СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.07.07
Справа №  20/221/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом  Акціонерного товариства “Українська
пожежно-страхова компанія” в особі Запорізького обласного управління,
м.Запоріжжя

до Відкритого
акціонерного товариства “Автотранспортне підприємство  12327”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача: гр.ОСОБА_1, м.Запоріжжя

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивача:

1. гр.ОСОБА_2, м.Запоріжжя

2. гр.ОСОБА_3, м.Запоріжжя

3. гр.ОСОБА_4, м.Запоріжжя

про стягнення суми 11 397,78 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача
-Дзьобко В.О. (довіреність №21 від 03.01.2007р.);

Від відповідача  -Захаров Ю.В. (довіреність №588 від
17.10.2006р.);

Від
гр.ОСОБА_1. - не з'явився;

Від гр.ОСОБА_2.  -   не
з'явився;

Від гр. ОСОБА_3.-не
з'явився;

Від ОСОБА_4.-    не з'явився;

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений  позов про стягнення з відповідача на користь
АТ “Українська пожежно-страхова компанія” страхового відшкодування у розмірі 11
397 грн. 78 коп., виплаченого внаслідок ДТП, яка сталася 25.06.2006р. на
пр.Леніна у м.Запоріжжя за участю автомобілів ЛАЗ-695 державний №НОМЕР_1 та
Опель державний №НОМЕР_2.

Ухвалою господарського суду від
25.04.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/221/07,  судове засідання  призначено на 23.05.2007р. Ухвалою голови
господарського суду Запорізької області від 23.05.2007р. в порядку ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі продовжений на один місяць -до
20.07.2007р. Ухвалою суду від 23.05.2007р.
на підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладено на 11.07.2007р.,
потім на 20.07.2007р.

20.07.2007р. справу розглянуто, за
згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позові, просить позов задовольнити
на підставі  ст.ст. 993,1187,1191
ЦК України, ст.27 Закону України “Про страхування”. Позовні вимоги, зокрема,
мотивовані наступними обставинами. На підставі договору страхування №НОМЕР_3.
АТ “Українська пожежно-страхова компанія” в особі Запорізького обласного
управління виплатило суму 11 397 грн.78 коп. страхового відшкодування  за пошкодження автомобіля “Опель”, реєстраційний
№ НОМЕР_2. Указаний автомобіль був пошкоджений 25.06.2006р. на пр. Леніна в м.
Запоріжжі у результаті ДТП з вини ОСОБА_1. Вина ОСОБА_1. підтверджується
постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя у справі №3-9981/06 від
16.08.2006р. Цивільна відповідальність за шкоду життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації автомобіля застрахована в АТ “УПСК” в особі
Запорізької філії. Вважає, що згідно з ст.27 Закону України “Про страхування”,
ст.ст.993,1191 ЦК України після виплати страхового відшкодування до позивача в
межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за
завдані збитки, підлягає виплаті відповідачем сума 11 397,78 грн.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним. Згідно п.4.2.8. договору про страхування від
12.05.2006р., у випадку наявності осіб, винних у настанні страхового випадку,
страхувальник зобов'язанний надати страховику всі необхідні документи та
відомості для звернення зі зворотньою вимогою до винної особи в термін, що не перевищує
30 днів з дати виплати страхового відшкодування. Оскільки виплата
страхувальнику страхового відшкодування в сумі 11397,78 грн. була здійснена
24.07.2006р.,  АТ “Українська
пожежно-страхова компанія” в особі Запорізького обласного управління має право
звернення до винної особи зі зворотною вимогою в строк до 24.08.2006р. Тому,
через сплив 24.08.2006р. строку звернення до винної особи з вимогою про
відшкодування страхової суми в порядку регресу, позивач на теперішній час вже
втратив це право вимоги , а отже позивач втратив на теперішній час право вимоги
з ВАТ “Автотранспортне підприємство
12327” . Просить у позові відмовити.

Треті особи у судове засідання не
з'явилися, витребувана судом документи не надали. Суд визнав наявні матеріали
достатніми для розгляду справи у відсутність третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,
суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2006р. на пр. Леніна в м.
Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля “ЛАЗ-695”,
реєстраційний № НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля “Опель”,
реєстраційний.№НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок вказаної ДТП зазнав
пошкоджень автомобіль “Опель”, реєстраційний №НОМЕР_2, який на момент ДТП був
застрахований у АТ“Українська пожежно-страхова компанія” в особі Запорізького
обласного управління  згідно з договором
страхування наземного транспорту №НОМЕР_3.

Відповідно до звіту №НОМЕР_4
спеціаліста -  автотоварознавця  від 03.07.2006р., вартість матеріальної
шкоди, нанесеної володільцю автомобіля “Опель”, реєстраційний №НОМЕР_2 складає
14289,33 грн.

Згідно з страховим актом №НОМЕР_5,
розрахунком позивача, висновком про виплату страхового відшкодування  сума страхового відшкодування становить
11397,78 грн.

Відповідно до заяви страхувальника,  та умов договору №НОМЕР_3. АТ “УПСК” в особі
Запорізької філії сплатило суму 11397,78 грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером від  24.07.2006р.

Постановою Комунарського районного
суду м.Запоріжжя у справі № 3-9981/06 від 16.08.2006р. ОСОБА_1. визнаний
винним   у скоєні адміністративного
правопорушення,  передбаченого ст.124
КУпАП.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 власником ЛАЗ реєстраційний №НОМЕР_1 є
ВАТ “Автотранспортне підприємство”. Згідно з витягом з наказу №НОМЕР_7. гр.
ОСОБА_1. прийнятий на роботу водієм відповідача.

01.09.2006р. на адресу відповідача
був направлений лист №НОМЕР_8 щодо виплати страхового відшкодування в порядку
регресу.

