ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

23.10.07                                                                                           Справа№ 28/263А

11 год 30 хв

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок плюс”, м. Львів

до відповідача 1: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

до відповідача 2: Головного управління державного казначейства України у Львівській області, в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі  м. Львова Головного управління  державного казначейства України у Львівській області, м. Львів

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення від 19.12.2006 року № /0/28675 та стягнення суми бюджетної заборгованості  з податку на додану вартість в розмірі 12594,29 грн.

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м.Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача:  Босак О.Є. - представник

Від відповідача 1: Мельничук В.А. –головний державний податковий інспектор, Перетятко Г.В. –головний державний податковий ревізор - інспектор

Від відповідача 2: не з”явився

Позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю “Юрок плюс” до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова та до Головного управління державного казначейства України у Львівській області, в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі м. Львова Головного управління  державного казначейства України у Львівській області про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення від 19.12.2006 року № /0/28675 та стягнення суми бюджетної заборгованості  з податку на додану вартість в розмірі 12594,29 грн.

В судовому засіданні 16.10.2007 року оголошувалася перерва до 23.10.2007 року для виконання  відповідачем 1  вимог ухвали суду від 18.09.2007 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які навів у  позовній заяві та додатковому  поясненні. Позивач зазначає, що перевіряючими не було встановлено порушення з боку ТзОВ “Юрок-плюс” порядку нарахування та сплати податкового зобов”язання з податку на додану вартість. Відповідно до п.п. 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, наявність у ТзОВ “Юрок-плюс” податкових накладних є підставою для включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість.На думку Позивача, ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, не пов”язує можливість включення до податкового кредиту та бюджетного вішкодування сум податку на додану вартість із наявністю порушень податкового законодавства у третіх осіб, зокрема тих, які не являлись контрагентами ТзОВ “Юрок-плюс”. Покликаючись на норму ст. 11 Закону України "Про систему оподаткування", Позивач стверджує, що враховуючи індивідуальний характер юридичної відповідальності, неправомірним є покладання негативних наслідків діяльності третіх осіб, на ТзОВ “Юрок-плюс”, в діях якого відсутні будь-які ознаки правопорушення податкового законодавства, в тому числі Закону України “Про податок на додану вартість”.За таких обставин, на думку Позивача спірне податкове повідомлення-рішення повинно бути визнано судом нечинним, а неправомірно зменшена сума бюджетного відшкодування підлягає стягненню з Державного бюджету на користь Позивача-ТзОВ “Юрок плюс”.

Відповідач-1 надав суду письмове заперечення на позовну заяву, яким заперечив позовні вимоги. Представники Відповідача-1 в судовому засіданні проти позовних вимог  заперечили, мотивуючи це тим, що для підтвердження факту правомірності вимоги платника на відшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, відсутньою є надмірна сплата податку на додану вартість до Державного бюджету за наслідком проведення фінансово-господарської операції її учасниками по усьому “ланцюгу” продажу та придбання товару. Тому, на думку Відповідача-1, оскільки факт сплати підприємством, що знаходиться на третьому ланцюгу суми податку на додану вартість в бюджет не підтверджується, у Позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування.

Відповідач-2 в судове засідання 23.10.2007 року уповноваженого представника не направив, надав суду письмовий відзив по справі, в якому покликаючись на норми порядку відшкодування податку на додану вартість, вказав на те, що відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється територіальними органами Державного казначейства за висновками податкових органів або за рішенням суду за місцем реєстрації платника податку. Відповідач-2  не несе відповідальності за діяльність тих чи інших органів, уповноважених видавати розпорядчі документи на проведення стягнення з державного бюджету.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, податкові та видаткові накладні, податкові декларації, матеріали зустрічних перевірок та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

23.10.2007 року відповідно до ч.3 ст.160 КАС України проголошено вступну і резолютивну частину постанови, повний текст постанови складено 29.10.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які з”явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

19.12.2006р. за результатами невиїзної документальної перевірки ТзОВ “Юрок-плюс” з питань правових відносин з ПП “Фірма “Торнадо” за квітень 2006р., головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи ДПІ у Шевченківському районі м. Львова Перетятко Г.В., було складено акт №880/23-031/30994872.

