ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
01.08.07                                                                       Справа  № 4/210-2921
УХВАЛА

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ТОВ «Тернопіль Онлайн»м. Тернопіль

на рішення  господарського  суду Тернопільської області від 10.08.2006 року

у справі № 4/210-2921

за позовом : Управління комунальної власності Тернопільської міської ради м. Тернопіль

до відповідача: ТОВ «Тернопіль Онлайн»м. Тернопіль

про повернення майна з чужого незаконного володіння

З участю представників :

Від позивача: Мельничук О.М. –спеціаліст

Від відповідача: Кудінова Т.І. –предст.

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 10.08.2006 року по справі №4/210-2921 задоволено позов  Управління комунальної власності Тернопільської міської ради до ТОВ «Тернопіль Онлайн»м. Тернопіль про повернення майна з чужого незаконного володіння, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Руська, 21

ТОВ «Тернопіль - Онлайн» не погоджується з даним рішенням місцевого господарського суду, тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути його в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити з огляду на наступні обставини та підстави:

- Власником спірного приміщення, на момент подання позову і прийняття оскарженого рішення про його задоволення був відповідач, що підтверджується чинним рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.02.2005 року по справі № 9/5-58 про визнання укладеним з дня набрання чинності рішення законної сили, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, площею 394,8 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 21 (технічний 8-ий поверх) між ТОВ «Тернопіль - Онлайн»та Управлінням комунальної власності Тернопільської міської ради;

-  Відповідно до п. 1.2. договору купівлі-продажу право власності перейшло до відповідача з моменту укладення договору, тобто з 21.02.2005 року. Згідно ст. 320 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності відповідача на спірне майно було зареєстроване в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням. Отже, позивач на момент подання позову не був власником спірного майна, а тому його позовні вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягали, а висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач займав приміщення за відсутності на те, передбачених законом підстав, не відповідає дійсним обставинам справи;

- Відповідач придбав спірне приміщення, шляхом приватизації у формі викупу відповідно до ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». В п. 10.2 договору купівлі-продажу від 21.02.2005 року сторони дійшли згоди лише про те, що у разі розірвання такого договору за рішенням господарського суду об’єкт приватизації підлягає поверненню у комунальну власність. Однак, порядок такого повернення у договорі купівлі-продажу не встановлено.

Управління комунальної власності Тернопільської міської ради  проти доводів апеляційної скарги заперечує, оскаржене рішення вважає таким, що ґрунтується на чинному законодавстві, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи. В задоволені апеляційної скарги просить відмовити, а рішення господарського суду Тернопільської області –залишити без змін.

Причини та підстави відкладень розгляду справи викладені в попередніх ухвалах Львівського апеляційного господарського суду. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.12.2006 року апеляційне провадження по даній справі було зупинено, в зв’язку з тим, що на розгляді господарського Тернопільської області знаходилась справа № 14/323-4363 за позовом Управління комунальної власності Тернопільської міської ради до ТОВ «Тернопіль Онлайн»та до ТОВ «Стар Софт»про визнання недійсним правочину –договору дарування нежитлового приміщення комунальної власності від 16.12.2005 року. Ухвалою апеляційного господарського суду від 09.07.2007 року апеляційне провадження у даній справі було поновлено.

В ході перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами та доказами у справі Львівським апеляційним господарським судом з'ясовано:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.02.2005 року по справі № 9/5-58 частково задоволено позов ТОВ «Тернопіль - Онлайн»та вирішено вважати укладеним з дня набрання чинності рішення законної сили договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, площею 394,8 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 21 (технічний 8-ий поверх) між ТОВ «Тернопіль - Онлайн»та Управлінням комунальної власності Тернопільської міської ради, що є правонаступником Управління обліку та контролю за використанням комунального майна департаменту економіки Тернопільської міської ради. В порядку передбаченому ст. 85 ГПК України дане рішення набрало законної сили з 30.06.2005 року, тобто з дня прийняття Львівським апеляційним господарським судом постанови про залишення рішення місцевого господарського суду в силі.

