ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"17" серпня 2007 р.
Справа №     А18/254-07

м. Київ, вул.
Комінтерну, 16

(зал судових
засідань №  205)

Господарський суд Київської області
у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі   розглянувши матеріали адміністративної
справи

за позовом  Суб"єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

до  Броварської об'єднаної державної податкової
інспекції в Київській області

про      визнання недійсними (нечинними) та
скасування актів

За участю представників:

Позивач -  ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідач -  Білановська К.

Суть спору:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (далі - позивач)  до
Броварської об'єднаної  державної
податкової (далі - відповідач) інспекції про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень №НОМЕР_1, №НОМЕР_2, №НОМЕР_3, №НОМЕР_4 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій та Акту перевірки.

Провадження  в адміністративній справі було відкрите
відповідно до ухвали від  14.06.2007року
та  призначено розгляд справи на  06.07.2007
року.

В ході розгляду спору позивач
позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування позову посилається
на  невідповідність висновків  проведеної
податкової  перевірки  дійсним обставинам справи.

Відповідач надав письмові
заперечення проти позову, в яких  нвів
обставини та пояснення в обґрунтування
спірних  податкових рішень.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечується сторонами, суб'єкт
господарської   діяльності       фізична
особа   ОСОБА_1зареєстрована  виконавчим
комітетом Броварської міської Ради НОМЕР_5, ідентифікаційний   номер: НОМЕР_6.

Місцезнаходження суб'єкта
господарської діяльності відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію та
фактичне місце проживання: АДРЕСА_1

Суб'єкта господарської діяльності -
фізичну особу взято на податковий облік: 22.01.2004р. Броварською ОДПІ за
НОМЕР_7 та зареєстровано платником
податку  на додану вартість відповідно
до Закону України «Про податок на додану вартість»за  номером свідоцтва - НОМЕР_8 від 23.01.
2004року.

Фактично з 22.01.2004р. по
30.09.2006р., згідно з даними обліку доходів і витрат суб'єкт господарської
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 здійснювала оптову торгівлю лісом та
лісоматеріалами на території України та за її межами.

На підставі направлення від
09.02.2007 року №НОМЕР_9, виданого Броварською ОДПІ Київської області,
проведена виїзна планова документальна перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування суб'єкта
господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_1. За результатами перевірки
складений акт НОМЕР_10

За наслідками виявлених в ході податкової перевірки порушень  26.03.2007року були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_11;

- податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_12.;

- податкове повідомлення-рішення
НОМЕР_13.;

- рішення   про
застосування   штрафних   (фінансових)   санкцій
за   НОМЕР_14

- рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за НОМЕР_15

В ході розгляду спору судом встановлено, що інспектором помилково на
рішенні про застосування штрафних (фінансових) санкцій за № НОМЕР_15 було
набрано на комп'ютері номер НОМЕР_14 на суму 27 грн. Ксерокопія аркушів із
реєстраційної книги про реєстрацію податкових повідомлень-рішень за №НОМЕР_11,
НОМЕР_12, НОМЕР_13 та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій за
№НОМЕР_15, НОМЕР_14 додаються та аркушів із журналу реєстрації актів
документальних перевірок Броварської ОДПІ.

Таким чином, зазначена помилка не
спростовує факту встановленого порушення, підлягає виправленню, однак не тягне
наслідком скасування  спірного рішення і
не свідчить про його протиправність.

Позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав і охоронюваних законом інтересів посилаючись на
невідповідність  викладених   в
оспорюваному  Акті   фактів
дійсним   результатам його
господарсько-фінансової  діяльності.

Позивач заперечує твердження акту
перевірки, що СПД ОСОБА_1 здійснювала продаж товару - лісоматеріалів за
готівкові кошти на суму 12700 грн., зроблені на підставі висновків  про внесення таких коштів на розрахунковий
рахунок торгової виручки по квитанціях НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19.

В спростування зазначеного
факту  позивач зазначив, що у квитанціях
вказано призначення платежу «виручка», заперечує, що дані кошти отримані
внаслідок продажу лісоматеріалів, при цьому не
пояснює,  внаслідок яких
господарських операцій отримана  спірна
виручка.

