ліцензії    НКРЕ    на    здійснення підприємницької діяльності, в тому числі з постачання електроенергії за нерегульованим тарифом до 01.06.2004 року повинні були привести взаємовідносини із споживачами та субспоживачами у відповідність до вимог нових ПКЕЕ.

В зв'язку з чим, як зазначено у рішенні адміністративної колегії, НВГА “ЕЛКО” на виконання постанови НКРЕ від 12.05.2003 № 391 повинно було ще до 01.06.2004 року привести свої взаємовідносини з ТОВ “УГП” до діючих ПКЕЕ.

Крім того, згідно до проведеного дослідження адміністративною колегією було встановлено, що Постановою НКРЕ від 18.06.2003  № 579 ліцензія  НВГА “ЕЛКО” на   постачання   електроенергії   була анульована   та   фактично   НВГА   «ЕЛКО»здійснювало передачу електроенергії субспоживачу - ТОВ «УГП»в порушення вимог Правил користування електричною енергією.

Між тим, незважаючи на встановлені обставини невідповідності договору від 27.06.2002р. вимогам чинного законодавства, адміністративна колегія зробила висновок, що припинення енергопостачання ТОВ “УГП” та розірвання в односторонньому порядку НВГА “ЕЛКО” договору від 27.06.2002р. із створенням умов, при яких ТОВ “УГП” не мало змогу привести договір від 27.06.2002р. у відповідність до вимог діючих  Правил користування електричною енергією,  є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.1 ч.2 ст.13 Закону України “ Про захист економічної конкуренції”, у вигляді встановлення таких умов реалізації товару, які не можливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає помилковим висновок адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відносно того, що договір від 27.06.2002р. про користування електроенергією з трансформаторної підстанції №4986, розташованої за адресою: вул. Ільфа і Петрова, 18 “а” є чинним, а НВГА “ЕЛКО” є постачальником електроенергії.

На думку судової колегії зазначені обставини не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки, згідно «Правил користування електричною енергією”, затверджених Постановою НКРЕ України від 31.07.1996. № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р за № 417/1442, у редакції постанови НКРЕ України від 17.10.05. № 910, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.11.05. за №1399/11679 постачальником електричної енергії є суб'єкт господарювання, який отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії.

Крім того, відповідно до ст. 13 Закону України “Про електроенергетику” від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР,  діяльність з виробництва, передачі та постачання електричної енергії в Україні здійснюється за умови отримання відповідної ліцензії.

Таким чином, оскільки постачання електроенергії є ліцензованою діяльністю, а у НВГА “ЕЛКО” така ліцензія відсутня з 18.06.2003р.,  на думку колегії суддів, підстави для розгляду НВГА “ЕЛКО” у якості постачальника електроенергії, який займає монопольне становище в межах власних технологічних електричних мереж  у 2005 та 2006 роках відсутні.

З огляду на викладене, неврахування зазначених обставин у рішенні адміністративної колегії від 19.04.2007 року  №14-рш призвело до необґрунтованого висновку, що відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України „Про захист економічної конкуренції" на ринку надання послуг з передачі електричної енергії НВГА „ЕЛКО" в межах власних технологічних електричних мереж та електроустановки ТП №4986,  відносно ТОВ „Укргазифікація-Південь" у 2005 року та 2006році займає монопольне становище з часткою 100%.

В зв'язку з чим, інші висновки, викладені в п. 2, 3, 4, 5 резолютивної частини зазначеного рішення щодо зловживання НВГА „ЕЛКО" своїм монопольним становищем, є також необґрунтованими та таким, що не відповідають дійсним обставинам справи та чинному законодавству.

Крім того, судом першої інстанції правомірно зазначено, що висновок адміністративної колегії щодо того, що позивачем  створено умови, при яких ТОВ „Укргазифікація-Південь" не мало змогу привести договір від 27.06.2002р. про користування електроенергією до вимог діючих ПКЕЕ, не відповідає чинному законодавству.

Оскільки, взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами, регулюються Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28.

Відповідно до п  5.1. ПКЕЕ договір про постачання електричної  енергії  є  основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.  Споживання електричної енергії без договору не допускається.

А згідно до п 5.23. ПКЕЕ зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, щодо невідповідності оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства та необхідності задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене рішення господарського суду Одеської області прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та,  а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 20.06.2007р. у справі №29/210-07-4291 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                             Л. І. Бандура

Суддя                                                                                 Л. І. Бойко

Суддя                                                                                 Т.А. Величко