ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2007 р.
№ 28/9/268

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.
Владимиренко С.В.
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
Державної виконавчої служби у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від  3 травня 2007 року
у справі                                       № 28/9/268

за позовом
ДК  "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"

До

Державного підприємства "ВО "Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова" (далі - Завод)

Про
За скаргою відповідача
Стягнення 1 260 011,64грн.
На дії ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська (далі - ДВС)

за участю представників:

позивача: не з’явились;

відповідача: Галаніна В.М.;

ВДВС: не з’явились;

встановив:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Манько Г.В.) від 20 лютого 2007 року у справі № 28/9/268 відмовлено в задоволенні скарги Заводу на дії ВДВС.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 3 травня 2007 року (судді Прокопенко А.Є., Крутовських В.І., Дмитренко А.К.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області  від 20 лютого 2007 року скасовано; скаргу Заводу задоволено; визнано недійсним Постанову ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська  від 15 січня 2007 року "Про відкриття  виконавчого провадження"; змінити постанову від 11 січня 2007 року "Про закінчення виконавчого провадження" і виключити з її тексту інформацію щодо стягнення виконавчого збору і виділення його в              окреме провадження для подальшого виконання; зобов’язано ДВС у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська закінчити виконавче провадження щодо стягнення з Заводу виконавчого збору по справі № 9/268 на підставі постанови "Про стягнення з боржника виконавчого збору" від 13 квітня 2006 року.

ДВС звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, оскільки ним при винесенні оскаржуваного судового акту порушено норми процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення апеляційним господарським судом обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

20 вересня 2005 року господарським судом Дніпропетровської області винесено рішення по справі № 9/268 про стягнення з Заводу на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" 1 249 262,94 грн. заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 3, 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. № 606-ХІ/ (з відповідними змінами та доповненнями), примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, як судові накази.

Частиною 2 ст. 24 зазначеного Закону України передбачено, що державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

4 квітня 2006 року ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2005 року № 9/268 з встановленням строку для добровільного виконання до 11 квітня 2006 року.

Статтею 55 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою

накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

-          винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

-          винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановою від 27 квітня 2006 року ДВС на майно боржника на суму        1 500 000 грн. (простий вексель № , № ) було накладено арешт.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 2 листопада 2006 року між Управлінням Державного казначейства у Дніпропетровській області, головним фінансовим управлінням Дніпропетровської облдержадміністрації, фінансовим управлінням Дніпропетровської міської ради, КП ТПТЕ “Теплотранс”, Заводом, ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”,  НАК “Нафтогаз України” було укладено договір про організацію проведення сторонами  взаєморозрахунку з погашення заборгованості Заводу на суму 1 249 262,94 грн., на виконання якого Заводом платіжним дорученням № 7957 від 28 грудня 2006 року перераховано суму боргу в розмірі 1 249 262,94 грн. на рахунок ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”.

15 грудня 2006 року постановою Заступника начальника ДВС було знято арешт з майна, що належить Заводу, а саме - 2 простих векселя № , №  на загальну суму  3 000 000 грн.

11 січня 2007року заступником начальника ДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 9/268 про стягнення з Заводу на користь  ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України” боргу в сумі 1 249 262,94 грн.

Пунктом 2 цієї постанови було визначено про виділення в окреме провадження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 13 квітня 2006 року із залишком боргу в сумі 119 862,48 грн. для подальшого виконання, в результаті чого 15 січня 2007 року заступником начальника ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з Заводу виконавчого збору на користь держави із залишком суми 119 862,48 грн.

Апеляційним судом встановлено, що виконавча служба не здійснювала примусового стягнення боргу і перерахування грошових коштів на користь позивача, оскільки Заводом самостійно виконано судове рішення.

Відповідно до статті 46 Закону України “Про виконавче провадження”, п. 4.16.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р, виконавчий збір стягується у розмірі 10 % від фактично стягненої суми, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору у разі фактичного стягнення боргу.

Виходячи з викладеного, апеляційний господарський суд підставно зазначив, що виконавчий збір стягується в разі, якщо рішення було виконано примусово, та вираховується від фактично стягненої державним виконавцем суми.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. №14 “Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження”, яким встановлено, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір відповідно до статей 45, 46 Закону України “Про виконавче провадження” стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній по-перше, не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк, а по-друге, рішення було виконано примусово.

Оскільки, дії органу ДВС по стягненню з боржника виконавчого збору є неправомірними, тому апеляційним судом підставно визнано недійсною постанову ДВС від 15 січня 2007 року “Про відкриття виконавчого провадження” про стягнення з Заводу 119 862,48 грн. на користь держави виконавчого збору та як наслідок, змінено постанову ДВС від 11 січня 2007 року “Про закінчення виконавчого провадження” в частині виключення з її тексту інформації щодо стягнення виконавчого збору і виділення його в окреме провадження для подальшого виконання, а також зобов’язання ДВС закінчити виконавче провадження щодо стягнення з Заводу виконавчого збору по справі № 9/268 на підставі постанови “Про стягнення з боржника виконавчого збору” від 13 квітня 2006 року.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційним господарським судом в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і підставно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Виходячи з наведеного, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 3 травня 2007 року у справі № 28/9/268 залишити без змін, а касаційну        скаргу Державної виконавчої служби у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська - без задоволення.

Головуючий суддя                                                                       О. Кот

судді                                                                      С. Владимиренко

С. Шевчук