ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.11.07р.

Справа № 33/400-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроммонтаж-2", м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальмонтаж-Плюс", м. Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя  Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: Донець С.О., адвокат, довіреність № 11 від 03.09.2007р.   Від відповідача: Андрияшевський І.О., довір. № 04 від 12.11.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агропроммонтаж”, м. Дніпропетровськ (далі –Позивач) звернувся з позовом до суду, до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю “Стальмонтаж-Плюс”, м. Дніпропетровськ, та просить визнати за ним право власності на будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19-А, згідно даних технічного паспорту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач зазначає, що він в 1993 року побудував, ввів в експлуатацію та використовує в своїй господарській діяльності будівлі та споруди, розташовані за адресою, м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19 (майстерні для виготовлення не стандартизованого устаткування).

10 червня 2007 року Позивач звернувся до Відповідача, з проханням надати йому цільову фінансову позику для підприємницької діяльності. Як забезпечення своєчасного виконання своїх зобов’язань, Позивач готовий надати Відповідачу в заставу свої будівлі і споруди по вул. Павлова, 19-А.

Відповідач відмовився визнавати право власності за Позивачем на відповідні об’єкти, посилаючись на відсутність у Позивача належним чином оформлених правовстановлюючих документів.

Як докази належності відповідного виробничого комплексу Позивачу, останній посилається на:

-          рішення виконкому Дніпропетровської міської Ради від 23 вересня 1993 року, згідно якого земельну ділянку по вул. Павлова площею 2099 кв.м. надали в користування ТОВ “Агропроммонтаж-2” для використання під майстерні для виготовлення не стандартизованого устаткування;

-          Акт робочої комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, виробничий комплекс з усіма допоміжними приміщенням від 14 грудня 1993 року;

-          Висновок про відповідність нормативним вимогам, виконаного будівництва виробничих будівель і споруд по вул. Павлова, 19-А від 10.10.2007р.;

-          Довідкою про знаходження нерухомого майна на балансі Позивача;

-          Наявністю технічного паспорту виготовленого КП “Дніпропетровське МБТІ”;

-          Розпорядження міського голови № 727р. від 18 серпня 2005, згідно якого будівлям та спорудам було присвоєно адресу вул. Павлова, 19-А.

Позивач підтримав свої  позовні вимоги  і просить суд їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що право власності на об’єкти нерухомості виникає з моменту його державної реєстрації, а саме в КП “Дніпропетровське МБТІ” та просить в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2007 року Позивач звернувся  з листом до Відповідача, з проханням надати йому цільову фінансову позику для підприємницької діяльності. Як забезпечення своєчасного виконання своїх зобов’язань, Позивач готовий був надати Відповідачу в заставу свої будівлі і споруди по вул. Павлова, 19-А.

Відповідач відмовився визнавати право власності за Позивачем на відповідні об’єкти нерухомого майна, посилаючись на відсутність у Позивача належним чином оформлених правовстановлюючих документів.

В ході судового засідання судом було досліджено докази по справі надані Позивачем та витребувані судом та встановлено:

23 вересня 1993 року Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі рішення № 925, вилучив із земель відведених комбайновому заводу рішенням № 227/2 від 11.04.1984 року, земельну ділянку по вул. Павлова площею 2099 кв.м. та надав її в користування ТОВ “Агропроммонтаж-2” для використання під майстерні для виготовлення не стандартизованого устаткування.

14 грудня 1993 року на підставі Акту робочої комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкту, виробничий комплекс з усіма допоміжними приміщенням, був прийнятий в експлуатацію.

Факт належного введення об’єкту в експлуатацію підтверджується Висновком про відповідність нормативним вимогам, виконаного будівництва виробничих будівель і споруд по вул. Павлова, 19-А від 10.10.2007р., наданим спеціалізованою установою, яка має право проведення таких робіт.

Починаючи з 1993 року спірні нерухомі об’єкти обліковуються на балансі Позивача.

Позивач з 1993 по 2003 рр. своєчасно сплачував орендну плату за землю на підставі договорів укладених з виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, а з 2003 року є платником податку на землю.

10 лютого 2004 року Позивач провів інвентаризацію споруд і будівель по вул. Павлова, 19-А та отримав в КП “Дніпропетровське МБТІ” технічний паспорт на спірні об’єкти.

18 серпня 2005 року на підставі Розпорядження міського голови № 727р, будівлям та спорудам було присвоєно адресу вул. Павлова, 19-А.

Станом на день подання позовної заяви, спірні об’єкти нерухомості знаходяться на балансі Позивача.

Позивач виконує капітальні та поточні ремонтні роботи відповідних об’єктів нерухомості, завдяки цим об’єктам проводе свою виробничо-господарську діяльність.

За час існування спірних об’єктів нерухомості ніхто з будь-яких фізичних чи юридичних осіб не заявляв свого права на ці об’єкти.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу  України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу  України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 320 Цивільного кодексу  України Позивач використовує спірне майно у своїй підприємницькій діяльності.

У відповідності зі ст.322 Цивільного кодексу  України Позивач несе тягар утримання спірного майна, що підтверджується балансом Позивача.

У ст. 331 Цивільного кодексу  України зазначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, яке відбулося 14.12.1993 року, згідно акту прийняття в експлуатацію.

Згідно ст. 182 Цивільного кодексу  України та на підставі Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445, право власності на об’єкти нерухомого майна підлягає обов’язковій державній реєстрації.

Підставою для реєстрації права власності є наявність правовстановлюючих  документів, перелічені у Додатку № 1 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджено наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 р. № 7/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, серед яких, в тому числі, п.10 - рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об’єкти нерухомого майна...

У зв’язку з відсутністю правовстановлюючих  документів на спірне майно та невизнанням права власності на об’єкти нерухомості Відповідачем, у відповідності до ст.392 Цивільного кодексу  України було  подано цей позов.

Посилання Відповідача на те, що у Позивача відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та відповідне майно не зареєстровано в органах БТІ, не приймається судом та спростовується первинними документами, що надані Позивачем та витребувані судом.

Згідно ч.1 ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі вищевикладеного,  суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по справі  суд  покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 44, 49, 82-85, 116  Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Агропроммонтаж-2” задовольнити .

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “Агропроммонтаж-2” (49047, м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19, ) право власності на будівлі та споруди, що введені належним чином в експлуатацію та знаходяться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19-А, згідно даних технічного паспорту:

№ п/п
літер по плану

Назва об’єкта

Площа (кв.м.)

А`-1, A``-1
Цех по виготовленню металевих конструкцій
696,6

А-2
Адміністративно побутове приміщення
199,6

Б-1
Механічний цех
238,3

В
Навіс
39,8

Г-1
Прохідна з службовим приміщенням
25,8

№ 1-5,7
Огорожа

№ 6
Споруди

І
Мостіння

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Стальмонтаж-Плюс” (49047, м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19, р/р 84001 в Петровському відділенні КБ “Приватбанк” м. Дніпропетровська,  МФО 305299,  ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Агропроммонтаж-2” (49047, м. Дніпропетровськ, вул. Павлова, 19, р/р в ДФ АКНБ МФО 305448 ) державного мита у розмірі 85 грн. та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у розмірі  118грн., про що видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Дніпропетровської області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

І.А. Рудовська

Рішення підписано