ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.07 р.                                                                               Справа № 45/210

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, , м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Сервіс – Інвест”, , м.Донецьк

третя особа 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство „Енергоринок”, , м. Київ

третя особа 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національна комісія регулювання електроенергетики України, м. Київ.

третя особа 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго”, , м.Київ

про стягнення 20 233 176 грн. 74 коп.

Суддя     Б.Д. Плотніцький

При секретарі судового засідання Івашури О.А.

Представники:

Від позивача: Огнений А.Б. - довір., Каршенов Д.П. - довір.

Від відповідача: Тютюма К.В. - довір., Трифонов О.П. – довір., Запорощенко І.Ф. – дов.

Третя особа 1:  Бойко М.О. - юрисконс.

Третя особа 2: Піскунов А.В. - довір.

Третя особа 3: Стегнієнко А.В. – довір., Грачова О.М.- довір.

В засіданні суду брали участь Ігнатова К.О.

Згідно із ст.77 ГПК України у судовому засіданні 07.08.2007р. з 11-00год. оголошувалась перерва до 07.08.2007р. до 11-50год.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервіс - Інвест”, м. Донецьк про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 20 233 176 грн. 74 коп.

В порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявами №09/1-3-15 від 15.09.2006р. збільшив позовні вимоги до 21 745 785 грн. 69 коп. (за період з березня 2006р. по серпень 2006р.), №09/1-3-15 від 26.06.2007р. до 30 017 750 грн. 68 коп. (за період з березня 2004р. по травень 2007р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рахунки, які пред’явлені відповідачем для оплати, є завищеними, вимога по сплаті за транспортуванню електричної енергії магістральними електричними мережами є безпідставною, незаконною та такою, що суперечить умовам договору на передачу електроенергії №2880-У515/2003 від 24.06.2003р., оскільки послуга по транспортування електричної енергії магістральними електромережами включена в структуру оптової ціни електроенергії та фактично сплачена позивачем при купівлі електроенергії на оптовому ринку  по оптовому тарифу.

При цьому, позивач посилається на те, що Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь, у відповідності з умовами договору №2217 від 24.06.2004р., укладеного між ним та Державним підприємством „Енергоринок”, купував електричну енергію для власних потреб, яка передавалась магістральними електричними мережами НЕК „Укренерго” через підстанції „Зоря – 300кВ”, „Азовська – 220 кВ”, „Мирна-110 кВ”, які є власністю НЕК „Укренерго”, та на наявність ліцензії на здійснення підприємницької діяльності  по поставці електричної енергії.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Сервіс – Інвест” надало до суду письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог б/н від 16.07.2007р.

Заява №09/1-3-15 від 26.06.2007р. про збільшення позовних вимог господарським судом прийнята та вимоги позивача розглядаються саме з урахування вказаної заяви, тобто на суму 30 017 750 грн. 68 коп.

Відповідач у відзиві б/н від 01.09.2006р. позовні вимоги не визнає та стверджує про відсутність зобов’язання щодо повернення сплачених позивачем грошових сум.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що всі відносини між позивачем та відповідачем стосовно передачі місцевими (локальними) електричними мережами ТОВ „Сервіс – Інвест” електроенергії, яку позивач з березня 2004р. по червень 2006р. закуповував на підставі договору купівлі-продажу електроенергії на оптовому ринку електричної енергії у ДП „Енергоринок”, врегульовані укладеними між сторонами договорами: №2880-У515/2003 від 24.06.2003р., №У-213/2005/4782 від 22.06.2005р. та №У-418/2005/9291 від 19.12.2005р.

Щомісячно обсяг електричної енергії за спірний період підтверджується актами приймання – передачі та актами звірок.

Відповідач стверджує, що з березня 2004р. по червень 2006р. позивачем була сплачена та сума за передачу електричної енергії, яка міститься в узгоджених позивачем актах звірок, відповідно до умов договорів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.09.2006р. в якості третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучене Державне підприємство „Енергоринок”, м.Київ.

В поясненнях №777 від 17.10.2006р. (том 4 а.с.16—17) Державне підприємство „Енергоринок”, м.Київ надало пояснення, що платіж за використання магістральних та міждержавних електромереж розподіляється між всіма без винятку постачальниками, що купують електроенергію в оптовому ринку електроенергії, пропорційно обсягам купленої ними електроенергії незалежно від того, до яких підстанцій вони приєднані.

Одночасно, надані пояснення в частині формування ціни, відповідно до яких за умовами п.4.2 договору купівлі – продажу електричної енергії №2217/01 від 24.06.2004р., який укладений між ДП „Енергоринок” та ВАТ „ММК ім.Ілліча”, середньозважена ціна купівлі електричної енергії на оптовому ринку електроенергії ВАТ розраховується відповідно до Правил оптового ринку електроенергії, затверджених постановою НКРЕ №921 від 12.09.2003р., на підставі щоденних погодинних обсягів купівлі електроенергії на оптовому ринку електроенергії та погодинних оптових цін для постачальників електричної енергії.

Порядок визначення погодинних оптових ринкових цін та платежів постачальником здійснюється згідно з р.8.20 Правил оптового ринку електроенергії. Складовими оптової ринкової ціни є платежі виробникам електричної енергії, інвестиційна складова, платіж ДП „Енергоринок”, дотаційні сертифікати, платіж ДП НЕК „Укренерго”, а також у розрахунку оптової ціни враховується коефіцієнт втрат електроенергії у магістральних та міждержавних електромережах.

За погодинними оптовими ринковими цінами розраховується вартість електричної енергії для постачальників для кожної години доби.

Вартість електричної енергії, купленої постачальником за добу, визначається з урахуванням вирівнювальних націнок (знижок) для корегування платежу постачальнику у зв’язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, крім населення та населених пунктів.

Платіж ДП „НЕК „Укренерго” за проведення централізованого диспетчерського (оперативно - технологічного) управління та використання магістральних та міждержавних електромереж за розрахункову добу розраховується відповідно до п.8.13.1 Правил оптового ринку електроенергії на підставі обсягів електричної мережі, переданої магістральними та міждержавними електромережами, та відповідно тарифу, затвердженого НКРЕ.

При розрахунку оптової ринкової ціни ця величина рівномірно розподіляється між періодами максимального навантаження енергосистеми в цій розрахунковій добі.

Судовою ухвалою від 28.09.2006р. в якості третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучена Національна комісія регулювання електроенергетики України, м.Київ.

В поясненнях до позовної заяви №5484/13/17-06 від 19.10.2006р. (том 6 а.с.8-9) третя особа 2 пояснює, що одним з основних завдань НКРЕ є забезпечення проведеної цінової та тарифної політики в електроенергетиці (ст.12 Закону України „Про електроенергетику”), загальні принципи встановлення тарифів на енергію задекларовані у ст.17  Закону України „Про електроенергетику”, за змістом якої тарифи на передачу та постачання електричної енергії  місцевими (локальними) мережами регулюються НКРЕ.

ВАТ „ММК ім.Ілліча”  з березня 2004р. працює як ліцензіат за нерегульованим тарифом (незалежний постачальник), на якого поширюється дія ст.17 Закону України „Про електроенергетику”.

На виконання ст.17 Закону України „Про електроенергетику” НКРЕ прийнята постанова „Про порядок закупівлі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України ліцензіатами з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом” №1058 від 18.08.1999р.

Саме вказаною постановою запроваджений порядок, за яким ліцензіати з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом закуповують електричну енергію з оптового ринку електроенергії з урахуванням нормативних технологічних витрат електричної енергії при її передачі місцевими (локальними) електромережами на відповідному класі напруги.

Таким чином, Національна комісія регулювання електроенергетики України, м.Київ стверджує, що Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь є споживачем 1 класу напруги, а тому повинно сплачувати ТОВ „Сервіс – Інвест” за тарифом на передачу електроенергії місцевими (локальними) мережами 1 класу напруги.

Тимчасова методика розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, яка затверджена постановою НКРЕ №564 від 06.05.1998р., передбачає розрахунок тарифів на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами на відповідному класі напруги для ліцензіата з передачі з урахуванням обсягів корисного відпуску електричної енергії незалежного постачальника, який працює на території його ліцензованої діяльності.

Ухвалою суду від 17.07.2007р. в якості третьої особи 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучене Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго”, м.Київ.

В поясненнях №02-105/2848 від 07.08.2007р. третя особа 3 зазначила, що ДП „НЕК „Укенерго” не являється експертною організацією, а виконує функціональні обов’язки по передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

У відповідності із ст.41 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання щодо наявності у відповідача магістральних чи локальних (місцевих) електричних мереж та належності електричних мереж, для повного та всебічного розгляду справи, господарським судом ухвалою від 18.10.2006р. була призначена електротехнічна судова експертиза, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз, м.Донецьк.

У зв’язку з викладеним, ухвалою від 18.10.2006р. провадження по справі було зупинене.

Господарським судом отриманий лист Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, м.Донецьк №1708 від 07.11.2006р., згідно з яким електротехнічні експертизи в інституті не проводяться у зв’язку з відсутністю атестованих спеціалістів.

За таких підстав, з урахуванням пропозицій сторін, ухвалою від 07.12.2006р. проведення електротехнічної судової експертизи було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.Засл.професора М.С.Бокаріуса, м.Харків.

Після надходження до суду висновку судової електротехнічної експертизи №10889, складеного 23.05.2007р., судовою ухвалою від 20.06.2007р., провадження у справі було поновлене.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

Відповідно до ліцензії серія ПС №1188, виданої 11.06.2003р., Відкрите акціонерне товариство „Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча”, м.Маріуполь має право здійснювати підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

06.06.2006р. позивачу за цим позовом Національною комісією регулювання електроенергетики України видана ліцензія серія АБ №220866 на право постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

24.06.2004р. між ВАТ „ММК ім..Ілліча”, м.Маріуполь та ДП „Енергоринок”, м.Київ укладений договір №2217/01/5221.

Згідно з умовами зазначеного договору ДПЕ (третя особа 1) продає електричну енергію постачальнику (позивачу) на межі балансової належності електричних мереж в точках поставки електричної енергії відповідних споживачів згідно з обсягом погодинного споживання з урахуванням нормативних технологічних витрат електричної енергії на її транспортування місцевими (локальними) електричними мережами на підстав показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електроенергії (за виключенням умов, передбачених п.3.2 цього договору) для подальшого продажу її споживач за умови виконання постачальником ряду умов (п.2.4 договору).

24.06.2003р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (енергопередавальна організація)  укладений договір на передачу електричної енергії №2880/У15/2003, за умовами якого енергопередавальна організація зобов’язана здійснювати передачу електроенергії, що належить постачальнику, місцевими (локальними) електричними мережами, а постачальник зобов’язаний сплачувати вартість передачі у відповідності з умовами цього договору.

За змістом договору на передачу електроенергії №У-213/2005/4782 від 22.06.2005р., який укладений між позивачем та відповідачем, енергопередавальна компанія зобов’язана здійснювати передачу електроенергії, що належить постачальнику, місцевими (локальними) мережами енергопередавальної компанії, а постачальник зобов’язаний сплачувати вартість передачі належної їй електроенергії у відповідності з умовами цього договору.

У відповідності до укладеного між ТОВ „Сервіс – Інвест” та ВАТ „ММК ім.Ілліча” 19.12.2005р. договору на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами між постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом, компанія (відповідач по справі) зобов’язана передавати електричну енергію, куповану позивачем на оптовому ринку електричної енергії України, місцевими (локальними) електромережами до споживачів позивача та надавати інформаційні послуги відповідно до умов договору, а позивач зобов’язаний здійснювати оплату отриманих послуг відповідно до умов цього договору.

На виконання умов зазначених договорів позивачу постачалась електрична енергія.

На твердження позивача купована електрична енергія передається йому як магістральними електричними мережами, так і локальними (місцевими).

Зокрема, частина енергії, що передавалась через підстанцію „Ілліч-110кВ”, передавалась локальними (місцевими) електричними мережами, а частина, що передавалась через підстанції „Зоря 330кВ”, „Азовська-220кВ” та „Мирна-110кВ”, які належать НЕК „Укренерго”, – магістральними електричними мережами.

При купівлі на оптовому ринку України електричної енергії позивач сплачує витрати на транспортування електроенергії магістральними електричними мережами та технологічні втрати електроенергії на транспортування по магістральним електричним мережам, які входять до оптової ціни купленої електричної енергії.

За умовами договорів, які укладені між позивачем та відповідачем, позивач повинен сплатити відповідачу витрати на транспортування електроенергії місцевими (локальними) електричними мережами.

За твердженням позивача, в рахунках, які виставлені відповідачем йому до сплати, в розрахунок суми послуг включений весь об’єм закупленої позивачем електроенергії, в тому числі переданої по магістральним мережам НЕК „Укренерго” через підстанції  „Зоря 330кВ”, „Азовська-220кВ” та „Мирна-110кВ”.

Пред’явлені рахунки з боку позивача оплачені.

Заперечень щодо оплати з боку а ні позивача, а ні відповідача не надійшло.

Враховуючи зазначене, позивачем здійснений розрахунок сум, які, на його думку, відповідач отримав безпідставно.

Враховуючи викладене, позивач направив на адресу відповідача претензію №09/1-2/1 від 28.04.2005р. на суму 19 792 116 грн. 60 коп. за період з березня 2004р. по квітень 2005р.

Відповідач претензію не визнав та у відповіді №08-13/2553  від 28.07.2005р. посилається на узгоджені акти – приймання електроенергії та акти звірок об’ємів переданої місцевими (локальними) електричними мережами електроенергії.

За таких підстав, позивач звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервіс – Інвест” про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів на суму 30 017 750 грн. 68 коп.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на безпідставність заявлених до стягнення позивачем грошових коштів та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В поясненнях №19р від 15.09.2006р. Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь стверджує, що у відповідності з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності (ліцензійними умовами) відповідача – відповідач має право на передачу електричної енергії лише місцевими (локальними) електричними мережами та не має права на здійснення підприємницької діяльності на передачу електроенергії магістральними електричними мережами, до яких відноситься „Азовська – 220”, „Зоря-330” та „Мирна-110” та які належать НЕК „Укренерго”,яка має ліцензію на передачу електричної енергії магістральними електричними мережами.

З урахуванням Умов та правил здійснення підприємницької діяльності  (ліцензійними умовами) позивач стверджує, що територією здійснення відповідачем ліцензійної діяльності не можуть бути магістральні мережі НЕК „Укренерго”, оскільки відповідач не має права здійснювати свою діяльність на території іншого ліцензіата і, як наслідок, отримувати грошові кошти за передачу електричної енергії електричними мережами іншого ліцензіата.

В поясненнях б/н б/д (вх.№02-38/34989 від 18.09.2006р.) відповідачем надані пояснення щодо порядку визначення класів напруги.

В поясненнях №09/1-3-15 від 21.09.2006р. позивач стверджує, що за умовами договору №2880-У515/2003 від 24.06.2003р. його предметом є передача електроенергії, що належить позивачу, місцевими (локальними) електричними мережами, що належать відповідачу (п.1.1 вказаного договору). Пунктом 2.1 зазначеного договору відповідач повинен передавати локальними електромережами електроенергію позивача, куплену ним на оптовому ринку електроенергії.

Облік електроенергії, поставленої відповідачем, за розрахунковий період, здійснювався по схемах розрахунку та обліком приладів, визначеним договором на користування електричною енергією №117/20043000 від 19.03.2002р. згідно з п.3.4).

Позивач стверджує, що підстанції „Азовська”, „Зоря”, „35М” (приєднана до підстанції „Мирна”) постачають електричну енергію позивачу магістральними електромережами, а не локальними.

На думку Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь, відповідач при визначенні об’ємів переданої електроенергії у вимогах до сплати безпідставно включив весь об’єм купленої позивачем на оптовому ринку електроенергії, в тому числі і ту її частину, яка передавалась магістральними електричними мережами та була раніше сплачена позивачем при її купівлі на оптовому ринку.

При цьому, позивач стверджує, що та частина електричної енергії місцевими (локальними)мережами відповідачем не передавалась.

Таким чином, позивач стверджує, що вимога до сплати в частині передачі електроенергії, яка не передавалась місцевими (локальними) електричними мережами, суперечить умовам договорів, тому відповідачем кошти отримані без достатніх правових підстав.

В додаткових поясненнях б/н від 28.09.2006р. (том 4 а.с.1-4) Товариство з обмеженою відповідальністю „Сервіс – Інвест” стверджує, що у відповідності до ст.1 Закону України „Про електроенергетику” магістральними електричними мережами є мережі, призначені для передачі електричної енергії від виробника до пунктів підключення місцевих (локальних) мереж; мережа ж, призначена для передачі електричної енергії, що передана локальними (місцевими) мережами, віднесення електричних мереж до магістральних чи локальних законодавством ставиться у залежність тільки від їх призначення, а не від належності за правом власності до мереж НЕК „Укренерго”.

З урахуванням вищевказаного, відповідач стверджує, що законом передбачено підключення до магістральних мереж тільки місцевих (локальних) мереж енергопостачальників, тому електроенергія  у будь-якому випадку зразу надходить до локальних (місцевих) мереж відповідного енергопостачальника, а звідти передається до мереж споживача.

Тобто, за твердженням відповідача, всі мережі, до яких приєднані споживачі, задля визначення обсягів поставленої чи переданої місцевими мережами електричної енергії, вважаються локальними, незалежно від класу напруги, до якого відносяться ці споживачі.

Таким чином, підстанції 330кВ „Зоря”, 220кВ „Азовська” та 110кВ „Мирна” за призначенням відносяться  до локальних (місцевих) мереж, а тому обсяги електричної енергії, закупленої позивачем на оптовому ринку електричної енергії, є такими, що передані локальними (місцевими) мережами.

При цьому, відповідач посилається на те, що НКРЕ зазначає, що точка приєднання електроустановок споживача до магістральних мереж (тобто до мереж, належних НЕК „Укренерго”) є межею розподілу електричних мереж, в якій збігаються точка надходження електроенергії в місцеву (локальну) мережу відповідного постачальника за регульованим тарифом та точка віддачі електричної енергії з місцевої (локальної) мережі відповідного постачальника за регульованим тарифом в електроустановки споживача.

Тобто, відповідач стверджує, що для розрахунку обсягів електричної енергії, переданої місцевими (локальними) електричними мережами ТОВ „Сервіс – Інвест”, враховується і той обсяг електричної енергії, який передано через точку приєднання локальних (місцевих) мереж ТОВ  „Сервіс – Інвест” до магістральних мереж.