Позивач наводить  суперечливі доводи, одночасно посилаючись на
неможливість отримання готівкової виручки за реалізацію лісоматеріалів, і в той
же час   підтверджує, що спірні кошти
були внесені на розрахунковий рахунок  в
якості виручки.

Позивач зазначає, що відповідно до
Положення про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 19.02.2001 року №72 (втрата чинності 15.02.2005
року) та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою Правлінням Національного банку України від
15.12.2004 року №637 (набрання чинності 15.02.2005 року) готівкова виручка
(виручка) - сума фактично одержаних готівкових коштів від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) і позареалізаційні надходження, де надано визначення
позареалізаційних надходжень, а саме, позареалізаційні надходження -
надходження від операцій, що безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції
(товарів, робіт, послуг) та іншого майна (включаючи основні засоби,
нематеріальні активи, продукцію допоміжного та обслуговуючого виробництва), у
тому числі погашення дебіторської заборгованості, заборгованості за позиками,
безоплатно одержані кошти, відшкодування матеріальних збитків, внески до
статутного капіталу, платежі за надане в лізинг (оренду) майно, роялті, дохід
(проценти) від володіння корпоративними правами, повернення невикористаних
підзвітних сум, інші надходження.

Таким чином, позивач стверджує, що
кошти у сумі 12700 грн. - це невикористані підзвітні суми, які були зняті з
рахунку для здійснення господарської діяльності та поверталися на рахунок,
однак  перевіряючи не  прийняли
пояснення позивача, внаслідок чого було безпідставно нараховано штрафних
(фінансових) санкцій в п'ятикратному розмірі суми невикористаних підзвітних
сум, а саме 63 500 грн.

Суд вважає,   припущення відповідача, що  позивач здійснював продаж товару -
лісоматеріалів за готівкові кошти, не стосується  правомірності застосованої відповідальності,
оскільки  факт внесення  готівкової виручки в касу підприємства  позивачем не заперечується, п.1 ст. 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг» передбачає
обов'язкове проведення готівкових коштів, отриманих за реалізацію  продукції (товарів, робіт, послуг), тобто
виручки,  і не вимагає зазначення   виду діяльності, за який отримана виручка.

Щодо не застосування реєстратора
розрахункових операцій, позивач вважає, що
у відповідності до п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг»зазначено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові
книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється
відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

Позивач вважає, що  підпадає під категорію суб'єкта малого
підприємництва, оскільки відсутні наймані працівники та обсяг виручки від
реалізації продукції за рік не перевищує 1000000 гривень. СПД ОСОБА_1 велися
книги обліку доходів і витрат, що зареєстровані у відповідності до вимог
чинного законодавства, причому інспектором Броварської ОДПІ у акті перевірки
вказано на правильність ведення книги обліку доходів та витрат.

При вирішенні спору суд враховує,
що  вищезеначена норма  п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг»  стосується не  суб'єктів малого підприємництва, а суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних осіб, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів
малого підприємництва, а саме Указу Президента України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва».

В ході розгляду спору судом  були витребувані  у позивача належні докази того, що його  доходи оподатковуються відповідно до законодавства
з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва,  однак позивач не надав суду докази
перебування на спрощеній системі оподаткування, в той же час   судом встановлено, що  позивач перебуває на загальній системі
оподаткування, тому на нього не поширюється
дія п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» .

Відповідно до п.1 ст. 3 Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі,
громадського харчування і послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених вищезгаданим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

П. 1 ст. 1 7 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг»із змінами та доповненнями, передбачає, що за здійснення
розрахункових операцій за реалізований товар в готівковій формі без
застосування реєстраторів розрахункових операцій застосовується штрафна санкція
у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів.

Позивач вважає, що інспектором необґрунтовано
було включено у розрахунок валового доходу готівкову виручку (невикористані
підзвітні кошти, які поверталися на рахунок), у зв'язку з чим  визначено порушення ст.13 ДКМУ «Про
прибутковий податок з громадян»  та  відповідно до Податкового повідомлення-рішення
від 26 березня 2007 року №НОМЕР_1 донараховано податкове зобов'язання в сумі
1857 грн. та податку на додану вартість по вітчизняних товарах всього 3176 грн.
(2117 грн. - основного платежу, 1229 грн. - штрафні санкції).

