СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.10.07                                                                                 Справа № 3/510ад.

Суддя Доманська М.Л., розглянувши матеріали справи за позовом

Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності–виконавча дирекція, м. Луганськ

до Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство “Луганськтеплокомуненерго”, м.Луганськ

про стягнення 20640 грн. 10 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –не прибув (явка обов'язкова),

від відповідача –Нікітін В.В. (дов. від 19.09.07 № 15/42-17/440),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті страхових внесків в розмірі 20640 грн. 10 коп.

Розпорядженням заступника голови суду від 02.10.07 справу № 3/510ад передано на розгляд судді Доманській М.Л.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, характер спору,  де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відзивом на позовні заяву від 15.10.07 № 15/42-17-478, зданим у засіданні суду 16.10.07, відповідач у справі позовні вимоги визнав повністю.

Дослідивши  матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представника відповідча,  суд прийшов до наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.01.01  № 2240-ІІІ (далі –Закон № 2240-ІІІ) загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народження та похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян, у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності, вагітності та пологів, догляду за малолітньою дитиною, часткову компенсацію витрат, пов'язаних з народженням дитини, смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених у вказаному Законі.

Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд), відповідно до ст. 14 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.98 № 16/98-ВР, є органом, який здійснює керівництво та управління окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, проводить збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідний структурний підрозділ відповідача у справі зареєстрований як платник збору на обов'язкове соціальне страхування, що має найману робочу силу у Біловодській міжрайонній виконавчий дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування" від 11.01.01  № 2213 (зі змінами і доповненнями) та п. п. 3.1.1. "Інструкції про порядок надходження, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності" від 26.06.01  № 16 відповідач як суб'єкт підприємницької діяльності, що має найману робочу силу, повинне нарахувати 2,9% суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників та 0,5% - 1,0% від суми оплати праці найманих працівників. Та відповідно до підпункту 2 пункту 2 ст. 27 Закону № 2240-ІІІ страхувальник зобов'язаний нараховувати та сплачувати страхові внески в установлені строки та в повному обсязі.

Перерахування зазначених сум шляхом безготівкових розрахунків здійснюється страхувальниками - роботодавцями один раз на місяць - у день встановлений для одержання в установах банк коштів на оплату праці за відповідний період. Не сплачені в цей строк кошти вважаються недоїмкою.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій" суд здійснює правосуддя згідно з принципами верховенства права, забезпечуючи захист гарантованих Конституцією України і законами прав та законних інтересів юридичних осіб. У ч.3 ст. 3 цього Закону зазначається, що судова система забезпечує доступ правосуддя для кожної особи в порядку, установленому Конституцією України і законами. Таким чином, позивач у справі як юридична особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Згідно з фінансовим звітом про нараховані внески, перерахування та витрати, пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, форми 4-ФСС за І півріччя 2007 року станом на 05.07.07  за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків у сумі 25691 грн. 39 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на  свою користь .

Вiдповідач позовнi вимоги визнав у повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 112, 136 КАС України у разі визнання відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення .

Заборгованість відповідача по сплаті страхових внесків у сумі 25691 грн. 39 коп. підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем, тому підлягає до стягнення, а позов –до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач та заявник звільнені від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, у даному випадку не передбачено чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98,  112,136, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

постановив:

1.   Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство “Луганськтеплокомуненерго”, м. Луганськ, вул.К.Маркса,54, (фактичне місцезнаходження: м.Луганськ, кв. Восточний, 22), код 03340529,

на користь Виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати  працездатності, м. Луганськ, вул..Коцюбинського, 13, код 21785643,

заборгованість по сплаті страхових внесків у сумі 20640 грн. 10 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 19.10.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                  М.Л. Доманська