ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 жовтня 2007 р.
№ 13/149

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Воліка І.М.,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Кремінського районного територіального медичного об'єднання на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 5 червня 2007 року у справі № 13/149 Господарського суду Луганської області за позовом Закритого акціонерного товариства "Рубіжанськбуд",  Луганська область, до Кремінського районного територіального медичного об'єднання, Луганська область, про стягнення 59 396,21 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Подана Кремінським районним територіальним медичним об'єднанням касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Порядок сплати державного мита встановлений Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993р. № 15 та Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 р. № 7-93.

Так, відповідно до п. 14 Інструкції, при сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою) кредитної установи про зарахування мита до бюджету, який скріпляється  першим і другим підписами посадових осіб та відтиском печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Додане до касаційної скарги платіжне доручення № 1042 від 22 червня 2007 року не містить, на зворотній частині, відмітки кредитної установи про зарахування державного мита до держбюджету, а тому не може вважатися документом, що підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не дає підстав для перегляду постанови Луганського апеляційного господарського суду від 5 червня 2007 року в касаційному порядку і підлягає поверненню.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що після усунення обставин, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу, а прокурор внести касаційне подання в загальному порядку.

Звертаємо увагу на те, що реалізація права скаржника на повторне звернення з належно оформленою касаційною скаргою, передбаченого ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, не тягне автоматичного відновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ст. 110 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 111, 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кремінського районного територіального медичного об'єднання на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 5 червня 2007 року у справі № 13/149 повернути скаржнику.

Судді:                                                                                І. Волік

М. Михайлюк

Н. Дунаєвська