Постановою по справі про
адміністративне правопорушення серії АВ №НОМЕР_20 від 30 березня 2007 року
встановлено факт неналежного ведення обліку доходів та витрат, а саме заниження
оподаткованого доходу в 2004 р., 2005 р. в результаті чого, керуючись ч.І
ст.1641 СПД ОСОБА_1 притягнено до адміністративного стягнення у
вигляді штрафу у сумі 136 грн.

Крім того, позивач вважає, що йому
непотрібно придбавати торговий патент, оскільки
відповідно до ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»чітко визначає випадки коли необхідно придбавати
торговий патент, а саме, патентуванню підлягає торговельна діяльність за
готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних
карток, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності у пунктах продажу
товарів. Цією ж статтею визначено перелік пунктів продажу товарів. У зв'язку з
тим, що СПД ОСОБА_1 здійснює розрахунки виключно у безготівковій формі, у
підприємця відсутні пункти продажу товарів, і відповідно СПД ОСОБА_1 не
відноситься до категорії суб'єктів підприємницької діяльності, яким необхідно
придбавати торговий патент.

В ході розгляду спору судом
встановлено, що при   перевірці   даних
книги   обліку   доходів
та   витрат,   банківських
виписок   з розрахункових рахунків
виявлено:   в І кварталі 2004 року   заниження суми валового доходу на 3 707
грн.(обсяг експортних операцій без ПДВ),
НОМЕР_16 було внесено на розрахунковий рахунок НОМЕР_21 торгову виручку
в сумі 500 грн. в тому числі сума ПДВ - 83 грн., НОМЕР_17 було внесено на
розрахунковий рахунок НОМЕР_21 торгову виручку в сумі 9000 грн., в тому числі
сума ПДВ -    1500 грн., 24 лютого
2005року було внесено на розрахунковий рахунок НОМЕР_21 торгову виручку в сумі
2200 грн., в тому числі сума ПДВ 367 грн., 31
серпня 2005року було внесено на розрахунковий рахунок НОМЕР_21 торгову
виручку в сумі 1000 грн., в тому числі сума ПДВ -167 грн. Вищезазначені
кошти   не були включені до валового
доходу в поданих деклараціях за І квартал 2004р., ІІ квартал 2004року, І
квартал 2005року, ІІІ квартал 2005р., чим
порушено вимоги ст. 13. Декрету
Кабінету Міністрів  України       «Про
прибутковий  податок  з
громадян» та відповідно до п. 13 Інструкції «Про   прибутковий
податок  з   громадян»,
затвердженої  Наказом   ГДП1
України   від 11.04.1993р. №12,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.1993р. за №64 (із мінами
і  доповненнями)  де
зазначено,   що   оподатковуваним  доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі)    і    документально    підтвердженими    витратами,    безпосередньо зв'язаними з одержанням
доходу.

Перевіркою первинних документів,
якими підприємець підтверджувала витрати
в перевіряємому періоді, а саме - квитанцій до прибуткових касових
ордерів, банківських виписок  про  сплату
за  транспортні   послуги,
за  послуги   по
перевезенню  вантажів залізничного
транспорту, за послуги зв'язку, прибуткових накладних на отримання товару у
постачальників, товарних чеків на придбане дизельне пальне, будівельні
матеріали, встановлено завищення суми валових витрат у звітних періодах, а
саме: у І кварталі 2004р. до витрат безпідставно включено суму 1753,44грн., в
тому числі : витрати пов'язані з придбанням дизельного пального на суму 705
грн.; витрати пов'язані з придбанням товару (пиломатеріали), що не був
реалізований на суму 420 грн.; витрати понесені на придбання стільця офісного
на суму 210,00 грн.; витрати пов'язані з придбанням будівельних матеріалів на
суму 270,00 грн.; інші витрати, які не підтверджені документально на суму
148,44грн.

- у ІІ кварталі 2004р. до витрат
безпідставно включено суму 3294,61грн., в тому числі: витрати пов'язані з
придбанням дизельного пального на суму 743,17 грн.; витрати, пов'язані з придбанням
стола комп'ютерного на суму 1139 грн.; витрати пов'язані з придбанням телефону
«Моторола»на суму 850 грн.; витрати пов'язані з придбанням будівельних
матеріалів на суму 562,44 грн..