Згідно висновку акта перевірки, перевіряючими встановлено, що в порушення п.п. 1.8, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 №168/97-ВР із змінами та доповненнями ТзОВ “Юрок плюс” завищило суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість на 12594,29 грн.

В описовій частині акту перевірки (стр.5) вказано, що станом на дату підписання акту не встановлено надмірну сплату по податку на додану вартість по всьому ланцюгу придбання-продажу та не підтверджено зустрічними перевірками податковий кредит по ланцюгу придбання за квітень 2006р. на 12594,29 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у Шевченківському районі м. Львова було винесено податкове повідомлення – рішення №/0/28675 від 19.12.2006р., яким ДПІ у Шевченківському районі м. Львова на підставі п.п. “б”, “в”, п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21.12.2000р. та відповідно до п.п. 1.8 ст. 1, п.п. 7.4.1, 7.4.5, 7.7.1, 7.7.2,  Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. №168/97-ВР було зменшено суму бюджетного відшкодування ТзОВ «Юрок-плюс»з податку на додану вартість в розмірі 12594,29 грн. за травень 2006 року.

Перевіркою було встановлено, що ТзОВ «Юрок-плюс»було укладено угоду з ПП «Фірма Торнадо»за №07с/06 від 10.01.2006р. про купівлю-продаж шкіряної сировини.

На виконання умов угоди ПП «Фірма Торнадо» поставлено ТзОВ «Юрок-плюс»шкірсировину та виписано накладні та податкові накладні №9 від 03.04.2006р. на суму 74862,96 грн. в тому числі ПДВ 12477,16; №10 від 11.04.2006р. на суму 109105,80 грн. в тому числі ПДВ на суму 18184,30 грн.; №12 від 12.04.2006р. на суму 175278,84 грн. в тому числі ПДВ 29213,14 грн.; №13 від 17.04.2006р. на суму 64824,00 грн. в тому числі ПДВ 10804,00 грн.; №14 від 21.04.2006р. на суму 174350,28 грн. в тому числі ПДВ 29058,38 грн.

Як встановлено перевіряючими (стр.3) в акті перевірки, суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних внесені ТзОВ «Юрок-плюс»до реєстру отриманих податкових накладних та включені до складу податкових зобов’язань відповідного періоду в квітні 2006р. та відповідають даним податкової декларації з ПДВ за квітень 2006р.

Позивачем  оплачено вартість отриманого товару від ПП «Фірма Торнадо», при цьому, в складі сплати вартості отриманих товарів ТзОВ «Юрок плюс»було сплачено ПП «Фірма «Торнадо»суму податку на додану вартість в розмірі 99736,98 грн.

Як встановлено судом, на суму сплаченого ТзОВ «Юрок плюс»податку на додану вартість в розмірі 99736,98 грн. проведено зустрічну перевірку ПП «Фірма «Торнадо», в результаті якої взаєморозрахунки підтверджені.

При прийнятті постанови, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7 цього ж Закону встановлено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”,  податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як вбачається судом з акту перевірки, що був підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, перевіряючими не було встановлено порушення з боку Позивача за перевірений період порядку нарахування та сплати податкового зобов”язання з податку на додану вартість а також порядку формування сум податкового кредиту.

На думку суду, отримавши податкові накладні та здійснивши сплату податку на додану вартість, ТзОВ “Юрок-плюс” отримав право на включення сплачених сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При цьому, безпосереднім контрагентом по вищевказаних фінансово-господарських операціях з поставки шкіряної сировини було ПП “Торнадо” згідно угоди від №07с/06 від 10.01.2006р. Як встановлено судом, самим Відповідачем-1 в акті перевірки підтверджено взаєморозрахунки між Позивачем та ПП «Фірма Торнадо», також це підтверджено Довідкою  ДПІ у Галицькому районі „Про стан  взаєморозрахунків ПП «Фірма Торнадо»з ТзОВ “Юрок-плюс”.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи ПП «Арагві-Львів»та ПП «Сух і К»не являлись безпосередніми контрагентами Позивача, а перебували на другому та третьому ланцюгу операцій з поставки.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону «Про податок на додану вартість»платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі можлива несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Ст. 11 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платники податків і зборів.

