ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.07.07р.

Справа № 1/107-07(3/110)

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина", м.Дніпропетровськ,

до  Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії “Теплотранс”, м.Дніпропетровськ,

про стягнення 266 840 грн. 32 коп.

Суддя  Рудь І.А.

Представники:

від позивача - Мирошниченко М.О., дов. №126/01-032 від 02.01.2007р. від відповідача - Добровольський О.В., дов. № 2134 від 11.12.2006р.

СУТЬ СПОРУ:

Постановою Вищого господарського суду України від 23.01.07 р. скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.06 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.10.2006 р., справу № 3/110 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Розпорядженням голови господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.07р. справу передано на розгляд судді Рудь І.А.

Ухвалою суду від 01.03.07 р. справу прийнято до провадження суддею Рудь І.А. та зупинено провадження у справі, у зв’язку з надходженням касаційної скарги Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії “Теплотранс” на постанову Вищого господарського суду від 23.01.07 р., та направленням справи до ВГСУ відповідно до запиту від 01.03.07 р.

Ухвалою господарського суду від 25.05.07 р. поновлено провадження у справі № 1/107-07(3/110) та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.06.07 р.

Відповідно до матеріалів справи, 28.03.2006 р. Відкрите акціонерне товариство "Дніпрошина" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії “Теплотранс” пені, індексу інфляції та 3% річних на загальну суму 266840грн. 32коп., за порушення зобов’язань відповідно до договору купівлі-продажу теплової енергії № 1735/04/П, укладеного сторонами 10.11.2004 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2005 р. у справі № 9/195 з Відповідача стягнуто суму основного боргу у розмірі 1713083грн. 02 коп., за надані Позивачем послуги.

Однак, несплаченою залишилася сума заборгованості, що складається з пені, 3% річних, інфляційних втрат, відповідно до розрахунку Позивача.

12.07.2007 р., при новому розгляді справи, Позивачем до господарського суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої сума позовних вимог становить: пеня у розмірі 152635грн. 68коп., інфляційні втрати –73961грн. 37коп., 3% річних – 33453грн. 65коп.

Детальне обґрунтування та розрахунок позову долучено до матеріалів справи (том 2, а.с.77-102).

Відповідач позовні вимоги заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. У відзиві на позов вказує, що заборгованість Відповідача за листопад 2004 р. –квітень 2005 р. виникла не за його вини, так як Позивачем рахунки за вказаний період не надсилались на адресу Відповідача.

Крім того, сторонами проводилися звірки взаєморозрахунків, відповідно до актів звірки за спірний період, сторони не тільки уточнили розмір заборгованості, але й скасували застосування пені.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, Відповідач вважає, що відповідальність за несвоєчасну оплату послуг з постачання теплової енергії несуть споживачі (мешканці ж/м Шинник та Кротова м.Дніпропетровська), які є фактичними споживачами теплової енергії.

Цей факт підтверджується умовами спірного Договору, відповідно до п.2.1. якого –предметом договору є продаж теплової енергії Продавцем Покупцю виключно для потреб населення.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувались перерви з 17.07.07 р. до 26.07.07 р., з 26.07.07 р. до 27.07.07 р.

В порядку ст.85 ГПК України, за згодою представників сторін, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, господарський суд,

встановив:

10.11.2004р. Сторонами укладено договір №1735/04/П купівлі-продажу теплової енергії (далі Договір).

У пункті 2.1. Договору сторонами обумовлено, що його предметом є продаж теплової енергії "Продавцем" (Позивачем) "Покупцю" (Відповідачеві) виключно для потреб населення.

Відповідно до п. 3.3 Договору Позивач зобов'язується передати Відповідачеві на період з 15.10.2004р. по 15.04.2005р. теплову енергію на межі балансової належності між Позивачем та Відповідачем в орієнтовному обсязі 88 000 Гкал/рік, а Відповідач - прийняти та оплатити Теплову енергію згідно з умовами Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору розрахунок за Теплову енергію здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача в наступному порядку: 25% від заявленого обсягу теплової енергії - до 10 числа звітного місяця; 25% від заявленого обсягу - до 20 числа звітного місяця; 30% від заявленого обсягу - до 30 числа звітного місяця.  Кінцевий розрахунок - впродовж  5  банківських днів з  моменту отримання платіжного розрахунку.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2005р. у справі №9/195 встановлено, що за період з жовтня 2004р. до квітня 2005р. Відповідачу передано теплової енергії та хімічно очищеної води на загальну суму 4894797грн. 90коп., за яку Відповідач частково розрахувався, сплативши 2973013грн. 70коп. та, у період вирішення спору судом, сплачено 199701грн. 18коп. У рішенні вказано, що Позивач, на виконання п.5.1. Договору, надав Відповідачеві для проведення розрахунків, рахунки на загальну суму 4894797грн. 90коп. Наведене рішення суду набрало законної сили.

Частиною 2 ст.35 ГПК України передбачено, що факти встановлені рішенням господарського суду ... під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, у яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до заяви Позивача про уточнення позовних вимог від 12.07.07 р., останнім, на прострочену Відповідачем суму, нараховано до стягнення з КП із транспортування покупної теплової енергії “Теплотранс” 152635грн. 68коп. пені, 73961грн. 37коп. інфляційних збитків, 33453грн. 65коп. 3% річних.

Відповідач проти позову заперечує. Детальне обґрунтування заперечень щодо позовних вимог, викладене Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, викладені у заяві про уточнення позову від 12.07.2007 р.,   підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на Договорі №1735/04/П купівлі-продажу теплової енергії від 10.11.2004 р., розділом 6 якого, сторони передбачили відповідальність за порушення договірних умов.

Відповідно до матеріалів справи, та як встановлено судом, заборгованість Відповідача підтверджується: Договором, помісячним розрахунком заборгованості, двосторонніми актами прийому-передачі виконаних робіт, двостороннім актом на відпуск-отримання теплової енергії, розрахунками стягуваної суми, актами звірки взаєморозрахунків з відображенням рахунків та сум оплати за отриману теплову енергію, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2005р. № 9/195.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника) надати послугу, яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане.

Відповідно до п. 6.2 Договору в разі несплати або несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію Покупець сплачує на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітний місяць.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, Позивач врахував строки позовної давності при стягненні неустойки (штрафу, пені) відповідно до ст.258 ЦК України, зробивши перерахунок суми, заявленої до стягнення.

Відкритим акціонерним товариством "Дніпрошина", починаючи з 24 березня 2005 року, за несвоєчасну оплату спожитої теплової енергії з січня 2005 року по квітень 2005 року було нараховано Комунальному підприємству із транспортування покупної теплової енергії "Теплотранс" Дніпропетровської міської ради пеню наступним чином:

- на вартість послуг, наданих в січні 2005 року, починаючи з 24 березня 2005 року

(з моменту подачі позовної заяви) по 25 березня 2005 року, відповідно до розрахунку № 1.

Станом на 24 березня 2005 року заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту

теплову енергію в січні 2005 року склала 53 824,10 гривень.

- на вартість послуг, наданих в лютому 2005 року, починаючи з 24 березня 2005 року

(з моменту подачі позовної заяви) по 10 вересня 2005 року на суму 997 112,59 гривень

відповідно до розрахунку № 2;

- на вартість послуг, наданих в березні 2005 року, починаючи з 9 квітня 2005 року

(п'ять банківських днів з 1 квітня 2005 року на підставі акту взаємних розрахунків) по 9

жовтня 2005 року на суму 1 095 229,10 гривень відповідно до розрахунку № 3;

- на вартість послуг, наданих в квітні 2005 року, починаючи з 7 травня 2005 року (п'ять

банківських днів на підставі рахунку, який отриманий представником відповідача 29 квітня

2005 року) по 4 листопада 2005 року відповідно до розрахунку № 4. Загальна сума пені склала"

152 635,68 гривень.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Сума інфляційних за весь час прострочення склала на дату подання позовної заяви -73 961,37 гривня, а сума трьох відсотків річних від простроченої суми склала - 33 453,65 гривень відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право будь-яким способом, що встановлений законом або договором.

Щодо заперечень Відповідача про стягнення пені з останнього, у зв’язку з тим, що Відповідач поставляє теплову енергію виключно для потреб населення, тому відповідальність за несвоєчасну сплату за спожиту теплову енергію повинні нести безпосередньо споживачі, то вони судом відхиляються, так як спростовуються вимогами матеріалів справи.

Відповідно до приписів Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суб'єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до Постанови ВГСУ від 23.01.07 р. у зазначеній справі, встановлено, що ...судами попередніх інстанцій неправомірно застосовано Закон України „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" від 13.11.1996 р., оскільки даний закон передбачає заборону нарахування по розрахунках з 1 жовтня 1996 р. та стягнення саме з громадян України, а не юридичних осіб пені за несвоєчасне внесення квартирної плати та за та стягнення саме з громадян України, а не юридичних осіб пені за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія, теплова енергія, водовідведення, утримання і експлуатація житла та прибудинкових територій, сміттєзбирання, ліфтове господарство.

Спірні правовідносини сторін грунтуються на Договорі №1735/04/П купівлі-продажу теплової енергії від 10.11.2004 р., розділом 6 якого, сторони передбачили відповідальність за порушення договірних умов.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги викладені у заяві про уточнення позовних вимог Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина" підлягають задоволенню у розмірі 152635грн. 68коп. - пені, 73961грн. 37коп. –інфляційний втрат, 33453грн. 65коп. –3% річних.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищеозначеного, керуючись ст.ст.33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства із транспортування покупної теплової енергії “Теплотранс” (49005, м.Дніпропетровськ, вул.Більшовицька, 32, , п/р 2329 в Південному відділенні КБ “Приватбанк”, МФО 305299) на користь Відкритого акціонерного товариства "Дніпрошина" (49600, м.Дніпропетровськ, вул.Кротова, 24, п/р 0100 в АППБ “Аваль”, МФО 305653, ) 152635грн. 68коп. (сто п’ятдесят дві тисячі шістсот тридцять п’ять грн. 68коп.) - пені, 73961грн. 37коп. (сімдесят три тисячі дев’ятсот шістдесят одну грн. 37коп.) –інфляційних втрат, 33453грн. 65коп. (тридцять три тисячі чотириста п’ятдесят три грн. 65коп.) –3% річних, 2601грн. 91коп. (дві тисячі шістсот одну грн. 91коп.) –витрат по сплаті державного мита, 114грн. 99коп. (сто чотирнадцять грн. 99коп.) –витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя

І.А. Рудь

Рішення підписано
27.09.07 р.