ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.08.2007
Справа №2-8/7029.2-2007

За позовом – Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України,

м. Лупка

До відповідача – ТОВ «Промхолдинг», м. Сімферополь

Треті особи: 1) Міністерство охорони здоров’я України, м. Київ

2) ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст», с. Чистеньке

Про визнання недійсним договору.

Суддя Чумаченко С.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Титов П.П., головний лікар, Заєць С.А., пред-к за дов.,

Дербенова Н.М., пред-к за дов. від 20.07.2007 року.

Від відповідача – не з’явився

Треті особи: 1) не з’явився

2) Попович Н.О., пред-к за дов. №41 від 10.01.2007 року.

Сутність спору: позивач, Санаторій «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України звернувся до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача, ТОВ «Промхолдинг», просить визнати недійсним договір оренди №256/22 від 05.12.2002 року, укладений між Санаторієм «Гірське сонце» та ТОВ «Промхолдинг».

13.01.2006 року Рішенням Господарського Суду Автономної Республіки Крим по справі №2-20/2768-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено визнати недійсним з моменту укладення договір оренди №256/22 від 05.12.2002 року між ТОВ «Промхолдинг» та санаторієм «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України.

28.02.2006 року Постановою Севастопольського Апеляційного Господарського Суду по справі 2-20/2768-2006 від 28.02.2006 року за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено Рішення Господарського Суду Автономної Республіки Крим від 13.01.2006 року у справі №2-20/2768-2006 скасувати, у позові санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України про визнання недійсним договору відмовити.

14.06.2006 року Постановою Вищого Господарського Суду України по справі

№2-20/2768-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.02.2006 року та Рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.01.2006 року по справі №2- скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

18.07.2006 року Ухвалою Господарського Суду Автономної Республіки Крим справа №2-20/2768-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України прийнята до свого провадження суддею Господарського Суду Автономної Республіки Крим Проніною О.Л. з привласненням справі нового номеру 2-26/2768.1-2006.

05.10.2006 року Рішенням Господарського Суду Автономної Республіки Крим по справі №2-26/2768.1-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено визнати недійсним з моменту укладення договір оренди №256/22 від 05.12.2002 року між ТОВ «Промхолдинг» та санаторієм «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України.

13.12.2006 року Постановою Севастопольського Апеляційного Господарського Суду по справі №2-26/2768.1-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено Рішення Господарського Суду Автономної Республіки Крим від 05.10.2006 року у справі №2-26/2768.1-2006 залишити без змін.

18.04.2007 року Постановою Вищого Господарського Суду України по справі №2-26/2768.1-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України вирішено Постанову Севастопольського Апеляційного Господарського Суду від 13.12.2006 року та рішення Господарського Суду Автономної Республіки Крим у справі №2-26/2768.1-2006 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

29.05.2007 року Ухвалою Господарського Суду Автономної Республіки Крим справу №2-26/2768.1-2006 за позовом Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України до ТОВ «Промхолдинг» за участі третьої особи Міністерства охорони здоров’я України прийнято до свого провадження суддею Господарського Суду Автономної Республіки Крим Чумаченко С.А. з привласненням номеру 2-8/7029.2-2007.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, рекомендованою кореспонденцією. Проте надіслав клопотання згідно до якого просить справу слуханням відкласти у зв’язку з неможливістю явки свого представника.

Згідно представленим запереченням та поясненням сторін по справі, витребуванні всіх необхідних документів, суд вважає за недоцільне подальше відкладання розгляду справи у зв’язку з чим відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Представник відповідача представив пояснення по справі відповідно до якого просить залучити в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ВАТ «АК «Кримавтотранс» та колишнього головного лікаря Санаторію «Гірське сонце» МОЗ України Жучкова А.Г.

Суд вважає вимоги щодо залучення третіх осіб необгрунтованими та відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Справа слуханням відкладалася, в порядку ст. 77 Господарсько процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

05.12.2002 року між ТОВ «Промхолдинг» - орендодавцем та Санаторієм «Горне сонце» МОЗ України – орендарем укладено договір оренди №256/22.

Відповідно до п.1. даного договору, орендодавець передає орендарю в оренду цілісний майновий комплекс оздоровчого табору, що розташований за адресою: Ленінський район, с. Нижнє – Заморське на додатково обумовлених умовах.

Згідно п.2.2. вищевказаного договору, цілісний майновий комплекс оздоровчого табору, розташований за адресою: Ленінський район, с. Нижнє – Заморське, та складається з медичного корпусу, клубу – столової, чотирьох спальних корпусів, павільйону піонерського, котельної, ангару, битовки, ТП, сторожки, готелю, відкритої літньої площадки, огороджень, технологічних грунтових насипів, туалету.

Відповідно п. 2.18 Договору  строк оренди визначається актами. При цьому,

п. 2.19 Договору встановлений порядок повернення майна після спливу строку договору оренди.

Згідно п. 2.17 Договору оренди Орендодавець зобов’язаний протягом 7 днів передати об’єкт оренди Орендарю.

06.12.2002р. за актом прийому-передачі об’єкт оренди був переданий Орендарю.

За актами прийому-передачі послуг № 1-ГС від 31.12.2002р. сума наданих послуг з оренди за грудень 2002р. складає 198 876 грн., №2-ГС від 31.01.2003р. сума наданих послуг з оренди за  січень 2003р. складає 198 876 грн., №3-ГС від 28.02.2003р. сума наданих послуг з оренди за лютий 2003р. складає 198 876 грн., №4-ГС від 30.03.2003р. сума наданих послуг з оренди за березень 2003р. складає 198 876 грн., №5-ГС від 30.04.2003р. сума наданих послуг з оренди за квітень 2003р. складає 198 876 грн., №6-ГС від 31.05.2003р. сума наданих послуг з оренди за травень 2003р. складає 198 876 грн., №7-ГС від 30.06.2003р. сума наданих послуг з оренди за червень 2003р. складає 198 876 грн., №8-ГС від 31.07.2003р. сума наданих послуг з оренди за липень 2003р. складає 198 876 грн., №9-ГС від 31.08.2003р. сума наданих послуг з оренди за серпень 2003р. складає 198 876 грн., №10-ГС від 30.09.2003р. сума наданих послуг з оренди за вересень 2003р. складає 198 876 грн., №11-ГС від 31.10.2003р. сума наданих послуг з оренди за жовтень 2003р. складає 198 876 грн., №12-ГС від 30.11.2003р. сума наданих послуг з оренди за листопад 2003р. складає 198 876 грн., №13-ГС від 31.12.2003р. сума наданих послуг з оренди за грудень 2003р. складає 198 876 грн.

За актом повернення майна №2/256/22 від 31.12.2003р. за договором оренди від 05.12.2002р. №256/22 об’єкт оренди був повернений Орендарем.

Однак відповідачем не надано доказів набуття права власності ТОВ «Промхолдинг» на вищевказане майно, згідно якого товариство мало б право розпоряджатися об’єктом оренди, окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

18.03.2004 року Рішенням Господарського Суду Автономної Республіки Крим по справі №2-20/2938.1-2004 за позовом ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст» до орендного підприємства «Бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності вирішено визнати за ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст» право власності на об’єкти майнового комплексу оздоровчого табору у Ленінському районі, с. Нижньо – Заморське.

Відповідно до Постанови Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.05.2004р., яка була залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 09.11.2004р. по справі №2-20/2938.1-2004, право власності на об’єкти цілісного майнового комплексу оздоровчого табору в Ленінському районі с. Нижньо-Заморське, визнано за ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст», та встановлено, що  з 1996р. зазначене майно, яке є об’єктом оренди за оспорюваним договором з даної справи, передано до статутного фонду ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст» та є його власністю.

Крім того, судом встановлено, що ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст» створений у відповідності з Наказом Фонду майна АР Крим від 26.09.1996 року №1523 шляхом реорганізації державного підприємства «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст». Надалі в статутний фонд ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст» було передано державне майно – цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору, що є його фактичною власністю з моменту створення ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст».

Право власності на цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого комплексу «Автомобіліст» зареєстровано Керченський орендним підприємством БТІ 19.07.2004 року за № 4187565 на підставі Постанови Севастопольського Господарського Суду від 27.05.2007 року по справі №2-20/2938.1-2004.

Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може  пред'явити  позов  про  визнання  його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Згідно до ч.1 ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник  володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд.

Таким чином судом встановлено, що правом власності на об’єкти оренди, за договором №256/22 від 05.12.2002 року має ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст», що в свою чергу підтверджує той факт, що ТОВ «Промхолдинг» не мало права передавати дане майно за оспорюваним договором Санаторію «Гірське сонце» Міністерства охорони здоров’я України.

Однак, правом передачі в оренду майна володіє тільки власник державного майна – цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору, а саме ВАТ «Оздоровчий комплекс «Автомобіліст».

Крім того, є необхідність зазначити, що суд вирішує спір не щодо визнання права власності на об’єкти майнового комплексу оздоровчого табору у Ленінському районі, с. Нижньо – Заморське, а визнання угоди недійсною, що укладена між ТОВ «Промхолдинг та Санаторієм «Гірське сонце» з порушенням цивільного законодавства.

Отже суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 4 Прикінцевих положень ЦК України від 2003р. Цивільний   кодекс  України  застосовується  до  цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності у 2004р.

Спірний договір був укладений та виконаний у 2002р., тому суд вважає за необхідне застосувати положення ЦК Української СРСР від 1963р.

Відповідно ст. 48 Цивільного кодексу УРСР від 1963р. угода є недійсною, якщо вона не відповідає вимогам закону. Так, у випадку визнання судом угоди недійсною на підставі ст. 48 ЦК України, встановлюється те, що угода підпадає під ознаки ст. 48 ЦК України, й відповідно не могло виникнути правовідносин між сторонами за договором, який суперечить положенням закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

Згідно Роз’яснень Вищого арбітражного суду України №02-5/111 від 12.03.1999р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними» загальні підстави і наслідки недійсності угод встановлені статтею 48 Цивільного кодексу України, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону.

Отже, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, необхідно встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою, наявність  у сторін наміру набути відповідні права та обов’язки за оспорюваним договором.

Таким чином, передача в оренду майна особою, яка не мала права передавати таке майно в оренду, користуватися та розпоряджатися таким майном, також віднесена до підстав з визнання угод недійсними.

В судовому засіданні 16.08.2007 року оголошена вступна та резолютивна частині рішення.

Повний текст рішення підписано 20.08.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-84 ГПК України,

суд –

ВИРIШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати договір оренди №256/22 від 05.12.2002 року, укладений між Санаторієм «Гірське сонце» (98677, АР Крим, м. Алупка, вул. Дворцове шосе, 4) та ТОВ «Промхолдинг» (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 4, ) недійсним.

3.          Стягнути з ТОВ «Промхолдинг» (95022, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 4, ) на користь Санаторію «Гірське сонце» (98677, АР Крим,

м. Алупка, вул. Дворцове шосе, 4) 85грн. витрат по оплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.