Виходячи з наведеного, відповідач стверджує, що в укладених між ним та позивачем договорах, сторонами правильно визначені обсяги електричної енергії, переданої місцевими (локальними) мережами ТОВ „Сервіс – Інвест”, про що свідчать двосторонні акти звірки переданих обсягів та акти приймання – передачі.

Крім цього, відповідачем надані заперечення щодо розрахунку суми, наданого позивачем, зокрема, до розрахунку включено об’єми електроенергії, яка нібито отримана відповідачем від ПС 330кВ „Мирна”.

Дане твердження відповідач спростовує та стверджує, що мережі Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь безпосередньо до цієї підстанції не підключено. Вказаний обсяг електроенергії відповідач отримує як субабонент ЗАТ „Азовелектросталь” відповідно до актів розмежування балансової належності  мереж ЗАТ „Азовелектросталь” та ВАТ „ММК ім.Ілліча”, підписаних відповідно до умов на спільне використання технологічних електричних мереж ЗАТ „Азовелектросталь” №4694/8 від 01.01.2004р. ЗАТ „Азовелектросталь” є споживачем „ТОВ „Сервіс – Інвест”.

Таким чином, відповідач стверджує, що ВАТ „ММК ім..Ілліча” безпосередньо від магістральних мереж НЕК „Укренерго” електричну енергію не отримує. Весь обсяг електричної енергії за період з березня 2004р. по серпень 2006р. переданий місцевими (локальними) мережами ТОВ „Сервіс – Інвест”.

Також, відповідачем надані пояснення, що обсяг електричної енергії, переданий локальними (місцевими) електричними мережами, безпосередньо впливає на розмір тарифу на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами .

Тарифи на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами для ТОВ „Сервіс – Інвест” встановлені постановами НКРЕ №1189 від 09.12.2004р., №915 від 19.10.2005р. та №65 від 26.01.2006р.

Тариф на передачу електричної енергії  місцевими (локальними) електричними мережами розраховується відповідно до Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ №564 від 06.05.1998р.

У відповідності з п.п.6.1 вказаної Методики для розрахунку тарифу на передачу електричної енергії локальними (місцевими) мережами має враховуватись весь обсяг електричної енергії, переданий на 1 класі напруги, у тому числі обсяг, переданий через підстанцію 330кВ „Зоря”, підстанцію 220кВ „Азовська” та підстанцію 110кВ „Мирна”.

В додаткових поясненнях №19р/308 від 13.07.2007р. (том.7 а.с.76-80) позивач стверджує, що територія здійснення ліцензованої діяльності ТОВ „Сервіс – Інвест” визначена пооб’єктним переліком місцевих (локальних) електричних мереж, які визначають межі території здійснення діяльності по передачі електроенергії місцевими (локальними)електричними мережами.

Одночасно, Відкрите акціонерне товариство “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь стверджує, що згідно пооб’єктного переліку в територію ліцензованої діяльності ТОВ „Сервіс – Інвест” не входять електричні мережі, до яких приєднане ВАТ „ММК ім.Ілліча”, а саме: підстанції „Зоря-330кВ”, „Азовська-220кВ”, „Мирна – 110кВ”, які також не є власністю ТОВ „Сервіс – Інвест”.

Вказані підстанції, за твердженням позивача, є власністю „НЕК „Укренерго” і є територією здійснення ліцензованої діяльності по передачі електричної енергії магістральними електричними мережами НЕК „Укренерго”.

З урахуванням вказаного, позивач стверджує, що відповідач фактично не здійснював передачі електричної енергії для позивача.

Відповідач в додаткових поясненнях б/н від 07.08.2007р. пояснює, що у передачі всієї електричної енергії на території Донецької області від об’єктів генерації до струмоприймачів споживачів беруть участь і магістральні електричні мережі, і локальні (місцеві) електричні мережі. При цьому, обмін електроенергією між цими електричними мережами відбувається в обох напрямках на межах розподілу балансової належності.

Таким чином, відповідач стверджує, що ДЕС „НЕК „Укренерго” здійснює передачу електричної енергії, яка надходить у мережі ВАТ „ММК ім..Ілліча” через підстанцію 330 КВ „Зоря”, підстанцію 220 кВ „Азовська” та підстанцію 110 кВ „Мирна”, магістральними мережами, а ТОВ „Сервіс – Інвест” здійснює передачу цієї електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об’єктивного розгляду всіх обставин справи, господарський суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Правові,  економічні  та  організаційні засади діяльності в електроенергетиці, регулювання відносин, які пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі регулює Закон України „Про електроенергетику”.

У відповідності із ст.1 Закону України „Про електроенергетику” магістральна електрична   мережа   -    це електрична    мережа, призначена для передачі електричної енергії від виробника до пунктів підключення місцевих (локальних) мереж.

Місцева  (локальна)  електрична мережа – це приєднана електрична мережа, призначена для передачі електричної енергії від магістральної електричної мережі до споживача.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем з 2003р. існуюють договірні відносини стосовно передачі електричними мережами енергопостачальної організації (відповідача) електричної енергії, яку позивач для власних потреб  закуповує у оптового продавця – ДП „Енергоринок” (третя особа 1) на підставі двостороннього договору купівлі-продажу електроенергії та ліцензії на здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з умовами договорів № 2880/У515/2003 від 24.06.2003р., №У-213/2005/4782 від 22.06.2005р. та У-418/2005/9291 від 19.12.2005р., які укладені між позивачем та відповідачем, сторони погодили порядок визначення фактичного обсягу електричної енергії.

На виконання зазначених вище договорів за спірний період між сторонами оформлювались повідомлення на заявлений обсяг купівлі елктричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України, акти приймання – передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України, акти звірок обсягів передачі електроенергії.

Саме на підставі підтверджених сторонами обсягів вартості передачі елетроенергії в розрахунковому місяці, Товариство з обмеженою відповідальністю виставляло для сплати Відкритому акціонерному товариству „Маріупольський металургійний комбінат ім.Ілліча” рахунки, які приймались та сплачувались останнім без заперечень.

Викладене підтверджується наявними документами в матеріалах справи та з боку сторін і третіх осіб не заперечується.

На день прийняття рішення позивач та відповідач стверджують, що укладені між ними договори на постачання електроенергії є чинними, тобто в судовому порядку не були розірвані чи визнані недійсними повністю чи частково.

Сторони після звернення позивача до господарського суду з позовом продовжують правовідносини, про що свідчать оплачені позивачем рахунки та заяви про збільшення позовних вимог.

Визначення термінів магістральної та локальної електричної мережі, наведені в абз.6 та абз.10 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про електроенергетику” відповідно, вказують на неможливість:

- підключення магістральної електричної мережі безпосередньо до споживача без участі локальної мережі;

- отримання споживачем електричної енергії від виробника іншим шляхом, ніж за допомогою локальних мереж;

- існування локальних мереж безпосередньо у споживача.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику” споживання енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником, що кореспондується із структурою відносин на оптовому ринку електричної енергії України, визначеною ч. 3 ст. 15 Закону, яка обов’язково включає постачання електричної енергії за допомогою локальних мереж. Необхідність наявності такого договору для ВАТ „ММК ім. Ілліча”, який виконує  і функції постачальника, також вбачається із змісту абз.4 п. 2.4. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за нерегулюваним тарифом, затверджених  Постановою НКРЕ України від 12.08.1996р. № 36.

У відповідності з вимогами ст.11 Закону україни „Про електроенергетику” державне  регулювання    діяльності    в    електроенергетиці провадиться шляхом надання ліцензій на здійснення окремих видів діяльності в електроенергетиці, формування тарифної політики, встановлення порядку здійснення контролю за діяльністю суб'єктів електроенергетики, інших учасників оптового ринку електричної енергії та відповідальності за порушення ними умов і правил здійснення діяльності на оптовому ринку електричної енергії.

Органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є Національна комісія регулювання електроенергетики України.

Національна комісія регулювання електроенергетики України регулює діяльність суб'єктів природних монополій у сфері електроенергетики та господарюючих суб'єктів, які діють на суміжних ринках, а також виконує інші функції відповідно до законодавства.

За змістом ст.17 Закону України „Про електроенергетику” тарифи на передачу і постачання електричної енергії місцевими (локальними) електромережами регулюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Як встановлено судом, тарифи відповідачем були застосовані на підставі постанов  НКРЕ.

Позивачем не надані заперечення в цій частині.

ТОВ „Сервіс – Інвест”, визначаючи обсяги електроенергії, переданої місцевими (локальними) електричними мережами, повинно керуватись обов’язковими для виконання нормативними актами органу, що має виключну компетенцію щодо встановлення тарифів на передачу електричної енергії і визначення порядку їх розрахунку.

Судом встановлено, що відповідач – Товариство – обмеженою відповідальністю „Сервіс – Інвест” при визначенні обсягів електричної енергії, що передається локальними (місцевими) мережами, дотримувався порядку, що встановлений НКРЕ.

З урахуванням вказаного, господарський суд дійшов до висновку, що відповідачем вірно здійснений розрахунок обсягів переданої електроенергії, тому доводи позивача в цій частині до уваги не приймаються.

Для  роз'яснення  питань,  що   виникли    при    вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарським судом у відповідності із ст.41 Господарського процесуального кодексу України, була призначена електротехнічна судова експертиза.

Висновок судового експерта, за приписом ст.42 Господарського процесуального кодексу України, для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Позивач із висновком судової експертизи не згоден (пояснення №09/1-3-15 від 20.06.2007р. та відгук і заперечення №19р/245 від 15.06.2007р. – том 6 а.с.35-36, 39-44 відповідно).

Відповідач в поясненнях б/н від 03.07.2007р. (том.6 а.с.109-111) з висновком експерта згоден.

Висновком судової електротехнічної №10889 складеного 23.05.2007р. експертами Харківського науково – дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С.Бокаріуса, на поставлені питання судом ухвалою від 07.12.2006р. надані висновки, згідно з якими:

-          до електричних мереж НЕК „Укренерго” приєднані електричні мережі ВАТ „ММК ім..Ілліча”, загальний кордон розподілу балансової належності знаходиться в точках приєднання ліній „Заводська №1,2,3,4,5 та 6” до  шин110кВ підстанції „Азовська” та ліній 110кВ „Прокатна №1,2,3,4” до шин 110кВ підстанції „Зоря”, мережі НЕК „Укренерго” можуть вважатись „магістральними” тільки по відношенню до місцевих (локальних) мереж електропередавальної установи (висновок по 1  та 3 питаннях);

-          П/ст.35 живиться від шин 110 кВ п/ст.”Азовська”, яка належить НЕК „Укренерго”, до шин 6кВ п/ст35, яка належить ВАТ „Азовелектросталь” приєднані п/ст.ДДР-2 і „ХБС”, які належать ВАТ „ММК ім..Ілліча” (висновок по 2 питанню);

-          шини 110кВ підстанцій „Зоря”, „Азовська” та „Мирна” є точками, в яких з’єднуються локальні мережі ТОВ „Сервіс – Інвест” і мережі споживача, фізично такої окремо виділеної локальної мережі між цими об’єктами та актів розмежування балансової вартості не існує (відповідь на 4 та 5 питання);

-          електрична енергія передається в мережі споживача (ВАТ „ММК ім..Ілліча”) за допомогою магістральних мереж НЕК „Укренерго” та локальних мереж „Донецькобленерго” та ТОВ „Сервіс – Інвест”, за ознаками балансової належності мережі, до яких фізично приєднані мережі позивача („Заводська №№1,2,3,4,5,6,7”, „Прокатна 1,2,3,4”, „Гран шлак 1,2”, „Кар’єр1”, „Котельна 1,2”, ХБС 1,2, ДДР1,2”) відповідачу не належать (відповідь по 6 питанню);

-          електричні мережі, до яких підключені приєднання позивача ВЛ 110кВ „Заводська №1,2,3,4,5,6”, „Прокатна 1,2,3,4, „КЛ-6” „Гран шлак-1,2”, „Котельная №1,2” належать електричним мережам НЕК „Укренерго”, електричні мережі, до яких підключені приєднання споживачами ХБС-1, ХБС-2, ДДР-1, ДДР-2 належать ВАТ „Азовелктросталь”, КЛ-6 „Кар’єр 1,2” належать ВАТ „Старок римський кар’єр” і підключені до шин 6кВ підстанції „Азовська”, яка належить НЕК „Укренерго” (висновок по 7 питанню);

-          у відповідності з додатком №4 до договору №4694 від 01.01.2004р. основним споживачем є ЗАТ „Азовелектросталь”, субспоживачем -  ВАТ „ММ кім.Ілліча”, електричні мережі, до яких підключені приєднання основного споживача, до якого приєднані мережі субспоживача КЛ-6кВ „ХБС-1”, „ХБС-2”, „ДДР-2”, належать НЕК „Укренерго” (по питанню №8);

-          розрахунок об’єму отримання електроенергії та механізм розрахунку не входять до компетенції технічного експерта і може бути визначений на підставі бухгалтерських документів сторін (питання №9)

-          передача електроенергії по території Донецької області від об’єктів генерації до об’єктів споживачів здійснюється об’єктами електричних мереж НЕК „Укренерго”, ВПТ „Донецькоболенерго”, ТОВ „Сервіс – Інвест”, технічної можливості однозначно встановити шлях транспортування електричної енергії від об’єктів генерації до конкретних об’єктів споживачів електромережами різних об’єктів не існує (відповідь на 10 питання):

-          передача кожної кВ-г електроенергії, одержуваної споживачем, незалежно від того, до яких мереж він приєднаний, повинна бути оплачена власнику локальних мереж ТОВ „Сервіс – Інвест” у відповідності з постановами НКРЕ.

З урахуванням вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Господарським судом висновок експертизи №10889, складений 23.05.2007р.  приймається та оцінюється як доказ у відповідності із ст.43 Господарського процесуального кодексу.

Заперечення позивача на висновок судової експертизи до уваги судом не приймаються.

Таким чином, можливість отримання споживачем електричної енергії є її послідовна передача від виробника (генерації) через магістральні мережі (НЕК „Укренерго”) до локальних (через відповідного енергопостачальника) та від останніх до споживача.

Господарський суд вважає, що дана схема постачання не залежить від фізичної наявності відповідних електроустановок у власності (володінні) певної особи, тому доводи позивача в цій частині судом до уваги не приймаються.

Тимчасова методика розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії (надалі - Методика), яка затверджена постановою НКРЕ №564 від 06.05.1998р.) встановлює порядок і спосіб розрахунку:

- ліцензіатом з постачання електроенергії за регульованим тарифом - роздрібних тарифів для споживачів всіх категорій та тарифів на постачання електроенергії;

- ліцензіатом з передачі місцевими (локальними) електромережами - тарифу на передачу електроенергії.

Судом встановлено, що у відповідності із Методикою, розрахунок, обгрунтування     та     затвердження     тарифів здійснюється в такому порядку:

- Ліцензіат або заявник, який провадить діяльність з передачі електричної енергії та/чи діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, за 30 днів до початку введення його в дію повинен розрахувати тарифи і подати розрахунки у місцеві представництва НКРЕ та НКРЕ;

- протягом 15 днів ліцензіатом (заявником) обгрунтовуються кожна складова частина витрат в місцевих представництвах НКРЕ;

- протягом наступних 15 днів ліцензіат (заявник) обгрунтовує в  НКРЕ розрахунки з врахуванням змін та пропозицій місцевих представництв та затверджує тариф в НКРЕ.

Для розрахунку тарифу на передачу та постачання електричної енергії загальні витрати, що пов'язані з виробництвом, передачею та  постачанням електроенергії, повинні бути розподілені на три складові частини:

- витрати ліцензіата на передачу електричної енергії;

- витрати ліцензіата на постачання електричної енергії;

- витрати ліцензіата на виробництво електроенергії.

Розрахунок здійснюється згідно з формулами (4):

з    в    м    п

В  = В  + В  + В  ;

м                                      (4)

В  = Вu1 + Вu2;

де:

з

В  - загальні витрати обл(міськ)енерго

в

В  - витрати на виробництво електроенергії

м

В - витрати на передачу електричної енергії

п

В - витрати на постачання електричної енергії

Вu1 - витрати на передачу електричної енергії на 1 класі напруги

Вu2 - витрати на передачу електричної енергії на 2 класі напруги

Оскільки тариф застосовується до всього обсягу електричної енергії, вартість послуг відповідача також визначається таким обсягом незалежно від фізичної присутності його мереж, що повністю узгоджується із п. 6.1. Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженою Постановою НКРЕ України від 06.05.1998р. № 564.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов до висновку, що розрахунок тарифів на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами на відповідному класі напруги для ліцензіата з передачі з урахуванням обсягів корисного відпуску електричної енергії незалежного постачальника, який працює на території його ліцензованої діяльності та незалежно від того, до яких підстанцій вони отримані.

В судових засіданнях позивачем не надані заперечення щодо тарифу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на факт безпідставності отриманих грошових коштів відповідачем.

У відповідності із ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно  або  зберегла  його  у  себе  за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Вказані положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення гл.83 Цивільного кодексу застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Одночасно, за змістом ст.1213 Цивільного кодексу України набувач  зобов'язаний  повернути  потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За приписом ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Господарський суд дійшов до висновку, що позивачем не доведений факт безпідставності отримання відповідачем грошових коштів у сумі 30 017 750 грн. 68 коп. (за період з березня 2004р. по травень 2007р.), оскільки суд вважає, що рахунки, які виставлялись до сплати позивачу, відповідали умовам укладених договорів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами

При цьому, за приписом ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За час розгляду справи сторонами не були надані заперечення щодо невиконання чи неналежного виконання однією із сторін умов договорів.

Всупереч вимогам ст.33 Господарського процесуального кодексу України, позивачем не надані докази, які б підтверджували безпідставне отримання грошових коштів відповідачем та судом не встановлено.

За таких підстав, господарський суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

Витрати по сплаті судової експертизи у сумі 2 616 грн. 00 коп. підлягають стягненню з позивача у повному обсязі.

З урахуванням зазначеного, керуючись ст.ст.22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервіс - Інвест”, м. Донецьк, відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”, м. Маріуполь на користь Харківського науково – дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С.Бокаріуса витрати по сплаті судової експертизи у сумі 2 616 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 08.08.2007р за згодою сторін була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 13.07.2007р.

Суддя