Отже, відповідно до закріпленого в Конституції України принципу індивідуалізації відповідальності, ТзОВ “Юрок плюс” не може нести відповідальність за можливі дії третіх осіб, з якими Позивач не мав фінансово-господарських правовідносин.

Відповідач-1 також вказує на те, що внаслідок адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення та прийняття нових податкових повідомлень-рішень, оскаржуване податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, а отже, на думку Відповідача-1 не може бути предметом спору.

Вказане твердження Відповідача-1 є необгрутованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п 6.4.1 п.6.4 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо:

а) сума податкового зобов'язання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків;

б) контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження;

в) рішення контролюючого органу про нарахування суми податкового зобов'язання або стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом;

г) податкові зобов'язання (крім податкового боргу) розстрочуються або відстрочуються чи стосовно них досягається податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс;

д) податковий борг визнається безнадійним.

Як встановлено судом з матеріалів справи та відзиву Відповідача-1 на позовну заяву, оскаржуване податкове повідомлення-рішення в процесі адміністративного оскарження було залишено без змін.

В свою чергу, податкові повідомлення-рішенням, що були прийняті в процесі адміністративного оскарження у відповідності до п.5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», направлялись Позивачу для узгодження граничних строків зменшення суми бюджетного відшкодування.

Окрім того, на думку Відповідача-1 позовна вимога Позивача про стягнення з Державного бюджету суми заборгованості з податку на додану вартість не може бути предметом розгляду даної справи, оскільки на даний час в картці особового рахунку відсутні відомості про підтвердження права Позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 12 594,29 грн. за травень 2006р.

Суд не погоджується з даним твердженням Відповідача-1, оскільки відповідно до п. 4.1 „Порядку відшкодування податку на додану вартість”, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації, Державного казначейства України від 2 липня 1997 р. N 209/72 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України від 21 травня 2001 р. N200/86) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 червня 2001 р. за N489/5680, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.

Окрім того, існування порушеного права, що підлягає судовому захисту, не залежить від наявності відповідних відомостей в картці особового рахунку такого платника податку.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач-1 не надав суду доказів правомірності прийняття ним спірного податкового повідомлення-рішення та порушення Позивачем норм Закону України “Про податок на додану вартість”. Наведене в свою чергу, є підставою для задоволення позовних вимог ТзОВ “Юрок плюс”.

Згідно із ст. 162 КАС України, суд вправі визнати протиправним рішення суб’єкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, стягнути з відповідача кошти. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 19.12.2006 року № /0/28675, яким ТзОВ “Юрок плюс” зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2006 року на суму 12594,29 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Як наслідок, виходячи із змісту норм п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», п.6.2 „Порядку відшкодування податку на додану вартість” ( відповідно до якого платник податку має право в будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету) підлягає задоволенню і вимога про стягнення на користь ТзОВ “Юрок плюс”  бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в сумі 12594,29 грн.

Судові витрати у вигляді 3 грн. 40 коп. та 125 грн. 94 коп. судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71, 86, 87, 94, 98, 158, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення –рішення ДПІ у Шевченківському районі м. Львова від 19.12.2006 року № /0/28675.

3.          Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державного казначейства України у Львівській області, в особі Управління державного казначейства у Шевченківському районі  м. Львова Головного управління  державного казначейства України у Львівській області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок плюс” (79024, м.Львів, вул. Жовківська, 63, ідентифікаційний ) бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в сумі 12594 грн. 29 коп.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок плюс” (79024, м. Львів, вул. Жовківська, 63, ідентифікаційний код 30994872)  129 грн. 34 коп. - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.