ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.07 р.                                                                               Справа № 12/244пн

Господарський Донецької області у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача – Алексєєв С.О., Трушкін В.І.

від відповідача – Данілова О.О.

розглянув у відкритому судовому засідання справу за позовом

Приватного підприємства “Тві-Карма” м.Первомайськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тандем” м .Донецьк про визнання зборів учасників ТОВ “ТАНДЕМ” неповноважними та такими, що не відбулися, визнання протоколу № 1/2003 зборів учасників ТОВ “Тандем” не дійсними та відновлення права ПП “Тві-Карма”,  як учасника ТОВ “Тандем”

СУТЬ СПОРУ

Приватне підприємство “Тві-Карма” м.Первомайськ звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тандем” м .Донецьк про визнання зборів учасників ТОВ “Тандем”, які відбулися 29.10.2003 року -  неповноважними та такими, що не відбулися, визнання протоколу № 1/2003 зборів учасників ТОВ “Тандем” не дійсними та відновлення права ПП “Тві-Карма” та визнання його  учасником ТОВ “Тандем” з 29.10.2003 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається  , що  засновник ПП ”Тві-Карма” не надавав повноважень директору  цього підприємства  приймати участь у загальних зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Тандем”, згідно  статуту ПП “Тві-Карма” до виключної компетенції засновника входить вирішення питання щодо вступу та виходу зі складу товариства, не повідомлення засновника  ПП “Тві-Карма” про  проведення зборів, відсутність кворуму для проведення зборів, ст.ст. 60, 61 Закону України “Про господарські товариства”.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати рішення зборів учасника ТОВ “Тандем”, які оформлені протоколом № 1/2003 від 29.10.2003 року недійсними з 29.10.2003 року та відновити права ПП “Тві-Карма” та признати його учасником ТОВ “Тандем” з 29.10.2003 року до теперешнього часу.

Відповідач проти позову заперечував посилаючись, що  директор ПП “Тві-Карма”, який був присутній на зборах ,  не приймала рішень щодо виходу ПП “Тві-Карма” зі складу учасників.    Вказане питання було розглянуто іншими засновниками відповідно до приписів ст. 64 Закону України “Про господарськи товариства”.  Вважає, що директор мав повноваження  представляти інтереси підприємства,  яке він очолює,  на загальних зборах учасників.

Позивач звернувся до суду з клопотанням щодо забезпечення позову шляхом  накладання арешту на майно, яке належить відповідачу та розглянути це питання без повідомлення відповідача. Суд в задоволені клопотання відмовляє у зв'язку з недоведеністю , що не прийняття  таких заходів утруднить або зробить не можливим виконання рішення по цій справі.

Позивач звернувся до суду з клопотанням щодо  поновлення строку позовної давності.  Клопотання судом задоволено.

Дослідивши обставини справи. вислухав пояснення представників сторін господарський суд встановив

Згідно тексту протоколу № 1/2003 зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Тандем” від 29.10.2003 року,  29.10.2003 року відбулися збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю “Тандем”.

На вказаний зборах були присутні :

-          Буняк Олександр Володимирович ,який володів 40,5  голосів

-          Мусатов Леонід Васильович , який володів –15.1 голосів

-          Верещагіна Олена Валеріївна ( директор) від імені ПП “Тві-Карма”, яке володіло  44,4 голосів

Голова зборів –  Мусатов Л.В., секретар - Буняк О.В.

На порядок денний було винесено наступні питання:

1.          Про приведення установчих документів Товариства відповідно до діючого законодавства України

2.          Про зміну виконавчого органу Товариства

3.          Про доповнення статуту новими видати діяльності

4.          Про зміну складу учасників Товариства

5.           Про перерозподіл внесків учасників у статутному фонді Товариства

6.           Про внесення змін до установчих документів.

Суд зазначає, що по четвертому питанню засновники Буняк О.В та  Мусатов Л.В. які у сукупності володіли 55,6 % голосів прийняли рішення у зв'язку з невиконанням обов'язків учасника Товариства ( неповне внесення вкладу до статутного фонду, не прийняття участі у діяльності Товариства та перешкоджання досягненню мети товариства) на підставі ст.64 Закону України “Про господарськи товариства” виключити зі складу учасників приватне підприємство “Тві –Карма”. Розрахунок з ПП “Тві –Карма” провести після затвердження звіту за рік, у якому воно виключено, але не пізніше 12 місяців з дня його виключення.

При цьому в протоколі зазначено, що представник ПП “Тві-Карма” не приймає участі у голосування на підставі ст. 64 Закону України “Про господарськи товариства”

Позивач просить суд визнати рішення недійсними у зв'язку з тим, що, на його думку, на вказаних зборах повинен був приймати участь або засновник ПП “Тві-Карма”, або інша особа, яка  діяла би на підставі доручення, так  як вирішення питання щодо виходу із інших товариств, повинен приймати виключно   тільки засновник ПП “Тві-Карма” (п. 4.3. статут ПП “Тві - Карма”) , а такого рішення він не приймав.

Розглядаючи вказаний спір,  суд виходить з наступного.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Такі ж положення містилися і в ст.62 ЦК УРСР, який діяв на час проведення загальних зборів.

Згідно частини 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків, здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону

Порядок створення органів юридичної особи встановлюються установчими документами та законом

У випадках встановлених законом юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників

Орган або особа яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов”язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень

У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичною особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала  чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Стаття 29 ЦК УРСР, який діяв на час проведення зборів, також закріплювала, що юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом.

Стаття 16 Закону України “Про підприємства в Україні” встановлювала, що керівник підприємства наймається ( призначається) власником або обирається власниками майна. При прийнятті ( призначені, обрані) власником або уповноваженим ним органом керівника підприємства на посаду , з ним укладається контракт ( договір, угода)

Відповідно до частини 2 ст. 16 Закону України “Про підприємства в Україні” керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком віднесених статутом до компетенції інших органів управління даного підприємства . Власник майна не має права втручатися в оперативну діяльність керівника підприємства.

В даному випадку, під час розгляду справи сторони підтвердили, що контракт з директором ПП “Тві-Карма”, яка була присутня на зборах не укладався.

Суд також  зазначає, що Закон України “Про підприємства в Україні”, який діяв на той час ,   визначав види підприємств  ( ст.2 Закону ).  До видів підприємств   були віднесені  і господарські товариства.

В той же час,  вказаний закон містив таке  поняття,  як об'єднання підприємств , які , за своєю правовою суттю, не були  підприємствами в розумінні ст.2 Закону України “Про підприємства в Україні”.

В даному випадку статут позивача відносить до компетенції засновника вирішення питання щодо участі та виходу зі складу об'єднань, але не містить положення щодо прийняття рішень щодо створення господарських товариств та виходу зі складу їх засновників. Тому посилання позивача, що питання щодо його виходу зі складу засновників  ТОВ “Тві-Карма”  повинно вирішуватися виключно засновником підприємства,  не відповідає дійсності.

Крім того,  з матеріалів  справи та тексту протоколу вбачається, що директор позивача, яка була присутня на зборах, взагалі не приймала рішення щодо виходу зі складу засновників. Позивача було виключено на підставі ст. 64 Закону України “Про господарськи товариства”.

Згідно статті 64 Закону України “Про господарськи товариства” ,учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Суд зазначає, що  згідно пояснень відповідача, позивач так і не виконав свої зобов'язання щодо внесення в повному обсязі внеску до статутного фонду

Враховуючи вищевказані обставини, посилання позивача, що присутній на зборах директор ПП “Тві-Карма” не мав права  голосувати та  приймати рішення щодо виходу позивача зі складу учасників відповідача, судом до уваги не приймаються.

Суд зазначає, що рішення щодо виключення позивача зі складу учасників приймалося відповідно до приписів ст.64 Закону України “Про господарськи товариства”

Позивач просить суд визнати вищезазначені рішення недійсними з посилання, що про скликання загальних зборів учасників не було повідомлено засновника ПП “Тві-Карма”

Але стаття  ст.61 Закону України “Про господарськи  товариства” не містить  зобов'язання  повідомлення саме засновників юридичних осіб, які є учасниками господарського товариства,  про скликання та проведення загальних зборів засновників товариства

Тому посилання позивача з цього приводу судом до уваги не приймається.

Позивач вважає, що загальні збори засновників  ТОВ “Тандем” було проведено без наявності кворума, встановленого ст. 60 Закону України “Про господарськи товариства”

Стаття 60 Закону України “Про господарськи товариства” встановлює, що збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники( представники учасників)  що володіють у сукупності більш як 60 відсотків голосів, а з питань, що потребують одностайності – всі учасники.

Згідно статуту відповідача , ( зміни до статуту ТОВ “Тандем” затверджені рішенням зборів учасників протокол № 1/2001 від 12.06.2001 року) та зареєстровані  за  № 0050209 в Реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності 16.07.2001 року)  учасниками товариства виступали  Буняк Олександр Володимирович, який володів 40, 5 % статутного фонду, Мусатов Леонід Васильович, який володів 15, 1  % статутного фонду,  ПП “Тві-Карма” яка володіла      44,4 %  статутного фонду.

У загальних зборах приймали участь Буняк О.В., Мусатов Л.В., ПП “Тві-Карма”, в особі директора, які у сукупності володіли більш як 60 % відсотків голосів

Згідно п.4.14 статуту позивача, директор вирішує самостійно всі питання діяльності підприємства, за виключенням віднесених   статутом до компетенції засновника, загальних зборів трудового колективу  та ради підприємства.

Відповідно до п.4.15 Статуту позивача, директор підприємства:

- без доручення діє від імені підприємства

- представляє підприємство у відношеннях з іншими юридичними та фізичними особами

- укладає договори ( у томі числі трудові)

-  видає доручення

-  відкриває в банках розрахункові та інші рахунки

- користується правом розпоряджатися майном підприємства

-  видає накази, дає вказівки, обов'язкові для всіх працівників підприємства,

-  відповідає перед засновником за високу ефективність діяльності підприємства

-          призначає та звільняє від посад заступника директора та пр.

З огляду на наведене та враховуючи приписи ст. 16 Закону України “Про підприємства в Україні”, ст. 29 ЦК УРСР, який діяв на той час,  посилання позивача,  що директор ПП “Тві-Карма” не міг представляти інтереси цього підприємства на загальних зборах ТОВ “Тандем”,  судом до уваги не приймаються

Враховуючи вищевикладене,  суд в задоволені позовних вимог відмовляє.

Судові витрати покласти на позивача

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову відмовити

Повний текст рішення оголошено в судовому засіданні

Суддя                                                                         Склярук О.І.