ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Справа№

Господарський суд Львівської області у складі судді Сало І.А.

При секретарі Легуцькому І.Б.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративний позовом: Львівської дослідної станції Інституту садівництва Української академії аграрних наук, с. Неслухів Кам”янка-Бузького району Львівської області

до відповідача: Контрольно-ревізійного відділу у Кам”янка-Бузькому районі, м. Кам”янка-Бузька Львівської області

Про визнання нечинною Вимоги КРВ  у Кам”янка-Бузькому районі №30-15/333 від 31.07.2006р.

За участю представників сторін:

Від позивача : Горбай Р.С. –представник довіреність б/н від 01.06.2007р.

Від відповідача : Волянський О.Р. –нач.відділу довіреність №13-35/4854 від 12.07.2007р.

Сторонам, які беруть участь у справі, роз’яснено зміст ст.49-50 КАС України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, права заявляти відводи.

Позовну заяву подано Львівською дослідною станцією Інституту садівництва Української академії аграрних наук про визнання нечинною ухвали Вимоги КРВ  у Кам”янка-Бузькому раоні №30-15/333 від 31.07.2006р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.04.2007р. №3/384-3/236А ухвалу господарського суду Львівської області від 12.01.2007р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 10.05.2007 року прийнято справу до провадження та призначено розгляд на 29.05.2007р.

Розгляд справи відкладався з підстав наведених у відповідних ухвалах суду.

Позивачем в судове засідання 12.07.2007р. подано заяву про зміну та  уточнення позовних вимог в якій просить визнати нечинними  п.п. 2, 4 вимоги № 30-15/333 31.07.2006 року КРУ у Кам»янка–Бузькому районі.

Позивач –в судових засіданнях позов підтримав позовні вимоги, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, при цьому зазначив, що ним порушено лише вимоги щодо несумісності праці певними працівниками, жодних незаконних витрат по заробітній платі ним не здійснювалось а тому п.п. 2,4 вимоги № 30–15/333 є безпідставними.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, дав пояснення аналогічні викладеним в запереченні на позовну заяву, при цьому пояснив, що позивачем порушено вимоги щодо несумісності зайняття працівниками  певних посад, тому виплата заробітної плати є незаконною і підлягає відшкодуванню до державного бюджету.

В судовому засідані 12.07.2007р. судом проголошено вступну і резолютивну частину рішення. Постанова виготовлена та підписана в повному обсязі 16.07.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного::

З 10 по 28 липня 2006року проведена перевірка позивача контрольно–ревізійним відділом у Камянка–Бузькому районі з приводу складання та виконання кошторису доходів і видатків позивача за період з 01.01.2004р. по 30.06.2006року про що складено акт №30-38/29 від 28.07.06.

За наслідками перевірки відповідачем направлено вимогу №30-15/333 від 31.07.2006р.

Відповідно до п.2 вимоги зобов’язано позивача вжити заходів по відшкодуванню незаконних витрат по заробітній платі у сумі 27019, 69 грн. та сплаті внесків і зборів у фонди соціального страхування  у сумі 10026,63грн. відповідно до п.4 вимоги –вжити заходів щодо відшкодування незаконних витрат по сплаті збору на обов’язкове пенсійне страхування в сумі 739 грн.

Судом встановлено, що всупереч вимог п. 4 Постанови КМУ від 03.04.1993р. № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» на станції по сумісництву працювали Бабій О.В., Полохач Г.Т., Кук З.З.

Вищезазначені працівники працювали на Станції згідно штатного розпису, виконували свої трудові обов’язки згідно посадових інструкцій в межах фонду заробітної плати.

Перевіркою не встановлено перевищення виплат заробітної плати, тому жодних збитків державі не нанесено.

Враховуючи те, що нарахування зарплати вищезазначеним працівникам проводилось відповідно до чинного законодавства а отже і сплата  внесків у фонди соціального страхування та до ПФУ проводилась законно.

Відповідно до п.7 ст. 10 Закону України «Про державну контрольно–ревізійну службу в Україні»контрольно–ревізійному відділу надається право  - пред’являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету  виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовувалися з порушенням чинного законодавства.

Чинним законодавством України не передбачено обов’язку державних підприємств, установ, організацій які прийняли на роботу працівників в супереч вимог п. 4 Постанови КМУ від 03.04.1993р. № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій»повертати виплачену їм заробітну плату за виконані ними трудові обов’язки.

Суд приймає до уваги зауваження відповідача про те, що у зазначену суму входить надмірно сплачена сума в розмірі 1389,33грн. за використані відпустки, тому вимога відшкодувати надмірно виплачені кошти за використані відпустки відповідає вимогам чинного законодавства.

На відшкодуванні судових вират позивач не настоює.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 10 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні”, ст.ст. 6,7,17-19,69-71,86,94,158-163,167,257.258 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

i.

1.          Позов задоволити частково.

2.          Визнати частково нечинним пункт 2 Вимоги №30-15/333 від 31.07.2006р. щодо відшкодування незаконних витрат по заробітній платі та оплаті внесків і зборів у фонди соціального страхування за мінусом суми 1389,33грн. переплаченої за час щорічних відпусток.

3.          Визнати частково нечинним пункт 4 Вимоги №30-15/333 від 31.07.2006р. щодо відшкодування незаконних витрат на обов”язкове державне пенсійне страхування за мінусом сум, відшкодованих за переплату за час щорічних відпусток.

4.          Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, що визначені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя