ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2007 р.
№ 6/576

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Воліка І.М.,
Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Закритого акціонерного товариства "Девон"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2007р.

у справі
№  6/576 господарського суду м. Києва

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Девон"

до

Акціонерного комерційного банку "Базис"
Акціонерного банку "ІНГ Банк Україна"

про
стягнення 60160000 грн. та визнання дій неправомірними

за участю представників сторін:

позивача
Яценко Я.В.,

відповідача 1
відповідача 2
Пилипенко О.С., Турчин С.О.,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.04.2007 р. у справі №6/576 (суддя: Ковтун С.А.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 р. (судді: Сотніков С.В., Дикунська С.Я., Дзюбко П.О.) в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив постанову скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарськими судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, підтверджене належними доказами, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

ЗАТ "Девон" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до АКБ "Базис" про визнання дій останнього неправомірними, стягнення збитків в сумі 50160000 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000 000 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.10.2006 р. клопотання позивача про забезпечення позову було задоволено частково, а саме накладено арешт на кошти АКБ "Базис", що знаходяться на кореспондентських рахунках, відкритих у Національному банку України, будь-яких інших банківських установах, в розмірі 60160000 грн.

Ухвалою  господарського суду м. Києва від 20.10.2006 р. скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду м. Києва від 12.10.2006 р. у справі № 6/576, у зв’язку з тим, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" накладати арешт на  кореспондентські рахунки заборонено.

Позивач повторно звернувся до господарського суду м. Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти АКБ "Базис", що знаходяться на кореспондентських рахунках, відкритих у Національному банку України, будь-яких інших банківських установах, в межах ціни позову, а саме - 60160000 грн.

Апеляційний суд відзначив, що позивач не надав жодних беззаперечних доказів на підтвердження утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідач 1 довів, що в нього достатньо активів для виконання рішення суду в разі задоволення позову, що підтверджується інформацією Асоціації українських банків, згідно якої станом на 01.11.2006 р. балансовий капітал банку складає 62600000 грн.

Крім того, згідно балансу АКБ "Базис" сума грошових коштів відповідача1 в Національному банку України та готівкові кошти банку складають 84801000 грн. та кошти в інших банках –71863000 грн.

Щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти АКБ "Базис", що знаходяться на кореспондентських рахунках, то апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку, що накладати арешт на  кореспондентські рахунки заборонено відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Апеляційний господарський суд зазначив про відсутність підстав вважати, що в разі задоволення позовних вимог виконання рішення господарського суду може бути утрудненим чи унеможливленим.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обгрунтованою.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2007 року у справі № 6/576 залишити без змін.

Головуючий,  суддя                                                                  М. Михайлюк

Судді:                                                                                      І. Волік

Н. Дунаєвська