ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"17" травня 2007 р.                                                                              Справа № 5/121-07

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом
Відкритого акціонерного товариства  “Білоцерківський електроремонтний завод”, м. Біла Церква

до
Підприємства  готельного господарства Управління житлово –комунального господарства Білоцерківської міської Ради,                м. Біла Церква

про
стягнення  17115 грн.

за участю представників:

позивача:
Дмитренко Г. В.

відповідача:
не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства  “Білоцерківський електроремонтний завод” (далі –Позивач) до Підприємства готельного господарства Управління житлово –комунального господарства Білоцерківської міської Ради (далі –Відповідач) про стягнення 17115 грн., з яких 14000 грн. основний борг, 875 грн. три проценти річних та 2240 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором від 20.07.2004 р. про надання поворотної фінансової допомоги .

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 26.03.2007 року та від 24.04.2007 року, в судове засідання двічі не з’явився, однак надіслав до суду відзив в якому проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу у його відсутність.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі 20.07.2004 року було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги (далі –Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався надати відповідачу поворотну фінансову допомогу (позику) в сумі 20000 грн. протягом двох  календарних днів  з моменту  підписання договору. У відповідності  до п. 4.1 Договору позика надавалась на термін  до 30.12.2004 р. Відповідач  згідно п. 5.1 Договору зобов’язався  повернути  позику протягом  двох днів після закінчення  терміну на який вона надавалася, а саме  до 02.01.2005 р.

Позивач свої зобов’язання за Договором виконав своєчасно та у повному обсязі, перерахувавши на рахунок  відповідача позику в сумі 20000 грн., що підтверджується  платіжним дорученням № 441 від 22.07.2004 р.

Разом з тим відповідач свої зобов’язання за Договором виконав неналежним чином, повернувши частину суми отриманої позики в розмірі 6000 грн., що підтверджується  банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, на день розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість в сумі 14000 грн., яка не оспорюється відповідачем та підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний сторонами без заперечень. Доказів сплати зазначеної заборгованості відповідач суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 14000 грн. заборгованості.

Беручи до уваги викладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 14000 грн. є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, повинен сплатити суму боргу, а також  три проценти річних  від простроченої  суми, якщо інший  розмір  процентів  не встановлений  договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача три проценти річних з простроченої суми  складають 875 грн.

Розрахунок трьох процентів річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача за несвоєчасне виконання зобов’язання пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, що за розрахунком позивача складає 2240 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що  штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Крім того, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Таким чином, належна до стягнення пеня повинна бути нарахована за 182 дні (шість місяців) виходячи з облікової ставки НБУ.

Отже, враховуючи вимоги п. 6 ст. 231, п. 6 ст. 232 ГК України та згідно з правильним арифметичним розрахунком, який зроблений судом, стягненню підлягає пеня в розмірі 628,27 грн. за період з 03.01.2005 р. по 03.07.2005р.

Витрати по сплаті державного мита відповідно до статті 49 ГПК України та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 44 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства  готельного господарства Управління житлово –комунального  господарства Білоцерківської міської Ради (09100, Київська область, м. Біла Церква, б-р. Олександрійський, 130, ) на користь Відкритого акціонерного товариства  “Білоцерківський електроремонтний завод” (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Павлюченко, 49, ) 14000 (чотирнадцять тисяч) грн. заборгованості, 875 (вісімсот сімдесят п’ять) грн. три проценти річних,  628 (шістсот двадцять вісім) грн. 27 коп. пені, 155 (сто п’ятдесят п’ять) грн. 80 коп. витрат по сплаті державного мита та 106 (сто шість) грн. 88 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя