ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Справа №

За позовом

до

про

Суддя

Представники сторін:

Позивача :  Бондарчук С.М. - за довіреністю № 10 від 25.07.07р. ;

Відповідача :  Качуровська Н.М. - за довіреністю від 12.04.07р.

Суть спору:  позивач у позовній заяві просить суд стягнути із відповідача на підставі укладеного сторонами договору купівлі №1  від 22 вересня 2006 року  230350 грн.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач у письмовому відзиві на позов та представник у засіданні суду повідомив, що проти суми позову не заперечує. Наявність боргу пояснює складним фінансовим станом.

Розглядом матеріалів справи встановлено, що сторони 22 вересня   2006 року уклали договір купівлі-продажу №1 (надалі –договір). За вказаним договором позивач перерахував відповідачеві передплату у сумі 6074196 грн. за товар (метелобрухт), що мав бути проданий  позивачеві.

На виконання умов договору  відповідач відпустив позивачеві  металобрухт на  загальну суму 5843846 грн.

Недопостачання відповідача металобрухту склала 230350 грн.

У відповідності до п.8 договору  у разі невикрнання  зобов’язань щодо відвантаження  металобрухту постачальник (відповідач) повинен  повернути гроші протягом  двох днів з моменту  порушення графіка відвантаження.

Втім, взятих на себе зобов’язань щодо своєчасності повернення коштів відповідач    не виконав.

Дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, суд враховує наступне: відповідно до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 11 та ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Норма ст. 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно (товар) і зобов’язується сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.  Норми ст. 525 Цивільного кодексу України та  ст. 193 Господарського кодексу України передбачають, що одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

У відповідності  до ст. 530 ЦК України у разі, коли у зобов’язанні встановлений строк його виконання , то воно підлягає виконанню у  цей строк.

Як зазначалось вище,   згідно із  п.8 договору,   у разі невиконання  зобов’язань щодо відвантаження  металобрухту постачальник (відповідач) повинен  повернути гроші протягом  двох днів з моменту  порушення графіка відвантаження.

Таким чином позовні вимоги позивача  обґрунтовані,  відповідають нормам чинного законодавства та підлягає задоволенню.

Отже, дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований нормами чинного законодавства, підтверджений належними доказами та підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, на нього належить покласти зобов”язання сплати судових витрат.

Керуючись  ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із приватного підприємства "Металпромгруп плюс" (м. Хмельницький, вул. Довженка,14, кв.10, код 34474376) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Металсервіс" (м. Хмельницький, вул В.Чорновола, 41/2, код 31285678)  заборгованість у розмірі 230350 (двісті тридцять тисяч триста п’ятдесят) грн.   державне мито у розмірі 2303,50 (дві тисячі триста три)  грн. 50 коп ; витрати по оплаті послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 (сто вісімнадцять) грн.

Видати наказ.

Суддя