28.09.2006р. АТ “УПСК” в особі
Запорізької філії отримало відповідь на лист про відшкодування майнової шкоди в
порядку  регресу НОМЕР_9, в якій було
зазначено, що відповідач відмовляє позивачу в задоволенні регресних вимог.

У зв'язку з цим позивач звернувся
до господарського суду  із позовом і
просить стягнути з відповідача на свою користь 11397,78 грн. та судові витрати.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши докази, пояснення представників сторін, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст.988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. ст.  525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав свої зобов'язання та сплатив страхове відшкодування у сумі
11397,78 грн.

Згідно з ст. 27 Закону України “Про
страхування”, ст.993 ЦК України до позивача, як до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних
витрат, перейшло право вимоги, яке страхувальник  мав до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода,    завдана
джерелом    підвищеної     небезпеки, відшкодовується  особою,
яка  на  відповідній
правовій  підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє   транспортним   засобом,
механізмом,   іншим  об'єктом, використання,  зберігання або утримання  якого
створює  підвищену небезпеку.
Особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної

небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди
було   завдано  внаслідок
непереборної  сили  або
умислу потерпілого.

Статтею 1191  цього Кодексу передбачено, що особа,  яка відшкодувала шкоду,  завдану іншою особою, має право  зворотної
вимоги  (регресу)  до
винної  особи  у
розмірі

виплаченого  відшкодування,  якщо
інший  розмір  не
встановлений законом.

Оскільки автомобіль застрахований
АТ “Українська пожежно-страхова компанія” (позивач), саме до позивача, який
сплатив страхове відшкодування, перейшло право вимоги про стягнення з
відповідача сплаченого страхового відшкодування у межах фактичних витрат.
Згідно з наданим позивачем розрахунку  та
письмових доказів у його підтвердження, наведених в описовій частині рішення,
такі витрати складають суму  11397,78
грн.

На підставі викладеного, позовні вимоги
підлягають задоволенню, а  заперечення
відповідача, викладені у відзиві, спростовуються  При цьому суд звертає увагу, що Законом
України “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів” передбачено, що він спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За обставинами справи право вимоги перейшло до позивача. Суд не бере до уваги
заперечення відповідача та вважає за необхідне зазначити, що перехід права
вимоги до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних
витрат, встановлений приписами закону, а саме -ст.993 ЦК України, тому не
потребує додаткового письмового погодження (встановлення порядку) переходу
цього права від страхувальника до страховика. Посилання відповідача на загальні
положення Цивільного кодексу України, якими, на його думку, законодавцем був
передбачений порядок переходу права вимоги до страховика прав страхувальника,
суд вважає необгрунтованим. Статями 512,513 ЦК України, на які посилається
відповідач, встановлено підстави заміни кредитора у зобов'язанні  та форма правочину щодо заміни кредитора у
зобов'язанні.  Відповідно до ст.510 ЦК
України сторонами у зобов'язанні  є
боржник і кредитор.  Із змісту заперечень
відповідача слідує, що він вважає необхідним укладення письмового правочину
щодо переходу до позивача прав страхувальника на підставі договору страхування
від 12.05.2006р. Тобто, повинен бути укладений письмовий правочин щодо заміни
кредитора. Між тим, договір страхування є правочином, який укладений між двома
особами - страховиком та страхувальником і породжує права і обов'язки  (зобов'язання ) лише для цих сторін, а не
третьої особи, яка причинила шкоду.  У
цьому зобов'язанні  особа, яка спричинила
шкоду, не є боржником. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування
одна сторона (страховик) зобов'язується
у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій
стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується  сплачувати страхові платежі та виконувати
інші умови договору.  Таким чином,
страхова компанія, яка згідно з ст.984 ЦК України спеціально створена для
здійснення страхової діяльності, не може бути одночасно у договорі страхування
і страховиком і страхувальником. Предметом спору є відшкодування шкоди,
спричиненої внаслідок ДТП.
Зобов'язання  із відшкодування шкоди
є недоговірними зобов'язаннями, регулюються спеціальним законодавством (
підрозділ 2) розділу Ш книги 5 ЦК України.

Суд також вважає необгрунтованим
посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до винної особи з
вимогою про відшкодування страхової суми в порядку регресу.  Згідно з п.4.8 договору страхування у випадку
наявності осіб, винних у настанні страхового випадку страхувальник
зобов'язаний  надати страховику всі
необхідні документи та відомості для звернення з зворотною вимогою до винної
особи в термін, що не перевищує 30 днів з дати виплати страхового відшкодування
(страхової суми). Таким чином, зазначеним пунктом встановлено зобов'язання  страхувальника (третьої особи) щодо передачі
в строк 30 днів документів, однак невиконання цього  зобов'язання страхувальником не  тягне за собою втрату страховиком права
звернення до суду з регресною вимогою, оскільки таке право  встановлено приписами закону. І терміном
звернення до суду за захистом такого права
може бути лише позовна давність, яка в даному разі не пропущена, і про
пропуск позовної давності відповідачем не заявлено.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються  на відповідача, оскільки спір виник внаслідок
його неправильних дій.

Керуючись  ст. ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства “Автотранспортне підприємство
12327” (69083, м. Запоріжжя, вул. Жасміна, 5, ) на
користь Акціонерного товариства “Українська пожежно-страхова компанія” в особі
Запорізького обласного управління (69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 149,
кор.1, п/р 59 у філії ВАТ “Державний Експортно-Імпортний банк
України” м.Запоріжжя, МФО 313979, )   суму 11397 грн. 78 коп., суму 113 грн. 98
коп. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної
сили.

Суддя                                                   Л.П.
Гандюкова

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.
Рішення підписано у повному обсязі
14.08..2007р.