-          у Ш кварталі 2004р. до витрат
безпідставно включено суму 1110,95грн. в тому числі : витрати пов'язані з
оплатою телефонних переговорів у жовтні місяці 2004р. на суму 149,61
гри.(господарська діяльність не велась); витрати пов'язані з придбанням
дизельного палива на суму 120,43грн.; витрати пов'язані з придбанням інших
товарів (підшипник на суму 185 грн. насос на суму 18,00 грн. круг на суму 19,20
грн.,  гальмівна рідина на суму 9,80 грн.
замок навісний на суму 53,16грн., ключ на суму 14,00грн.) на суму 299,16 грн.;
витрати пов'язані з придбанням будівельних матеріалів на суму 541,75грн..

-          у ІІ кварталі 2005р. до витрат
безпідставно включено суму 373,37грн., в тому числі : виграти пов'язані з
оплатою телефонних переговорів у червні місяці 2005р. на суму 177,23грн.
(господарська діяльність не велась); інші витрати не підтверджені документально
на суму 196,14 грн.

-       у ІІІ кварталі 2005р. до витрат
безпідставно включено суму 384,72 грн. в тому числі: виграти пов'язані з
оплатою телефонних переговорів у липні, вересні місяцях 2005р. на суму
384,72грн. (господарська діяльність не велась).

Включаючи до витрат суми сплачені
за придбаний товар який не пов'язаний із здійсненням підприємницької
діяльності  позивачем було порушено
вимоги до ст.13. Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з
громадян»від 26.12.1992року №13-92 (зі змінами та доповненнями) та відповідно
до п.13 Інструкції «Про прибутковий податок з громадян», затвердженої Наказом
ГДПІ України від 21.04.1993р. №12. зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.1993р. за №64 (із змінами і доповненнями) де зазначено, що
оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між
валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. До
складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 23.03.1999р. №539-ХІУ із змінами та доповненнями.

Здійснюючи в травні місяці 2004
року, в лютому, серпні місяцях 2005року продаж товару за готівкові кошти, що
підтверджується внесенням на розрахунковий рахунок торгової виручки, без
придбання відповідного торгового патенту, є порушенням  п.2 ст.2. п.1, п.2 ст. 3 Закону України від
23.03.1996року №98/96-ВР «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»із змінами та доповненнями.

Кошти були внесені на розрахунковий
рахунок НОМЕР_21 : - НОМЕР_16 було внесено торгову виручку в сумі 500 грн.

НОМЕР_17  було
внесено   торгову   виручку
в   сумі 9000 грн.

-          24 лютого 2005 року було внесено
торгову виручку в сумі 2200 грн.,

-          31 серпня 2005 року було внесено
торгову виручку в сумі 1000 грн.

Відповідно до п.1 та п.2 ст.3
Закону України від 23.03.1996року №98/96-ВР «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», патентуванню підлягає оптова торгівля за готівкові
кошти у пунктах продажу товарів. Відповідно до п.3 ст. 3 вищезгаданого Закону
під пунктами продажу товарів слід розуміти будь-які стаціонарні, пересувні або
інші приміщення, різні види пересувної торгівлі і т.п., які використовуються
для здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону
України від 23.03.1996р. №198/96-ВР «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» із змінами та доповненнями, за здійснення
реалізації товару без придбання відповідного торгового патенту застосовується
штрафна санкція у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний
термін діяльності суб'єкта господарської діяльності.

Відповідно поданої декларації з ПДВ
за травень 2004року до Броварської ОДПІ по податку на додану вартість
встановлено порушення: до суми податкового зобов'язання відповідно до поданої
декларації не було включено суму 1583 грн. (сума внесеної торгової виручки на
розрахунковий рахунок).

Відповідно поданої декларації з
ІІДВ за лютий 2005 року до Броварської ОДПІ по податку на додану вартість
встановлено порушення: до суми податкового зобов'язання відповідно до поданої
декларації не було включено суму 367 грн. (сума внесеної торгової виручки на
розрахунковий рахунок).

Відповідно поданої декларації з ПДВ
за серпень 2005року до Броварської ОДПІ по податку на додану вартість
встановлено порушення: до суми податкового зобов'язання відповідно до поданої
декларації не було включено суму 167 грн. (сума внесеної торгової виручки на
розрахунковий рахунок).

Вищезазначені порушення призвели до
порушення вимог п.п.7.3.1 п.7.3 сг.7 Закону України «Про податок на додану
вартість»від 03.04.1997р. №168/97-ВР із змінами та доповненнями, де зазначено,
що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше.

Позивачем  відповідно поданої декларації з ПДВ за липень
2006року (вх. № НОМЕР_22) до Броварської ОДПІ було заявлено до бюджетного
відшкодування на рахунок платника податку суму 328 грн. Перевіркою встановлено
порушення:

Сума податкового кредиту відповідно
до поданої декларації склала - 328 грн. сума податкових зобов'язань склала -
відсутня До податкового кредиту включена сума 328 грн.(податкова накладна
№НОМЕР_23 на суму ПДВ 327,85грн. загальна сума 1967,10грн., виписана ТОВ
«Епіцентр»), податкова накладна виписана для власних потреб на придбані
електротовари та сантехнічні вироби, господарські товари (ксерокопія податкової
накладної додається).

Враховуючи вищевказане порушення
було порушено п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість»від 03.04.1997р. №168/97-ВР із змінами та доповненнями, де зазначено,
якщо платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до
складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки,
що сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок
відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Таким чином за результатами
перевірки на підставі п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 03.04.1997р. із змінами та доповненнями донарахована
сума ПДВ за травень місяць 2004р. склала 1583 грн., донарахована сума ПДВ за
лютий місяць 2005р. склала 367 грн. донарахована сума ПДВ за серпень місяць
2005 р. склала 167 грн., донарахована сума ПДВ за липень місяць 2006р. склала
328 грн. Всього донараховано ПДВ в сумі 2445 грн.

При перевірці поданих до
Броварської ОДПІ декларацій з ПДВ виявлено, що
позивачем не подавалось  податкову
декларацію з податку на додану вартість за період з 23.01.2004р. по
31.03.2004р. що призвело до порушення вимог п.п.4.1.4б п.4.1 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-111 (із змінами та доповненнями)
та п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від
03.04.1997р. №168/97-ВР із змінами та доповненнями де зазначено, що у строки,
передбачені для сплати податку, платник податку подає податковому органу за
місцем свого знаходження податкову декларацію незалежно від того, чи виникло у
цьому періоді податкове зобов'язання, чи ні.

Таким чином, судом встановлено
правомірність прийнятих  податкових
рішень та повідомлень,  застосована  відповідальність   є обґрунтованою встановленими  в ході податкової перевірки  порушеннями.

Щодо вимоги про визнання нечинним
Акту перевірки від  24.02.2007 року, в
цій частині  позовні вимоги  розгляду та задоволенню не підлягають,
оскільки  по суті оскаржуваний  документ -акт
перевірки, є лише документальним оформленням  проведених відповідачем дій, технічно
фіксує  встановлені в ході проведення
перевірки обставини і порушення, при цьому
не містить  владно-розпорядчих
приписів, тому безпосередньо не  породжує
для  позивача  правових наслідків.

Особливість актів податкових
органів полягає в тому, що вони складаються з двох документів, зокрема, припис,
який породжує правові наслідки  міститься
в рішенні (податковому повідомленні-рішенні) податкового органу, а фактичні
підстави для прийняття цього рішення -в акті перевірки дотримання податкового
законодавства.

Оскільки, відповідно до п. 1 ч. 1
ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності,    адміністративним
процесом не передбачено  визнання
недійсним та скасування  акту, який не
містить ознак рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України  в адміністративних справах  про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта владних повноважень  обов'язок щодо доказування  правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності  покладається на
відповідача,  якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем доведено правомірність проведеної перевірки та
застосування відповідальності спірними податковими рішеннями  та повідомленнями, в той час, як позивачем
позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський
суд дійшов  висновку, що позовні
вимоги   задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС
України,

п  о
с  т  а
н  о  в  и  в  :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про
апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження,
постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя