ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  13/650

04.04.07

За позовом     Товариство з обмеженою відповідальністю "Винодєл Молдови Компані"

до                     Приватне підприємство "Продмаркет Плюс"

про                    стягнення заборгованості

Суддя

Представники:

Від позивача      -   Піхур О.В. - представник.

Від відповідача –   не з’явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості внаслідок не виконання зобов”язання за Договором №5/351 від 22.11.2005 року в розмірі –4 426,67 грн., пені у розмірі –256,47 грн.,  3% річних –41,86 грн , а також  витрат по сплаті державного мита, та  витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2006 року (Суддя Євдокимов О.В.) було порушено провадження в справі № 13/650 та призначено до розгляду на  28.11.2006 року.

Згідно розпорядження Заступника Голови Господарського суду м. Києва від 05.02.2007 року №04-1/257, в зв”язку з хворобою судді Євдокимова О.В., з метою уникнення затягування розгляду справи, яка знаходилась в його провадженні, справу № 13/650 передано до провадження судді Станіку С.Р.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2007 року розгляд справи було призначено на 07.03.2007 року.

В судовому засіданні 07.03.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд позов задовольнити.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 08.02.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 07.03.2007 року представник відповідача не з”явився. Через канцелярію Господарського суду ніяких заяв та клопотань не подавав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2007 року розгляд справи було відкладено до 04.04.2007 року.

В судовому засіданні 04.04.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позов не надав, у відповідному порядку з загального відділу канцелярії Господарського суду міста Києва заяв, клопотань чи інших пояснень по суті спору по справі  № 13/650 не надходило, повноважний представник відповідача у судове засідання 04.04.2007 року не з’явився, причини неявки не повідомив.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” до Приватного підприємства “Продмаркет плюс”,  Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” (Постачальник), в якості продавця з однієї сторони, та Приватним підприємством “Продмаркет плюс” (Покупець), в якості покупця, з –другої, було укладено Договір № 5/351, згідно умов якого постачальник  зобов”язується передати у власність покупця належну постачальнику продукцію, а покупець приймає на себе зобов”язання сплатити вартість товару, у відповідності з умовами даного договору.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору № 5/351 від 22.11.2005 року постачальник зобов”язався в строки, обумовлені сторонами даного договору додатково, передати зі свого складу партію товару Покупцеві, підписавши при цьому супровідні документи (накладну).

Згідно з п.5 вищенаведеного Договору оплата за кожну відвантажену партію товару здійснюється по мірі її реалізації, але не пізніше 14 днів з моменту її отримання покупцем.

Пунктом п.6.1. Договору № 5/351 від 22.11.2005 року у випадку прострочки платежу Покупець зобов”язаний відшкодувати всю понесену Постачальником в зв”язку з цим шкоду.

Згідно накладних № КВМ –290746 від 28.11.2005 року на суму –1327,42 грн., № КВМ-000542  від 17.02.2006 року на суму –1492,11 грн., № КВМ-000176 від 21.03.2006 року на суму –1607,14 грн. позивачем (Постачальник) поставлено, відповідно до умов Договору № 5/351 від 22.11.2005 року, відповідачу (Покупець) товар  на загальну суму –4426,67 грн.

Відповідачем прийнято відповідно 28.11.2005 року, 17.02.2006 року  та 21.03.2006 року визначений у накладних № КВМ –290746 від 28.11.2005 року на суму –1327,42 грн., № КВМ-000542  від 17.02.2006 року на суму –1492,11 грн., № КВМ-000176 від 21.03.2006 року на суму –1607,14 грн. товар, на загальну суму –4426,67 грн., що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача та скріплено печетками юридичних осіб .

Відповідно до умов Договору № 5/351 від 22.11.2005 року оплата відповідачем повинна була бути здійснена по накладним  № КВМ – 290746 від 28.11.2005 року, № КВМ-000542  від 17.02.2006 року, № КВМ-000176 від 21.03.2006 року протягом чотирнадцяти банківських днів з моменту отримання товару.

Однак, відповідно до позовної заяви, відповідач не розрахувався в повному обсязі за отриманий товар, що відповідачем у визначений ГПК України спосіб, не оспорювалось, заперечень у визначеному порядку до суду не надходило.

03.02.2006 року позивачем було надіслано лист з претензією на адресу відповідача за  з вимогою провести повний розрахунок, сплативши  заборгованість. Даний лист, відповідно до позовної заяви та пояснень представника позивача, залишений відповідачем без відповіді.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

В статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо    внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов”язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов”язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” - умови Договору  № 5/351 від 22.11.2005 року щодо передачі товару, виконав належним чином: позивачем (продавець) було поставлено відповідачу (покупець) товару згідно видаткових накладних на загальну суму 4 426,67 грн., а відповідач – Приватне підприємство “Продмаркет плюс” –свої зобовязання за зазначеним договором по оплаті отриманого від позивача товару в сумі 4 426,67 грн. - не виконав. На даний час у  відповідача перед позивачем за поставлений позивачем, але не оплачений відповідачем, товар, існує непогашена заборгованість в сумі 4 426,67 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Таким чином суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за  переданий позивачем та отриманий, але не оплачений відповідачем товар за Договором   № 5/351 від 22.11.2005 року в розмірі  4 426,67 грн. законною та обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов”язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Стаття 625 Цивільного кодексу України 2004 року встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач свої зобов”язання за Договором № 5/351 від 22.11.2005 року та накладними  № КВМ –290746 від 28.11.2005 року, № КВМ-000542  від 17.02.2006 року, № КВМ-000176 від 21.03.2006 року не виконав, а позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми 3% річних за наведене невиконання зобов”язань відповідачем за даним Договором у розмірі –41,86 грн., суд вважає дану позовну вимогу законною та обгрунтованою, та тако, що підлягає задоволенню в повному обсязі.Однак, у зв”язку з тим, що розрахунок 3% річних здійснений судом перевищує розраховану позивачем суму 3% річних заявлену до стягнення позивачем, суд вважає  за необхідне задовольнити вимогу позивача в розмірі заявленому останнім у розрахунку суми 3% річних, який доданий позивачем до позову, а саме в сумі –41,86 грн .

Стаття 547 Цивільного кодексу України 2004 року від 16.01.03 № 435-VI встановлює, що правочин   щодо   забезпечення   виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі, а правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Стаття 549 Цивільного кодексу України від 16.01.03 №435-VI встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають  правові  наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Стаття 230 ГК України від 16.01.03 № 436-IV встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня),  яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 551 ЦК України визначає, що якщо   предметом  неустойки  є  грошова  сума,  її  розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства та розмір неустойки,  встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно статі 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР платники  грошових коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню  в  розмірі,  що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статі 3 Закону України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22 листопада 1996 року N 543/96-ВР розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 ч.6 ГК України встановлено порядок застосування штрафних санкцій, відповідно до якого нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що відповідач свої зобов’язання по повній оплаті отриманого від позивача товару за Договором № 5/351 від 22.11.2005 року  належним чином досі не виконав: станом на день подачі позову його заборгованість перед позивачем  складає –4426,67 грн. Тобто, прострочення виконання зобовязання по повній оплаті відповідачем переданого позивачем товару за Договором  № 5/351 від 22.11.2005 року відбувалось:

Відповідачем прийнято 28.11.2005 року, 17.02.2006 року  та 21.03.2006 року визначений у накладних № КВМ – 290746 від 28.11.2005 року на суму –1327,42 грн., № КВМ-000542  від 17.02.2006 року на суму –1492,11 грн., № КВМ-000176 від 21.03.2006 року на суму –1607,14 грн. товар, на загальну суму –4426,67 грн, що підтверджується підписом повноважної особи покупця (замовника) та скріплено печаткою. Пунктом 5 Договору  № 5/351 від 22.11.2005 року сторонами погоджено, що оплата за кожну відвантажену партію товару здійснюється по мірі її реалізації, але не пізніше 14 днів з моменту її отримання покупцем

Відповідно до вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач свої зобов’язання відповідно до п. 5 Договору № 5/351 від 22.11.2005 року по своєчасній оплаті переданого позивачем товару в повному обсязі не виконав, а позивачем заявлена вимога про стягнення з останнього суми пені за неналежне виконання зобов’язання (остаточний строк виконання якого: відповідно до накладної № КВМ –290746 від 28.11.2005 року сплив 13.12.2006 року; відповідно до накладної № КВМ-000542  від 17.02.2006 року сплив 04.03.2006 року та відповідно до накладної № КВМ-000176 від 21.03.2006 року сплив 05.04.2006 року), яка відповідно до розрахунку позивача склала –256,47 грн., однак розмір пені, за розрахунком суду, здійсненого відповідно до п. 5 Договору № 5/351 від 22.11.2005 року  та в межах статті 232 Господарського кодексу України перевищує  розраховану та заявлену до стягнення позивачем та  складає:

(1327,42 грн.(сума згідно з  накладною № КВМ –290746 від 28.11.2005 року зобов”язання по якій мало бути виконано 13.12.2005 року ) х (9,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 серпня 2005 року / 365 днів) х 81 (кількість днів до виникнення нового зобов”язання відповідно до накладної  № КВМ-000542  від 17.02.2006 року останній день виконання якого сплив  03.03.2006 року ) = 55,97 грн.

(1492,11 грн.(сума згідно накладної  № КВМ-000542  від 17.02.2006 року зобов”язання по якій мало бути виконано 03.03.2006 року  + 1327,42 грн. (несплачений борг станом на 17.02.2006 року) х (9,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 серпня 2005 року / 365 днів) х 32( кількість днів до виникнення нового зобов”язання відповідно до накладної  № КВМ-000176 від 21.03.2006 року останній день виконання якого сплив 04.04.2006 року) = 46,97 грн.

(1607,14 грн. (сума згідно накладної № КВМ-000176 від 21.03.2006 року зобов’язання по якій мало бути виконано 04.04.2006 року  + 2819,53 грн. (несплачений борг станом на 21.03.2006 року) х  (9,5% х 2 облікова ставка НБУ встановлена з 10 серпня 2005 року / 365 днів) х 70 ( кількість днів до спливу піврічного терміну з якого припиняється нарахування штрафних санкцій відповідно до вимог статті 232 ГК України) = 161,30 грн., а в сукупності (55,97 грн + 46,97 грн. + 161,30 грн. =          264,24 грн.), а відтак  суд вважає  за необхідне задовольнити вимогу позивача в розмірі заявленому останнім у розрахунку суми пені, який доданий позивачем до позову, а саме в сумі –256,47 грн.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” до Приватного підприємства “Продмаркет плюс”- задовольнити в повному обсязі.

2.          Стягнути з Приватного підприємства “Продмаркет плюс”- (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Панфіловців,20, р/р № 0060 у філії АКПБ “Укрсіббанк”, МФО 300733), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Винодел Молдови компані” (код ЗКПО 32108133, місцезнаходження: 04212, м. Київ, вул. М. Тимошенка,19 р/р № 9 в АКБ “ Золоті Ворота” в м. Києві, МФО 300238)  суму основного боргу –4426(чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн. 67 коп.,  суми 3% річних –41(сорок одна) грн., 86 коп., пені –256 (двісті п”ятдесят шість) грн. 47 коп., а також 102 ( сто дві)  грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального   кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.