КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2007                                                                                           № 20/125

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Сотнікова С.В.

суддів:             Дикунської  С.Я.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Ярошенко В.В. (дов. № 18 від 08.11.2006 р.)

від відповідача                                      Волокітіна О.В. (дов. № 5/02 від 23.02.2007 р.)

Крупенка В.А. (дов. від 23.02.2007 р.)

від третьої особи                                   Матвєєвої С.П. (дов. № 1266/11-2/13-01 від

28.09.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.06.2007

у справі № 20/125

за позовом                               Державне підприємство "Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю  " Телесфор "

третя особа відповідача

третя особа позивача                     Міністерство культури і туризму України

про                                                  спонукання до виконання обов"язків і стягнення 248328,24 грн. втраченої вигоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.06.2007 р. у справі № 20/125 в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, позивач за первісним позовом оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що місцевим судом при прийнятті рішення не взято до уваги, що : сумлінно виконуючи свої договірні зобов'язання за контрактом ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” було повністю готове до зйомок фільму (про що свідчать доповідні записки начальників цехів), листами спонукало ТОВ “Телесфор” приступити до знімального періоду кінокартини. Внаслідок бездіяльності останнього кіностудія несе значні матеріальні збитки, адже готовність кіностудії до зйомок неодноразово проголошувалась на виробничих нарадах з питань виробництва художнього фільму “Наташа” в Міністерстві культури і туризму України. Натомість відповідачем не виконано обов’язку, встановленого п.  4.1.5. Державного контракту на виробництво і розповсюдження фільму “Наташа”, який  полягає у здійсненні виробництва фільму в повному обсязі за контрактом і генеральним кошторисом у терміни, обумовлені календарно-постановочним планом і контрактом. У справі наявні докази виготовлення та збереження декорацій до фільму, їх виготовлено спеціально для зйомок фільму “Наташа”, є специфічними і індивідуальними, а тому не можуть бути використані для інших цілей (при виробництві інших фільмів ), оскільки вони знаходяться на балансі кіностудії для зйомок саме фільму “Наташа”, тощо.

В судовому засіданні представник апелянта доводи скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити за наведених в скарзі підстав.

Представник відповідача за первісним позовом доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, а відтак рішення місцевого суду як законне й обґрунтоване залишити без змін. Представник третьої особи підтримав позицію апелянта по справі.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так,  21.03.2007 р.  ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ТОВ “Телесфор” про

спонукання останнього виконати свої зобов’язання щодо державного контраку на виробництво і розповсюдження фільму “Наташа” на умовах державного замовлення (реєстр № 219 від 07.09.2004 р.) (далі контракт) та стягнення  248 328,24 грн. за час вимушеного простою приміщень павільону кіностудії. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що фактична відмова продюсера від взятих зобов’язань за контрактом унеможливлює  виконання замовником й виконавцем  зобов’язань, що в результаті призвело до вимушеного простою павільону кіностудії, і в свою чергу потягло упущену вигоду в сумі 257 898,24 грн. з ПДВ згідно розрахунку станом на 09.11.2006 р. Крім цього, станом на 15.03.2007 р. зайнято 240 кв. м. павільону під декорації, такий простой павільону спричиняє значну майнову шкоду позивачу, тощо.

Заявою від 10.05.2007 р. позивач уточнив свої вимоги, просив зобов’язати  ТОВ “Телесфор” відшкодувати понесені кіностудією збитки в розмірі 385 269,12 грн.

До матеріалів справи долучено відзив ТОВ “Телесфор” на позовну заяву, згідно якого позивачем не наведено конкретних порушень відповідачем зобов’язань за державним контрактом, як і не надано відповідачу жодного кошторису на виконання будь-яких робіт з виробництва фільму, тощо.

08.05.2007 р. ТОВ “Телесфор” звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” про визнання контракту недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України в частині, що стосується  прав і обов’язків ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” з огляду на те, що укладання трьохсторонніх договорів на умовах державного замовлення за участю будь-яких інших третіх осіб, крім Міністерства та продюсера чинним законодавством не передбачено, як і перерахування державних коштів безпосередньо виробникам без зарахування цих коштів на рахунок продюсера, тощо.

До матеріалів справи долучено відзив ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” на зустрічну позовну заяву, згідно якого контракт повністю відповідає ст. 203 ЦК України, тощо. Представник третьої особи підтримав позицію ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка”, викладену в відзиві на зустрічну позовну заяву, тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, з’ясувавши обставини справи, дослідивши надані письмові докази й положення чинного законодавства, дійшов  висновку про безпідставність й необґрунтованість позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом, а відтак відмовив в їх задоволенні. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду за таких обставин.

Так, відмовляючи в задоволенні первісного позову, місцевий суд посилався на те, що матеріали справи не має належних й достатніх доказів того, що  ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка”  передано, а  ТОВ “Телесфор” прийнято в оренду павільйон № 3, а також доказів того, що декорації до фільму “Наташа” знаходяться  в згаданому павільйоні та протягом двох років не можуть використовуватись для інших цілей (при виробництві інших фільмів, тощо). Відмовляючи в задоволенні зустрічних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що ні Законом України “Про кінематографію” ні Положенням про державну підтримку національних фільмів у продюсерській системі, яке затверджено Постановою Кабінета Міністрів України № 813 від 05.06.1998 р. (далі Постанова) не заборонено укладення трьохстороннього договору між замовником, продюсером та виконавцем про виробництво і розповсюдження фільму, як і здійснення фінансування  на рахунок виконавця, тощо.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, вимогами закону.

Доводи апелянта про те, що ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка”, сумлінно виконуючи свої договірні зобов'язання за контрактом й було повністю готове до зйомок фільму (про що свідчать доповідні записки начальників цехів) та листами спонукало ТОВ “Телесфор” приступити до знімального періоду кінокартини, апеляційний суд до уваги не бере, т.як згідно п. 3.4.2 контракту фінансування фільму продюсером (ТОВ “Телесфор”) здійснюється по періодах  виробництва фільму згідно календарно-постановочного плану виробництва на підставі затверджених кошторисів на проведення робіт підготовчого періоду, знімального періоду та монтажно-тонувального періоду, актів виконання робіт по періодах виробництва; продюсер має право перевірити цільове використання виконавцем коштів, перерахованих згідно цього контракту. При цьому, доказів надання відповідачу затверджених кошторисів на проведення робіт підготовчого періоду та акту виконаних робіт по підготовчому періоду позивачем не надано.

Доказів на підтвердження суми розрахунку упущеної вигоди за простій павільйону, а також обґрунтування стягнення за період з 01.11.2004 р. по 10.05.2007 р.  не надано судам обох судових інстанцій, як і доказів можливості реального одержання доходів за цих обставин протягом згаданого періоду на підставі ч. 2 ст. 22 ЦК України. Крім цього, з матеріалів справи видно, що 06.12.2004 р. сторонами складено та підписано акт про закінчення підготовчого періоду, який тривав з 07.09.2004 р. до 05.12.2004 р. й кошторисна вартість  якого становила 118 551 грн. Матеріалами справи встановлено, що знімальний період декілька раз зупинявся й відновлювався, зокрема : знімальний період зупинено 06.12.2004 р. на підставі Наказу Міністерства № 330/1 від 06.12.2004 р., його відновлено замовником лише 10.11.2005 р. на підставі Наказу Міністерства № 206 від 09.11.2005 р. Ці обставини сторонами не заперечуються. Відповідачем долучено до матеріалів справи Листа відповідача від 08.12.2005 р. (т. 2 а. с. 21), якого одержано позивачем 13.12.2005 р. про те, що в павільйоні, який обрано для зйомок фільму, проводяться ремонтні роботи, а також Акти від 10.11.2005 р., 16.12.2005 р., 30.12.2005 р., 12.01.2006 р., за підписом й посадової особи позивача про те, що станом на згадані дати павільйон № 3 не може використовуватись для початку зйомок в зв’язку з проведенням ремонтних робіт. Ці обставини позивачем не спростовано.

Крім цього, згідно кошторису на будівництво декорації для кінокартини “Наташа”, затвердженого сторонами контракту 07.09.2004 р., повна вартість декорації становить 150 925 грн. Дані витрати підлягають фінансуванню замовником. Натомість, 01.11.2005 р. позивачем  виставлено замовнику рахунок № 842 від 01.11.2005 р. на 886 361 грн. – 80 % кошторисної вартості знімального періоду по кінокартині “Наташа”. Цю суму коштів перераховано на рахунок позивача замовником й в подальшому на виконання Наказу Міністерства від 01.11.2006 р. повернуто кіностудією Державній службі кінематографії.

Апеляційним судом також встановлено, що ДП “Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка” не є належним позивачем по справі в частині позовних вимог про спонукання ТОВ “Телесфор” виконати свої зобов’язання щодо контракту, т.як згідно п. 1.1 контракту замовником є Міністерство, яке доручає, а продюсер та виконавець зобов’язуються створити на умовах державного замовлення повнометражний фільм “Наташа”. Крім цього, у випадку невиконання продюсером п.п. 4.1.1- 4.1.5, 4.2.4 цього контракту продюсер відшкодовує замовнику суму участі замовника у фінансуванні  виробництва фільму, а також упущену вигоду, тощо.  Разом з тим,  замовник по контракту не звертався до суду за захистом порушених державних прав та інтересів продюсером за контрактом.

Пояснення апелянта, надані в засіданні апеляційної інстанції щодо наявності збитків, понесених позивачем в зв’язку із виготовленням декорацій та закупівлею кіноплівки, не заслуговують на увагу, оскільки стягнення цієї суми збитків не було предметом позову  й відповідно не розглядалось судом першої інстанції.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а скарга –  не підлягає задоволенню.  Підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Національна кіностудія                                                             художніх фільмів імені Олександра Довженка” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 12.06.2007  р. у справі № 20/125 – без змін.

Матеріали справи № 20/125 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Дикунська  С.Я.

22.10.07 (відправлено)