КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007                                                                                           № 27/32

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:                     Голюк Н.І.

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні системи"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.03.2007

у справі № 27/32 (Дідиченко М.А.)

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліграфічні системи"

до                                                   Акціонерне товариство закритого типу "Сільвер Поліграф"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 23916,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ „Поліграфічні системи” звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до АТЗТ „Сільвер Поліграф” про стягнення 23 916,65 грн.

До прийняття рішення по суті позивачем було подане клопотання про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, у якому просив суд стягнути з відповідача пеню за період з 23.12.05р. по 02.06.06р. та збільшив розмір пені до 10 957,89 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.03.2007 позов ТОВ „Поліграфічні системи” до АТЗТ „Сільвер Поліграф” про стягнення 23 916,65 грн. задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його  скасувати,  посилаючись на  те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неповно з’ясував обставини які мають значення для справи.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, 18.07.05р. між сторонами укладено договір № 18/07, відповідно до умов якого позивач зобов’язався поставити відповідачу товар, а відповідач зобов’язався його прийняти та оплатити.

Рішенням Господарського суду м. Києва, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.06р. та Постановою Вищого Господарського Суду України від 17.05.06р., задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача 129 942,60 грн. - основного боргу, 1 555,35 грн. - пені, 5477,60 грн. - заборгованості за процентами по розстрочці за Договором № 18/07 від 18.07.05р.

Відповідно до ч.2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Так, згідно п.3.1 договору, оплата за переданий товар здійснюється відповідачем на умовах розстрочення у наступному порядку: ј  ціни товару до 20.10.05р; ј   ціни товару до 20.01.05р.;  ј  ціни товару до 20.04.06р.; ј  ціни товару до 20.07.06р.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що за надання розстрочення платежу за товар відповідач сплачує позивачу проценти у розмірі 13% річних, які нараховуються на суму фактичної заборгованості за товар за період розстрочення.

Відповідно п.3.4 договору у випадку затримки будь-якого платежу, як за товар, так і процентів, більш ніж на 15 днів, позивач має право вимагати від відповідача дострокової оплати всієї ціни товару, а відповідач зобов'язаний повністю сплатити заборгованість за товар та повністю погасити проценти.

Оскільки відповідач прострочив оплату товару, позивачем було направлено відповідачу претензію № 1/05 від 14.11.05р. з вимогою у семиденний строк достроково і повністю оплатити загальну суму товару та сплатити проценти за фактичне користування розстрочкою.

Відмовляючи в задоволені позову місцевий суд виходив з того, що з моменту пред’явлення позивачем вимоги про дострокову і повну оплату загальної суми товару та сплатити проценти за фактичне користування розстрочкою, припиняється дія п.3.1 договору, який встановлював розстрочення.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та суперечить фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов’язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено матеріалами справи, основна заборгованість була сплачена відповідачем 12.12.2006р., тому ця дата є днем остаточного розрахунку і моментом припиненням як основного зобов’язання оплаті заборгованості так і зобов’язання по оплаті процентів, які підлягали нарахуванню на існуючу заборгованість.

Відповідно ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати вартості товару, а також процентів за розстрочення, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Частиною 3 ст. 695 зазначено, що до договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду м. Києва від 29.03.2007р. підлягає частковому скасуванню, а позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю„Поліграфічні системи” на рішення Господарського суду м. Києва від 29.03.2007р. у справі № 27/32 – задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва в частині відмови стягнення з Акціонерного товариства закритого типу „Сільвер Поліграф” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю„Поліграфічні системи” заборгованості по процентах в розмірі 16 892,52 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 1 487,44 грн. – скасувати.

3.          В цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства закритого типу „Сільвер Поліграф” (юридична адреса : 03055, м. Київ, проспект Перемоги,22; фактична адреса: 01135, м. Київ, вул. В. Чорновола, 33/30; ) з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Поліграфічні системи” ( 03151, м. Київ, вул. Очаківська/очаківський провулок, 5/6, ) заборгованості по процентах в розмірі 16 892,52 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 1 487,44 грн.

4.          В іншій частині рішення залишити без змін.

5.          Матеріали справи № 27/32 повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

06.06.07 (відправлено)