ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

02.07.07                                                                                           Справа  № 5/3476-12/420А

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої судді                                              Орищин Г.В.

суддів                                                                  Дубник О.П.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання Чубатюк О.В.

розглянув апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова (далі –ДПІ) від 26.03.2007 р. № 6979/10-010

на постанову господарського суду Львівської області від 28.02.2007 року

у справі № 5/3476-12/420А

за позовом спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сферос Електрон»(далі –СП ТзОВ), м.Львів

до відповідача ДПІ у Шевченківському районі м.Львова

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

від скаржника – Брославська О.О. –ГДПІ юр. від. (була присутня в судовому засіданні 18.06.2007 р.)

від позивача –Джурик А.Є. –предст., Качмар М.С. –предст.

В судовому засіданні 18.06.2007 р. оголошувалась перерва до 02.07.2007 р.

Права і обов’язки сторін, передбачені ст.ст. 49,51 Кодексу адміністративного судочинства України, представникам  роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області від 28.02.2007 р. у справі

№ 5/3476-12/420А (суддя Запотічняк О.Д.) задоволено позовні вимоги спільного українсько-німецького підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Сферос Електрон»(далі –СП ТзОВ), м.Львів, скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова від 21.11.2006 р. №/3/26652, №/3/26651, якими позивачу нараховано пеню в сумі 599321,72 грн. та 13391,53 грн. за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньо-економічної діяльності; від 27.11.2006 р. № 26792//3, яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток в сумі 243693,86 грн., де 194440,40 грн. –основний платіж та 49253,46 грн. –штрафні (фінансові) санкції та №/1/26752 - в сумі 19462,9 грн. (штрафні (фінансові) санкції); від 27.11.2006 р. № /3/26791 та                                    № /0/26790, якими позивачу визначено податкові зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 15796,50 грн., де 10531 грн. –основне зобов’язання та 5265,50 грн. –штрафні (фінансові) санкції та зменшено бюджетне відшкодування на суму 36500,40 грн.  і  нараховано штрафні (фінансові) санкції) в сумі 18250 грн.

Відповідач у справі – ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, подав апеляційну скаргу про скасування вищезгаданої постанови господарського суду, оскільки, на його думку, господарським судом неправильно оцінено фактичні обставини справи. Скаржник зазначає, що податковим органом за встановлені під час перевірки порушення, які не спростовані позивачем, а саме: по податку на прибуток - до складу валових витрат не належать витрати, які не підтверджені відповідними первинними документами, а в даному випадку, до складу валових витрат віднесено суми винагород за посередницькі послуги, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами; щодо штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД -  перерахування  коштів контрагенту за зовнішньоекономічним контрактом  за надані посередницькі послуги не здійснювались, а перерахування коштів фірмам “Webasto AG”  та    “Autoclima SPA” –безпідставне, окрім цього, підприємством подано ДПІ  у м. Львові  декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами без зазначення сум коштів, перерахованих за кордон, по яких перевищено встановлені терміни поступлення товарів; щодо донарахування податкового зобов”язання по ПДВ –позивачем не спростовано  факти безпідставного віднесення до податкового кредиту ПДВ з вартості виконаних робіт  ЛШБУ № 40, з  ремонтних робіт по електропідставнції ТП-15, яка на обліку підприємства не перебуває, а також, із надання послуг для впровадження/настроювання програмного продукту 1С:Підприємство.

Позивач з вимогами скаржника не погоджується з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (т.4, а.с.    ) та в усних поясненнях в судовому засіданні, вважає їх необґрунтованими і безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

При розгляді апеляційної скарги та матеріалів справи судовою колегією встановлено наступне:

За результатами проведеної ДПІ у Шевченківському  районі м.Львова планової документальної перевірки по питанню дотримання вимог податкового та валютного законодавства СП ТзОВ «Вебасто Електрон»з 01.07.2004 р. по 31.12.2005 р.,           03 квітня 2006 року складено акт за № 44/23-0/23972496, яким, зокрема, встановлено порушення п.п.7.4.4 п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на 14531 грн. та завищено від’ємне значення об’єкта оподаткування на 36500,40 грн.; п.п.1.32 ст.1 п.5.3, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на 200470 грн.; ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»- за порушення термінів поставки товару по імпорту нараховано пеню в розмірі 597505,34 грн.; за порушення 90-денного терміну надходження валютної виручки (товарів) за експортними операціями сума пені  складає  456,38 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 14 квітня 2006 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № /0/9480 про визначення позивачу суми податкового

зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 75747,10 грн., де 51031,40 грн. –основний платіж та 24715,70 грн. –штрафні (фінансові) санкції;

- № /0/9479  про визначення позивачу суми податкового

зобов’язання по податку на прибуток в розмірі 251730 грн., де 200470 грн. –основний платіж та 51260 грн. –штрафні (фінансові) санкції;

- № /0/9478, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові)

санкції на суму 599321,72 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення оскаржувались позивачем в адміністративному порядку. 21.11.2006 р. за результатами розгляду повторної скарги до ДПА у Львівській області, ДПІ у Шевченківському районі м.Львова прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД) № /3/26651 у розмірі 13 391,53 грн. і     № /3/26652 на суму 599321,72 грн. ; 27.11.2006 року ДПІ у Шевченківському районі м.Львова прийнято податкові повідомлення-рішення:

-          №/1/26752, яким визначено суму податкового зобов'язання (з врахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторі, на суму 19 462,90 грн.,

-          №/3/26791, яким визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) за платежем: податок на додану вартість на суму 15 796,50 грн.,

-          № /0/26790, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 36500,40 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції  в сумі 18250,00 грн.,

-          № /3/26792  про визначення суми податкового зобов”язання за платежем податок на прибуток на загальну суму  243693,86 грн.

Тому, позивач подав доповнення до позовної заяви (т. 3, а.с. 81, 82), в якому просив господарський суд скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.11.2006 року:   № /3/26652, № /3/26651, та від 27.11.2006 р. за                      №№ 26792//3, /1/26752, /3/26791, /0/26790.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам та матеріалам справи, судова колегія відзначає наступне:

У відповідності із статтею 1 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті",   виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у терміни виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 90 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного терміну потребує індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Згідно зі ст. 2 цього Закону  імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву термін, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Стаття 4 зазначеного вище закону передбачає ,що за порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, позивач та ТзОВ „Фалькат", а також,  фірми «Autoclima SPA»(Італія) та «Webasto AG»(Німеччина), уклали договори про відступлення права вимоги № 152 від 26.07.2004 р. та № 024 від 07.12.2004 р., згідно з умовами яких ТзОВ "Фалькат" (Білорусь) передало право першої вимоги від СП ТзОВ "Вебасто-Електрон" фірмам «Autoclima SPA»(Італія) та «Webasto AG» (Німеччина), а останні отримали законне право вимагати від СП ТзОВ "Вебасто-Електрон" сплати коштів належних до сплати ТзОВ "Фалькат" (Білорусь). Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності з даною нормою Закону було передано ТзОВ „Фалькат" свої права іншій особі за правочином і до нових кредиторів перейшли всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, але з необхідністю своєчасного повідомлення боржника про здійснену заміну кредитора.

Тобто, перерахування коштів СП ТзОВ "Вебасто-Електрон" на фірми «Autoclima SPA»(Італія) та «Webasto AG»(Німеччина) здійснені на підставі договорів №2201/04 від 22.01.2004 р., №1905/04 від 19.05.2004 р., № 1504/05 від 15.04.2005 р., договорів про відступлення права вимоги №152 від 26.07.2004 р. та № 024 від 07.12.2004 р., за вказівкою ТзОВ «Фалькат»(Білорусь), про що свідчать листи           № 189/Ф від 25.01.2005 р., № 108 від 04.05.2005 р., № 765 від 14.07.2005 р., № 112, № 143 від 12.09.2005 р., № 151 від 28.10.2005 р., № 859 від 28.10.2005 р., а також, на підставі рахунків, виставлених до оплати фірмами «Autoclima SPA»(Італія) та «Webasto AG»(Німеччина).

В зв”язку з викладеним,  порушення позивачем норм Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»не вчинялося, отже, відсутні підстави для нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.

