ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

04.04.07 р.                                                                           Справа № 41/98а

м. Донецьк, вул. Артема, 157 к. 223

Суддя господарського суду Донецької області                            С.А. Гончаров

при секретарі судового засідання Возневій Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою           Товариства з обмеженою відповідальністю “Українські промислові

ресурси”,  м. Донецьк

до            Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька

про           визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/263/23-

111/30415558/1609/10 від 01.03.05р.

Позивач, ТОВ “Українські промислові ресурси”, звернувся до суду з клопотанням про стягнення з відповідача судових витрат на проведення експертизи.

Клопотання вмотивоване тим, що за результатами розгляду справи його позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, постанова по справі залишена без змін відповідною ухвалою апеляційної інстанції, проте, у постанові не було вирішено питання розподілу судових витрат в частині витрат на проведення експертизи.

Позивачем зазначено, що ним понесені витрати на проведення експертизи, а саме сплачено експерту 14000 грн. відповідними платіжними дорученнями.

Ухвалою по справі від 22 березня 2007 року питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат по справі було призначено до розгляду у судовому засіданні.

Експертом у судовому засіданні надані пояснення щодо нормативної вартості проведеної судової експертизи у науково-дослідних установах Мін’юсту.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши додатково надані документи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька про визнання частково недійсними податкових повідомлень-рішень: №/0/263/23-111/30415558/1609/10 від 01.03.05р. в частині податку на прибуток в сумі 25320грн. та штрафних санкцій з такого податку в сумі 12700грн. та №/0/263/23-111-30415558/1609/10 від 01.03.05р. в частині податку на додану вартість в розмірі 5200грн. та штрафних санкцій з такого податку в сумі 3400грн.

Ухвалою по справі № 41/98а від 19.10.2006р. роз’єднані у самостійне провадження позовні вимоги ТОВ “Українські промислові ресурси” до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/263/23-111/30415558/1609/10 від 01.03.05р. в частині нарахування податку на прибуток в сумі 25320грн. та штрафних санкцій з такого податку в сумі 12700грн. та про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/263/23-111-30415558/1609/10 від 01.03.05р. в частині нарахування податку на додану вартість в розмірі 5200грн. та штрафних санкцій з такого податку в сумі 3400грн.

Адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Українські промислові ресурси” до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька про визнання частково недійсним податкового повідомлення-рішення №/0/263/23-111/30415558/1609/10 від 01.03.05р. в частині нарахування податку на прибуток в сумі 25320грн. та штрафних санкцій з такого податку в сумі 12700грн. присвоєно номер 41/98а.

Постановою від 18.12.2006 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Українські промислові ресурси” до Державної податкової інспекції у Будьонівському районі м. Донецька задоволені в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2007р. постанову по справі залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою по справі від 21.04.2005р. призначалась судово-бухгалтерська експертиза, проведення якої було доручено судовому експерту Машиніченко О.А. Така експертиза була проведена, висновок судово-бухгалтерської експертизи № 97/24 від 05.09.2006р. долучений до матеріалів справи.

Як вбачається з постанови по справі від 18.12.2006 р. питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат пов’язаних з проведенням експертизи судом не розглядалось, рішення з цього питання не приймалось.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 87  КАС України, передбачено, що витрати на проведення судових експертиз відносяться до судових витрат.

Відповідно до ст. 92 КАС України, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу.

Стаття 94 КАС України встановлює порядок розподілу судових витрат, зокрема, ч. 1 цієї статті визначає, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень,  суд присуджує  всі  здійснені  нею документально  підтверджені  судові  витрати  з Державного бюджету України.

Крім того, частина третя наведеної статті 92 КАС України встановлює, що граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначений граничний   розмір   компенсації   витрат пов’язаних з проведенням судових експертиз Кабінетом Міністрів України встановлений у постанові КМУ № 590 від 27.04.2006р.

Таким чином, відповідно до наведених приписів процесуального закону та з урахуванням прийнятого рішення на користь позивача, тобто сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, розподіл судових витрат, повинен відбуватися шляхом присудження позивачу з Державного бюджету України документально підтверджених витрат у межах граничного розміру компенсації витрат пов’язаних з проведенням судових експертиз встановлених Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006р.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 14000 грн. Таке підтверджено наданими позивачем платіжними дорученнями від 04.07.2005р. № 196648 та від 06.06.2005р. № 196476, про сплату на користь Машиніченко О.А. платежів за судову експертизу по справі на підставі рахунків у розмірах, відповідно, 9000 грн. та 5000 грн.

Присутній у судовому засіданні експерт підтвердив отримання ним зазначених коштів в якості плати за проведення експертизи призначеної судом ухвалою по справі від 21.04.2005р.

Відповідно до Постанови КМУ № 590 від 27.04.2006р. (додаток, п. 5. 2), витрати пов'язані з проведенням судової експертизи не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту.

На вимогу суду експертом наданий розрахунок вартості експертизи проведеної на підставі нормативів встановлених у науково-дослідних установах Мін’юсту.

Згідно цього розрахунку на підставі даних про час роботи за відповідними видами робіт та вартістю 1 часу роботи експерта визначена вартість робіт у розмірі 14000,00 грн.

Експертом пояснено, що застосована ним вартість видів робіт є нормативною, встановленою у науково-дослідних установах Мін'юсту, при цьому, час роботи експерта у науково-дослідних установах Мін'юсту не нормується. Щодо накладних витрат зазначених у розрахунку, то їх розмір нормативами, встановленими у науково-дослідних установах Мін’юсту не визначається та серед витрат на проведення відповідних видів судової експертизи не передбачений.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що здійснені позивачем та  документально  підтверджені витрати на проведення судової експертизи по справі перевищують нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту на суму накладних витрат в розмірі 963,60 грн..

Таким чином, граничний розмір компенсації витрат пов’язаних з проведенням судової експертизи підлягає присудженню позивачу з Державного бюджету України в сумі 13036,40 грн.

Враховуючи викладене та керуючись Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006р. ст.ст.  87, 92, 94, 168, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю “Українські промислові ресурси” з Державного бюджету України витрати пов’язані з проведенням судової експертизи в сумі 13036,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя