ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.10.07 р.                                                                               Справа № 11/251

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Ларін О.В. – за довіреністю

від відповідача: Цвітун М.М. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат” м.Алчевськ

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

про стягнення 2101,50грн.

У судовому засіданні оголошено

перерву з 25.09.07р. по 05.10.07р.

згідно до ст.77 ГПК України

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкритого акціонерного товариства “Алчевський металургійний комбінат” м.Алчевськ, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, суму нестачі в розмірі 2101,50грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію акту № 2022 від 14.04.2007р. про приймання продукції виробничо-технічного призначення за кількістю, копію акту загальної форми ГУ-23 від 11.04.2007р., копію посвідчення на представника постачальника № 420 від 13.04.2007р., копію залізничної накладної № 46989317, копію заявки на переваження та видачу комерційного акту, копію скарги № 062/6-327 від 12.04.07р., копію відповіді № 121 від 12.04.07р., копію рахунку № 337/166889 мет. від 09.04.07р., розрахунок позовних вимог, копію претензії  та інше.

Відповідач надав до матеріалів справи відзив за № 2022/928 від 24.09.07р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив, що залізницею за залізничною накладної № 46989317 було здійснено перевезення у вагоні № 66865742 вантажу – кутник із сортової сталі, вантажовідправником якого є ВАТ “Дніпровський меткобінат ім.Дзержинського”.

Станція відправлення – Правда Придніпровської залізниці, станція призначення – Комунарськ Донецької залізниці.

У залізничній накладній вантажовідправник вказав кількість, марки та масу вантажу.              По прибутті на станцію призначення вантаж був виданий, згідно ст.52 Статуту залізниць України, вантажоодержувачу без перевірки кількості і стану.

Позивачем на адресу Відповідача була направлена заявка за № 1153 від 12.04.2007р. та скарга за № 062/6-327 від 12.04.2007р. про видачу комерційного акту за фактом нестачі вантажу. Однак, у відповіді за № 121 від 12.04.2007р. залізниця повідомила, що комерційний акт з підстав, викладених Відповідачем у заявці та скарзі, видавати не буде, посилаючись на порушення Відповідачем п.22 розділу 8 Правил видачі вантажів, згідно якого перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

У накладній № 46989317 вказано, що маса вантажу визначена за трафаретом, а за актом                № 2022 проводилось переважування на вагах. Вантаж завантажено засобами вантажовідправників без участі залізниці.

В акті прийомки вантажу № 2022 від 14.04.2007р. вказано, що до складу комісії входить прийомоздавальник вантажу та багажу, що суперечить вимогам Інструкції П-6

Згідно статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Із матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначає, що, згідно вимог ст.129 Статуту та п.3 розділу 28 Правил складання актів, працівниками Позивача було складено акт форми ГУ-23.

Однак, стаття 129 Статуту передбачає, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

У даному випадку обставини, викладені у позові, повинні бути доведені за комерційним актом (абз. 2 п.а) ст.129 Статуту).

Пункт 5 “Инструкции о порядке приемки продукции производственно-технического      назначения и товаров народного потребления по количеству” № П-6 передбачає, що “во  всех  случаях,  когда  при  приемке  груза  от органов транспорта устанавливаются повреждение или порча груза, несоответствие наименования и веса груза и количества мест данным, указанным в транспортном документе, а также во всех иных случаях, когда это предусмотрено правилами, действующими на транспорте, получатель обязан потребовать от органа транспорта составления коммерческого акта (отметки на товарно-транспортной накладной или составления акта - при доставке груза автомобильным транспортом). При неправильном отказе органа транспорта от составления коммерческого акта получатель обязан в соответствии с действующими на транспорте правилами обжаловать этот отказ и произвести приемку продукции в порядке, предусмотренном настоящей Инструкцией”.

Позивач не надав доказів, у розумінні ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, в обґрунтування своїх позовних вимог. Тому, зважаючи на відсутність комерційного акту, який і є підставою для матеріальної відповідальності залізниці, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.5, 11 Цивільного кодексу України, Статутом залізниць України, на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог – відмовити.

У судовому засіданні 05.10.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя                                                                         Чернота Л.Ф.

Повний текст рішення підписаний  09.10.2007р.