СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

21 серпня 2007 року
Справа № 2-26/4086.1-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Горошко Н.П.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Борисової Ю.В.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, товариства з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж";

відповідача: не з'явився, Миколаївської селищної ради;

розглянувши апеляційну скаргу Миколаївської селищної ради на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Проніна О.Л.) від 11 травня 2007 року у справі № 2-26/4086.1-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж"

(вул. Самокіша, 22, місто Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95000)

до          Миколаївської селищної ради

(вул. Радянська, 30, смт Миколаївка, Сімферопольський район, 97546)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 травня 2007 року  у справі № 2-26/4086.1-2007 (суддя Проніна  О.Л.)  позов задоволено у повному обсязі.

Судом визнано  право  власності за товариством з обмеженою відповідальністю  «Механомонтаж»на наступні будівлі на базі відпочинку «Наладчик», розташовані  у смт Миколаївка,  по вул. Набережна: літ. А - основне, площею І 13,4 кв.м.,   а - навіс, площею 44,7 кв.м., Б - основне, площею   10,0 кв.м., б - прибудова, площею 15,2 кв.м., Б1 -основне, площею 10,0 кв.м.,   61 -основне, площею 10,0 кв.м., В - основне, площею 10,0 кв.м., в1 - основне, площею 10,0 кв.м, в2 - основне, площею  10,0кв.м., вЗ - основне, площею                 8,0 кв.м.,  в4 - основне, площею 8,0 кв.м., Г - основне, площею 10,0 кв.м., г1 - основне, площею 10,0 кв.м., г2 - основне, площею 10,0 кв.м., гЗ - основне, площею 8,0 кв.м.,   г4 - основне, площею 8,0 кв.м., Д - основне, площею 10,0 кв.м., д1    - основне, площею 10,0 кв.м,   д2 - основне, площею 10,0 кв.м.,          Е - основне, площею 10,0 кв.м., е1 - основне, площею 10,0 кв.м.,    е2 - основне, площею  10,0 кв.м., Ж - основне, площею 10,0 кв.м., ж - прибудова, площею      37,2 кв.м., ж1 -основне, площею 10,0 кв.м., ж2 -основне, площею 10,0 кв.м.,             З - основне, площею 10,0 кв.м., з1 -основне, площею 10,0 кв.м., з2 - основне, площею 10,0 кв.м.,   И - основне, площею 10,0 кв.м.,    н1 - основне, площею 10,0 кв.м.,   и2 - основне, площею 10,0 кв.м.,  иЗ  - основне, площею 8,0 кв.м.,  и4- основне, площею 8,0 кв.м,   К —основне, площею 10,0 кв.м.,   кі - основне, площею 10,0кв.м.,   к2 - основне, площею 10,0 кв.м.,   Л - основне, площею 10,0 кв.м.,   лі - основне, площею 10,0 кв.м.,  л2 - основне, площею 10,0 кв.м.,                 М - основне, площею 10,0 кв.м.,   м1 - основне, площею 10,0 кв.м.,  м2 - основне, площею 10,0 кв.м.,   Н -основне,   площею 129,7 кв.м.,   н1- прибудова,   площею 19,8 кв.м.,   н2 - прибудова,   площею 21,0 кв.м.,   ґанок 30 штук , площею 24,8 кв.м.,  душові площею 14,8 кв.м.,   вбиральні, площею 14,8 кв.м., навіс, площею 62,5 кв.м.,  Т - основне,   площею 120,8кв.м.,   у відповідності з листом № 16 (план ділянки) інвентаризаційної справи.

Судом визнано  право власності за товариством з обмеженою відповідальністю  «Механомонтаж»на   будівлі    на   базі    відпочинку «Монтажник», розташовані    в смт Миколаївка, по вул. Набережна:    літ.  А - основна двоповерхова будівля, площею 273,7 кв.м., будівлі під літерами  Б, В, Г,Д, Е, Ж,З, И перебудовані в будівлю площею 470,00 кв.м. у  відповідності з листом № 6 (плану ділянки) інвентаризаційної справи.

Не погодившись з цим судовим актом, Миколаївська сільська рада звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 травня 2007 року  у справі № 2-26/4086.1-2007 скасувати.

Сторона вважає, що при прийнятті рішення судом грубо порушені норми матеріального і процесуального права, регулюючі спірні правовідносини, якими суд повинен був керуватися при розгляді справи, рішення постановлено з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку  відповідача господарським судом невірно застосовані  статті  128, 182, 331, частина 3 статті  376 Господарського  кодексу України.

Представники сторін у судове засідання  не з'явились, про  причини неявки судову колегію не повідомили, про час  та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує  сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальним правами.                                         Оскільки явка в судове  засідання представників сторін -  це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія визнала  можливим розглянути справу у відсутності представників товариства з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж" та Миколаївської селищної ради.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 21 серпня 2007 року у зв'язку з  відпусткою судді Плута В.М., було здійснено  його заміну на суддю  Борисову Ю.В.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши  справу, встановила наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж" звернувся до господарського суду з позовом  про визнання права власності на майно баз відпочинку "Монтажник" та "Наладчик", які розташовані по вул. Набережній у  смт Миколаївка.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж"  вказує на те, що дані об'єкти належали закритому акціонерному товариству  "Механомонтаж" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна № 37 від 20.06.2000, укладеного між закритим акціонерним товариством  "Механомонтаж"  та Фондом державного майна Автономної Республіки Крим.

03.04.2000 між закритим акціонерним товариством «Механомонтаж»ССУ –234 (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Механомонтаж»(покупець) було  укладено договір купівлі -продажу, відповідно до якого закрите акціонерне товариство «Механомонтаж»ССУ - 234 продало, а товариство з обмеженою відповідальністю  «Механомонтаж»придбало базу відпочинку «Монтажник», розташовану за адресою: смт Миколаївка.

Пунктом 2 договору від 03.04.2000 передбачено, що цей об'єкт належить продавцю на підставі договору купівлі - продажу № 37 від 20.06.2000, зареєстрованого на Кримській товарній біржі № 163 від 27.06.1996 та Сімферопольським міськвиконкомом № 1167 від 12.07.1996.

За актом прийому - передачі від 03.04.2000 продавець передав, а покупець прийняв продане за договором купівлі - продажу від 03.04.2000 майно: базу відпочинку «Монтажник», яка складається з двох будиночків тимчасового відпочинку та літньої кухні, а також інвентар.

03.04.2000 між закритим акціонерним товариством «Механомонтаж»ССУ –234 (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю   «Механомонтаж»(покупець) було укладено договір купівлі -продажу, відповідно до якого підприємство закрите акціонерне товариство  «Механомонтаж»ССУ - 234 продало, а товариство з обмеженою відповідальністю    «Механомонтаж»придбало базу відпочинку «Наладчик», розташовану за адресою: смт Миколаївка.

Пунктом 2 договору від 03.04.2000 передбачено, що цей об'єкт належить продавцю на підставі договору купівлі - продажу № 37 від 20.06.2000, зареєстрованого на Кримській товарній біржі № 163 від 27.06.1996 та Сімферопольським міськвиконкомом №1167 від 12.07.1996.

За актом прийому - передачі від 03.04.2000 продавець передав, а покупець прийняв продане за договором купівлі - продажу від 03.04.2000 майно: базу відпочинку «Наладчик», яка складається з будиночків господарських потреб, чотирьох трьох блочних будинків, вбиральні, душової, солярію, а також інвентар.

Господарський суд, посилаючись на  статтю 27 Закону України "Про приватизацію державного майна" прийшов до висновку, що закрите акціонерне товариство "Механомонтаж" викупило об'єкти баз відпочинку при  приватизації.

Однак позивачем  не було надано суду належних доказів, підтверджуючих,  що спірне майно придбане в процесі приватизації та змінено форму власності  з державної на  колективну, оскільки,  такого не вбачається з договору № 37 купівлі-продажу державного майна від 20.06.1996.

01.06.2000 між  Миколаївською селищною радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю  «Механомонтаж»(орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки.

Згідно договору Орендодавець передає на підставі рішення 12-ої сесії 23 скликання Миколаївської селищної Ради Сімферопольського району від 23.05.2000 в оренду Орендарю земельну ділянку загальною площею 0,08 га із земель загального користування під тимчасове використання під базу відпочинку «Монтажник»та земельну ділянку загальною площею 0,25 га під базу відпочинку «Наладчик», що розташовані в смт Миколаївка Сімферопольського району по вул. Набережна, а Орендар приймає ці земельні ділянки та зобов'язується сплачувати за них  орендну плату  у відповідності з умовами визначеними у цьому договорі.

Відповідно до пункту 1.2. Договору у користування Орендаря по цьому договору переходе земельна ділянка загальною площею 0,08 га під тимчасовою базою відпочинку «Монтажник», та земельна ділянка загальною площею 0,25 га під базу відпочинку «Наладчик»із земель загального користування, що розташовані в смт Миколаївка Сімферопольського району по вул. Набережна, а саме: для оздоровчого призначення.

Пунктом 1.5. Договору встановлено, що земельні ділянки, що є предметом цього договору, передаються в оренду строком на п'ять років по перше червня дві тисячі п'ятого року з правом подальшого продовження терміну цього договору. По закінченні терміну договору Орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

Згідно Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на  певний строк, а орендар зобов'язаний  використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та  вимог земельного законодавства.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Як вбачається з договору оренди земельної ділянки від 01.06.2000, орендодавець - Миколаївська селищна  рада  надала  в оренду позивачу земельні ділянки не з метою виконання будівельних робіт і їх забудови, а з метою використання під базами відпочинку для оздоровчого  призначення, одна з яких має статут  тимчасової.

Згідно постанови ДАБК від 17.03.2005 товариство з обмеженою відповідальністю «Механомонтаж»здійснило самочинне будівництво адміністративно-побудової будівлі розміром 12 х 6 м, а не реконструкцію будинків і споруд.

Таким чином, сам по собі факт законного користування на умовах оренди без права забудови, перебудови, реконструкції, знесення, не є підставою вважати, що  позивач має право на визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти без відведення земельних ділянок саме для цієї мети.

Крім того, згідно п.1 підпункту 1.5. договору «... після закінчення терміну договору Орендар має переважне право на продовження Договору на новий термін. В даному випадку зацікавлена сторона повинна повідомити письмово іншу сторону про бажання продовжити Договір на новий термін, не пізніше ніж за два місяці до його закінчення».

Згідно підпункту 4.3 пункту 4 «які-небудь зміни або доповнення до Договору здійснюються у письмовій формі і підписуються належним чином уповноваженими представниками сторін...».

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Механомонтаж»звернулось до Миколаївської селищної ради  з листом № 12  від 08.09.2005, оскільки строк дії договору закінчився 01.06.2005. У даному листі позивач просив укласти договір оренди на новий термін. Даний лист був розглянутий на 29 сесії 4 скликання Миколаївської селищної ради від 23.09.2005 роки і позивачу відмовлено в наданні земельної ділянки під розміщення бази відпочинку.

28 лютого 2006 року товариство з обмеженою відповідальністю «Механомонтаж»знов звертається в Миколаївську селищну раду із заявою про укладення договору оренди. Дана заява розглянута на 37 сесії 4 скликання Миколаївської селищної ради від 15 березня 2006 року.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Механомонтаж»було відмовлено у продовженні договору оренди на новий термін під розміщення тимчасової бази відпочинку «Монтажник».

Згідно  частини 3 статті 33 Закону України  "Про оренду землі"  у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору  оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку він підлягає  поновленню на той самий строк і на  тих самих умовах, які були передбачені договором.

У письмовій формі договір на  той самий строк сторонами не поновлено.

Матеріали справи не містять даних, що позивач звертався до суду з позовом про зобов'язання відповідача укласти договір оренди на той самий строк і на тих саме  умовах.

Також, позивачем не надані докази того, що в Кримському регіональному філіалі ГП «Центр ГЗК при Держкомземе України»в книзі записів реєстрації договорів оренди землі зроблена відмітка про продовження вищевказаного договору.

Таким чином, в відповідач використовує земельні ділянки баз відпочинку  "Монтажник" та "Наладчик"  із земель загального користування Миколаївської селищної ради без ухвалення радою рішення про надання землі, отримання документа, що засвідчує право власності або право користування земельною ділянкою.

Крім того, відповідно до частини 4 статті  376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

В матеріалах справи  наявні докази, що відповідач заперечує проти визнання за позивачем права власності на самочинне збудоване нерухоме майно на належних йому земельних ділянках.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам  землі або землекористувачам.

Також, судова колегія вважає, що  господарським судом безпідставно не було взято до уваги, що тимчасові бази відпочинку «Монтажник»та «Наладчик»розташовані в 100 метровій зоні строго режиму санітарної охорони Чорного моря, до забудови якої пред'являють особливі вимоги згідно статті 31 Закону України «Про курорти».

Земельна ділянка передавалася в оренду відповідачу під розміщення тимчасових баз відпочинку «Монтажник»та «Наладчик». При передачі земельної ділянки в оренду враховувалося, що забудова тимчасової бази відпочинку здійснювалася спорудами тимчасового барачного типу без інженерного  обладнання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1391 від 15.12.1997 (із змінами) затверджений Перелік населених пунктів, віднесених до курортних, згідно якому смт Миколаївка Сімферопольського району включений в перелік населених пунктів, віднесених до курортних.

Згідно статті 39 Земельного кодексу України використовування земель житлової і суспільної забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншою містобудівною документацією, планом земельно-господарського облаштування з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови. Згідно концептуальній схемі нового генерального плану смт Миколаївка, розробленої інститутом    «КримНГшроєкт»і    затвердженої   рішенням    26   сесії   23    скликання

Миколаївської селищної ради від 06.03.2002 роки, тимчасові бази відпочинку, зокрема і тимчасові бази відпочинку «Монтажник»і «Наладчик»підлягають реконструкції. Планується в цій зоні будівництво берегоукріплювальних споруд, загальнокурортної набережної, спортивних майданчиків, впорядкування території, розвиток інфраструктури курортної зони.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає помилковим висновок  суду про доказаність  позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Механомонтаж". Рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 101, пунктом 2 статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104,   105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Миколаївської селищної ради  задовольнити.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 травня 2007 року у справі № 2-26/4086.1-2007 скасувати.

3. У позові відмовити.

Головуючий суддя                                                  Н.П. Горошко

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Ю.В. Борисова