Що стосується податкових повідомлень - рішень від 27.11.2006 р. №26792//3 та № 126752 про визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на прибуток, слід зазначити наступне:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, укладенню договору купівлі-продажу № 1530/23-804-3205 від 05.02.2003 р. передувала угода про співпрацю від 16.09.1998 р., укладена між ТзОВ "Фалькат" та СП ТзОВ "Вебасто-Електрон", згідно з якою сторони домовились про співпрацю в області реалізації, технічному і сервісному обслуговуванню продукції СП ТзОВ "Вебасто-Електрон". На виконання цієї угоди  була укладена передконтрактна угода від 19.06.2002 р. між ВРУП "Мінський автомобільний завод" та ТзОВ "Фалькат", представляючий інтереси СП ТзОВ "Вебасто-Електрон", про те, що ТзОВ "Фалькат" сприяє укладенню договору поставки продукції СП ТзОВ "Вебасто-Електрон" на ВРУП "Мінський автомобільний завод" (про це свідчать передконтрактні угоди між ВРУП Мінський автомобільний завод" та ТзОВ "Фалькат" від 05.01.2004р. та 13.12.2004р. та листи ТзОВ "Фалькат" № 2 від 05.01.2004 р., № 296 від 03.12.2004 р. направлені на СП ТзОВ "Вебасто-Електрон" про укладення договорів з ВРУП "Мінський автомобільний завод" на конкретний період та на певних умовах.)

Крім цього,  між позивачем і ТзОВ “Фалькат” були укладені угоди про  здійснення останнім робіт по передпродажній підготовці продукції позивача, а також, по монтажу, гарантійному та постагарантійному обслуговуванню даної продукції, що не було взято перевіряючими до уваги.

Тому, господарським судом в цій частині правомірно задоволено позовні вимоги та скасовано податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначені податкові зобов'язання з податку на прибуток.

Стосовно  нарахування податкового  зобов'язання з податку на додану вартість та зменшення суми бюджетного відшкодування, судова колегія відзначає наступне:

Згідно з п. п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»суми податку на додану вартість, сплачені (нараховані) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням (спорудженням) основних фондів, що підлягають амортизації, включаються до складу податкового кредиту такого звітного періоду, незалежно від строків введення в експлуатацію основних фондів.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, зокрема, з договору оренди № 49/2004-о, укладеного між фінансово - лізинговою компанією "Електрон - Лізинг" та позивачем, ФЛК "Електрон - Лізинг" надало позивачу в оплатне користування нежитлові приміщення, що знаходяться в корпусі № 1 з енергоблоком за адресою: м.Львів, вул Шевченка, 315. Згідно п.1.2 вказаного договору, приміщення буде використовуватись для ведення господарської діяльності. Як вбачається з п.1.4 договору оренди № 49/2004-о існувала необхідність проведення ремонту орендованого приміщення для пристосування орендарем даного приміщення до господарської діяльності.

Відповідно до договору № 26 від 11.11.2004 р. «Про благоустрій території»ЛШБУ №40 було проведено благоустрій внутрішньої території першого поверху будівлі переданої позивачу в оренду згідно договору оренди № 49/2004-о. Відповідно до договору № 24 від 30.07.2004 р. укладеного між позивачем та ПП «Святослав-Люкс», останнім було проведено ремонтні роботи по електропідстанції ТП 15.

Слід зазначити також, що право формування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи  чи придбані товари чи основні фонди почали використовуватись чи ні, тому,  ПДВ, сплачене в ціні придбання і встановлення/впровадження  програми “1С:Підприємство” правомірно віднесено позивачем до податкового кредиту.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підставі фактичних обставин і матеріалів справи.

Отже, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, п.п.6 і 7 р.YІІ Кодексу адміністративного судочинства України, -

Львівський апеляційний господарський суд  У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі м.Львова відхилити.

Постанову господарського суду Львівської області від 28.02.2007 року у справі №5/3476-12/420 А залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку, у відповідності із ст.ст.211, 212 КАС України.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

головуючий суддя                                                                Г.В. Орищин

судді                                                                                      О.П. Дубник

Г.Г. Якімець