ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.07 р.                                                                               Справа № 2/246

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка

до відповідача: Державне підприємство “Макіїввугілля” м. Макіївка

про стягнення заборгованості в сумі 242867,19грн.

За участю

представників сторін

від позивача:     Грановська Н.Л. за довір.

від відповідача:  не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення заборгованості за послуги охорони в сумі 236450,39грн., пені в сумі 6416,80грн., а всього 242867,19грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконані умови договору про надання послуг охорони № 13 від 24.04.2002р. та не оплачені послуги з охорони за період з лютий 2007р. по травень 2007р. в сумі 236450,39грн.

Відповідач  відзиву на позов не подав, у судове засідання не з’явився, незважаючи на належне повідомлення його шляхом надіслання йому рекомендованих листів за вказаною адресою із повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

24.04.2002р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Барс” та Державним відкритим акціонерним товариством “Шахта “Бутовська” Державне підприємство Державна холдінгова компанія “Макіїввугілля” укладено договір № 13 про надання послуг з охорони.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що “Замовник” передає, а “Охорона” приймає під охорону об’єкти, перелічених в дислокації та визначені в схемі охоронюваних об’єктів (Додаток №1).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що сума договору визначається сторонами на підставі розрахунку прикладеного до договору, та складає 231808,50грн. (Додаток № 2).

Додатковою угодою до договору № 194 від 01.02.2007р. в зв’язку з підвищенням вартості охорони з 9,02грн. до 9,83грн., в зв’язку з чим п. 3.1. договору викладено в наступній редакціях: сума договору визначається сторонами на підставі розрахунку, що доданий  до договору та складає 804782,10грн. Додаткова угода є невід’ємною частиною договору № 13 від 24.04.2002р. та вводиться в дію з 01.02.2007р.

Замовник здійснює оплату за надані послуги охорони щомісячно не пізніше 20 числа, наступного за звітним, на підставі наданого Охороною рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок “Охорони” п. 3.2. договору.

Додатковою угодою № 39 від 20.02.2004р. було внесено зміни до п. 3.2. договору, а саме викладено його в наступній редакції: “Підприємство” здійснює оплату за надані послуги щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових на розрахунковий рахунок “Охорони”.

Згідно до п. 3.4. договору охорона об’єкту у поза договірний час здійснюється в подвійному розмірі.

Факт надання позивачем послуг з охорони підтверджується:

актом № 2 від 28.02.2007р. на суму 67065,18грн., податковою накладною № 35 від 28.02.2007р.;

актом № 3 від 31.03.2007р. на суму 67065,18грн., податковою накладною № 65 від 31.03.2007р.;

актом № 4 від 30.04.2007р. на суму 67065,18грн., податковою накладною № 89 від 30.04.2007р.;

актом № 5 від 24.05.2007р. на суму 35254,82грн., податковою накладною № 116 від 24.05.2007р.

Акти приймання здачі виконаних робіт підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Всього за період з лютого 2007р. по травень 2007р. позивачем надано послуг з охорони на загальну суму 236450,36грн.

Позивачем до стягнення заявляється сума боргу в розмірі 236450,39грн., факт наявності заборгованості в цій сумі підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 24.05.2007р., який підписаний та скріплений печатками з обох сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття  629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідач не надав суду доказів сплати суми боргу в розмірі 236450,39грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6416,80грн. на підставі Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та п. 4.2. договору.

Відповідно до п. 4.2. договору в разі прострочення оплати наданих послуг “Підприємство” сплачує “Охороні” пеню в розмірі подвійної облікової ставки  НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.

Вимоги позивача, щодо стягнення пені в розмірі 6416,80грн. підлягають частковому задоволенні, оскільки позивачем при розрахунку суми пені невірно було застосовано  розмір облікової ставки, згідно розрахунку  суду розмір пені складає 5372,53грн.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази наявності заборгованості та порушення відповідачем зобов’язань за договорами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належним чином та  підлягають частковому  задоволенню.

Судові витрати покласти на відповідача відповідно ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного керуючись Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення заборгованості в сумі 242867,19грн. – задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка,                    пл. Советская, 2, р/р 8430 в МФ “Промінвестбанку”, МФО 334516, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” (86157,                        м. Макіївка, пл. Советская, 2, р/р 0189 в “Укрбізнесбанк”, МФО 335980, ) заборгованість в сумі 236450,39 грн., пеню в сумі 5372,53грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 2418,22грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,49грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати накази.

Суддя