На виконання умов даного договору 27.07.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений акт передачі комунального майна, згідно якого позивач передав відповідачу продане шляхом викупу нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Руська, 21 в м. Тернополі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2006 року по іншій справі № 7/241-3504 договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, площею 394,8 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 21, укладений між Управлінням комунальної власності Тернопільської міської ради та ТОВ «Тернопіль - Онлайн»був розірваний.

З огляду на те, що договір купівлі-продажу, укладений між позивачем та відповідачем рішенням господарського суду розірвано, 30.05.2006 року позивач на адресу відповідача направив претензію, якою повідомив ТОВ «Тернопіль Онлайн»про зобов’язання повернути спірне приміщення по акту приймання-передачі Управлінню комунальної власності Тернопільської міської ради. Проте, дана претензія залишена відповідачем без розгляду.

Позивач у своїх позовних вимогах просив зобов’язати відповідача звільнити займане приміщення, площею 394,8 кв.м., яке знаходиться по вул. Руська, 21 і по акту передати його в Управління обліку та контролю за використанням комунального майна департаменту економіки Тернопільської міської ради і покликався на ст. 387 ЦК України, ст. ст. 48, 50 Закону України «Про власність», а також на те, що п. 10.2. договору купівлі-продажу сторони прийшли до згоди, що в разі розірвання договору купівлі-продажу приміщення за рішенням суду, в зв’язку з невиконанням покупцем договірних зобов’язань, об’єкт приватизації підлягає поверненню в комунальну власність. Враховуючи те, що договір купівлі-продажу приміщення розірвано за рішенням суду, користування відповідачем спірним приміщенням є неправомірним. Місцевий господарський суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та повністю їх задоволив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржене рішення місцевого господарського суду слід скасувати, апеляційну скаргу –частково задоволити, провадження по справі припинити. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Таким чином, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В силу ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у ХІІ розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на час розгляду спору договірні відносини між сторонами у справі з приводу купівлі-продажу нежитлового приміщення припинили своє існування, а відтак відповідач займає приміщення позивача за відсутності на те передбачених законом підстав. Тобто, суд розглядав спір між сторонами, як віндикаційний позов.

Заявляючи позовні вимоги, позивач самостійно обирає спосіб захисту свого права, яке на його думку порушене. В силу ст. 4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивач обравши спосіб захисту свого права, заявив віндикаційний позов -  витребування майна з чужого незаконного володіння до ТОВ «Тернопіль Онлайн». Апеляційний господарський суд розглядаючи наявні матеріали та подані докази у справі, прийшов до висновку, що суд першої інстанції в процесі розгляду даної справи не взяв до уваги тих обстави, що: по-перше, позивач заявляючи позовні вимоги щодо витребування майна зобов’язаний був довести факт існування його права власності на спірне приміщення. Матеріалами справи, що досліджувались судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення,  підтверджується що, згідно реєстраційного посвідчення на об’єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації посвідчило, що спірне нежитлове приміщення площею 394,8 кв.м., яке знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 21 зареєстровано за ТОВ «Тернопіль Онлайн»на праві приватної власності на підставі рішення господарського суду Тернопільської області від 21.02.2005 року по справі № 9/5-58. По-друге, незаконне володіння  - це володіння майном без відповідної правової підстави. В розглядуваному ж випадку, відповідач набув право власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу, законність якого була підтверджена рішенням господарського суду.

Матеріалами справи та поданими доказами підтверджується, що позивач на момент заявлення віндикаційного позову не був власником спірного приміщення, а відтак його позовні вимоги задоволенню не підлягали, оскільки в силу ст. 387 ЦК України тільки власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Крім того, судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення не було взято до уваги договір дарування від 16.12.2005 року, який на час розгляду справи існував між відповідачем –ТОВ «Тернопіль Онлайн»та ТОВ «Стар-Софт», згідно умов якого перший подарував другому нежитлове приміщення, площею 394,8 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Руська, 21 (8-ий технічний поверх). Цього ж дня 16.12.2005 року, на виконання умов п. 6 даного договору, його контрагентами був складений та підписаний акт приймання-передачі приміщення. Тобто, нас час звернення позивача до суду, відповідач по даній справі вже не був навіть володільцем чи користувачем спірного приміщення, а відповідно і повернути спірне приміщення від останнього є неможливо. Дані обставини судом першої інстанції не досліджувались взагалі.

Крім того, матеріалами даної справи підтверджується те, що після укладення договору дарування від 16.12.2005 року, частини спірного приміщення ще двічі відчужувалися іншим юридичними особами. Зокрема, це підтверджується рішеннями господарського суду Тернопільської області від 19.07.2007 року по справі № 3/143-2325 та від 19.07.2007 року по справі № 3/145-2327. Згідно даних рішень з’ясовувалося, що нежитлове приміщення  площею 19,2 кв.м. по вул. Руська, 21 належать ТОВ «Стар-Софт»на підставі договору дарування приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. 16.12.2005 року за реєстром № 4019; приміщення площею 53,0 кв.м. по вул. Руська, 21 належить ТОВ «Бріар»на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О.О. 02.0.2006 року за  реєстром № 3192 та акту приймання-передачі, складеного 02.08.2006 року; нежитлове приміщення площею 322,6 кв.м. по вул. Руська, 21 належить ТОВ «Укрспецтехнологія»на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Г.Я. 07.09.2006 року за реєстром № 3084 та акту приймання-передачі, складеного 09.09.2006 року.

Доводи позивача про те, що він нас час звернення до суду першої інстанції та винесення оскарженого рішення, не володів інформацією про те, що спірне майно неодноразово відчужувалось і хто був на той час власником, не можуть братись апеляційним судом до уваги.

З наведеного випливає, що якщо вважати, що позивач подавав негаторний позов, то витребування чи повернення об’єкту від відповідача, який ні фізично, ні юридично не володів і не користувався спірним приміщенням є також безпідставною вимогою, оскільки предмет спору у відповідача під час розгляду справи не перебував.

Крім того, апеляційний господарський суд звертає увагу, що для повернення спірного приміщення в порядку п. 10.2 договору купівлі-продажу позивач зобов’язаний здійснити передбачену для цього процедуру. Так, відповідач придбав спірне приміщення шляхом приватизації у формі викупу відповідно до ст. 23 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Цей факт встановлено у чинному рішенні господарського суду Тернопільської області від 21.02.2005 року по справі № 9/5-58. В п. 10.2 договору купівлі-продажу спірного приміщення сторони дійшли згоди лише про те, що у разі розірвання такого договору за рішенням господарського суду об’єкт приватизації підлягає поверненню у комунальну власність. Однак, порядок такого повернення у даному договорі не встановлено. Отже, до правовідносин, які виникли на підставі договору купівлі-продажу і існують між позивачем та відповідачем, але не врегульовані самим договором, слід застосовувати спеціальні правові норми щодо проведення приватизації державного майна в Україні. Порядок повернення у державну власність об’єктів приватизації у разі розірвання або визнання недійсними договорів купівлі-продажу таких об’єктів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 32. Всупереч ст. 4 ГПК України та рекомендаціям, викладеним у листі ВАСУ від 25.04.2001 року № 01-8/500 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про приватизацію державного майна», суд не застосував вищевказану постанову Кабінету Міністрів України і спростив у резолютивній частині рішення по справі № 4/210-2921 порядок повернення спірного приміщення у комунальну власність.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 1 «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. В розглядуваному ж випадку, судом першої інстанції не були встановлені та не досліджувались обставини, які мають значення для справи, що в свою чергу, привело до прийняття неправильного рішення.

Враховуючи вище наведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку наявності правових підстав для скасування оскарженого рішення та припинення провадження у справі № 4/210-2921 в силу п. 1-1 ст. 80 ГПК України –за відсутності предмету спору.

Керуючись п. 1-1 ст. 80 та ст. ст. 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Тернопіль Онлайн»м. Тернопіль частково задоволити.

2. Рішення  господарського суду Тернопільської області від 10.08.2006 року по справі № 4/210-2921 скасувати.

3. Провадження по справі № 4/210-2921 припинити

4.Матеріали справи  № 4/210-2921 повернути в господарський суд Тернопільської області.

5. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь