ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 14/56 (13/42)

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Данилової Т.Б.,

Ходаківської І.П.,

розглянула

касаційну скаргу

відкритого акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" (далі Товариство)

на постанову
Київського апеляційного господарського суду

від
20.06.07

у справі
№ 14/56 (13/42)

господарського суду
Чернігівської області

за позовом
Товариства

до
відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі структурного підрозділу Центру електрозв'язку

№ 3 Чернігівської дирекції відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" (далі Центр електрозв'язку),

третя особа:
Чернігівська обласна державна адміністрація (далі Адміністрація),

про
стягнення 2 377,54 грн.

В засіданнях взяли участь представники:

- позивача:

Березинець О.В. (за дов. № 7 від 09.01.07);

- відповідача:
Фесюн Н.О. (за дов. № 863670 /6657/ від 08.08.05);

- третьої особи:
не з‘явились.

Ухвалою від 17.08.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Савенко Г.В.,

Ходаківської І.П., утвореному розпорядженням від 09.04.04 заступника Голови Вищого господарського суду України, касаційна скарга Товариства № 1472 від 09.07.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 04.10.07, без початку перегляду справи по суті.

У зв'язку з перебуванням судді Савенко Г.В. у черговій відпустці розпорядженням від 17.09.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 14/56 (13/42) господарського суду Чернігівської області, призначеної до перегляду в касаційному порядку на 04.10.07, створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Данилова Т.Б., Ходаківська І.П., яка розглядає справу по суті.

Про вказані обставини представників сторін повідомлено на початку судового засідання 04.10.07. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.10.07 оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 21.12.06 господарського суду Чернігівської області (суддя Фетисова І.А.) у задоволенні позовних вимог Товариству відмовлено.

Постановою від 22.05.06 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Корсак В.А., суддів –Авдеєва П.В., Коршун Н.М.) апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а рішення від 21.02.06 господарського суду Чернігівської області без змін.

Постановою від 26.10.06 Вищого господарського суду України касаційну скаргу Товариства частково задоволено.

Рішення від 21.02.06 господарського суду Чернігівської області та постанову від 22.05.06 Київського апеляційного господарського суду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи рішенням від 28.02.07 господарського суду Чернігівської області (суддя Книш Н.Ю.) у задоволенні позовних вимог Товариству відмовлено.

Постановою від 20.06.07 Київського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий –Кондес Л.О., судді –Куровський С.В., Михальська Ю.Б.) рішення від 28.02.07 господарського суду Чернігівської області залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства –без задоволення.

Не погодившись з рішеннями попередніх судових інстанцій, винесеними під час нового розгляду справи. Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить рішення від 28.02.07 господарського суду Чернігівської області та постанову від 20.06.07 Київського апеляційного господарського суду скасувати, та прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства задовольнити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 11, 525, 526, 614 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 188, 193, 275 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України “Про теплопостачання” та ст.ст. 32, 33, 11112 Господарського процесуального кодексу України.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Центр електрозв‘язку щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв‘язку з чим просить касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

На день розгляду справи у судовому засіданні 04.10.07 письмовий відзив на касаційну скаргу від Адміністрації не надійшов.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи 01.02.04 між Товариством та Центром електрозв'язку укладено договір № 12-0005 на постачання теплової енергії (далі Договір), згідно п. 11.1 якого даний Договір укладено на строк з 01.02.04 по 31.12.04, набирає чинності з дня його підписання та враховується щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку не поступить заява однієї із сторін про відмову від діючого договору.

Відповідно до умов Договору виробник (Товариство) бере на себе зобов'язання виробляти та постачати споживачеві (Центру електрозв'язку) теплову енергію, а споживач зобов'язується сплачувати за одержану теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виробника за встановленими тарифами (цінами).

Судовими інстанціями встановлено, що у п. 2.1 Договору сторони погодили, що теплова енергія постачається споживачу для об'єктів перерахованих в додатку № 1 до цього Договору, а саме: адмін. будинок, гараж, дизельна, дільниця № 1, дільниця № 2, дільниця № 3, дільниця № 4, які знаходяться за адресою: м.Мена вул.Червона площа, 9.

Також, вирішуючи спір судові інстанцій встановили, що п. 6.4 Договору сторони визначили, що розрахунки споживача з виробником за відпущену теплову енергію здійснюються згідно з рахунками виробника щомісячно у відповідності з показаннями приладів обліку або розрахунковим методом при відсутності приладів обліку, при цьому розрахунковий період вважається з 25 числа попереднього місяця по 25 число поточного.

Крім того, встановлено, що п. 6.5 Договору сторони встановили, що розрахунки здійснюються щомісячно не пізніше 5 числа наступного за звітним місяцем після отримання рахунку за фактично спожиту теплову енергію.

На підставі наданих сторонами доказів по справі судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариством надано Центру електрозв‘язку рахунки на оплату теплової енергії за січень-червень 2005 року із застосуванням показників приладів обліку та за загальною опалюваною площею за тарифом на загальну суму 26 290,74 грн., в тому числі рахунки:

№ 12-005 від 24.01.05 на суму 7 444,54 грн. за січень місяць 2005 року, № 12-0005 від 21.02.05 на суму 7 182,37 грн. за лютий місяць 2005 року, № 12-0005 від 23.03.05 на суму 7 679,84 грн. за березень місяць 2005 року, № 12-0005 від 22.04.05 на суму 3 983,99 грн. за квітень місяць 2005 року.

На підставі матеріалів справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що з 01.01.05 Центром електрозв‘язку розрахунки з Товариством за теплопостачання по об'єкту 224 площею 1 055,00 кв.м. (дільниця № 2) не проводились.

Апеляційним судом встановлено, що Центр електрозв'язку надав пояснення відповідно до яких зазначено про вибуття з балансу та передачу на баланс Адміністрації на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.04, розпорядження Адміністрації № 339 від 02.12.04, "об'єкту № 224" загальною площею 1 055, м.кв., що також підтверджено листом № 01/322 від 14.02.06 Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи про проведений прийому-передачу 27.12.04 в оперативне управління "об'єкту № 224" площею

1 055,00 м.кв. з балансу ВАТ "Укртелеком", та складеним 30.12.04 про це актом за № 477.

При вирішенні спору по суті попередніми судовими інстанціями встановлено, що Центр електрозв'язку листом № 567 від 10.12.04 повідомив Товариство про зміну з 01.01.05 договірних величин теплопостачання, а 21.12.05 Товариством було направлено Центру електрозв'язку листа, у якому зазначено про частково здійснені зміни, а саме відокремлення дільниць №№ 1, 3 в окремий договір № 12-0066 та про те, що дільниця № 3 площею

1 055,00 м.кв. буде відокремлена в окремий договір після надання Адміністрацією необхідною документації, після чого буде зроблено відповідний перерахунок.

Судовими інстанціями встановлено, що згідно поданої Центром електрозв‘язку заявки від 10.12.04 на укладення договору на постачання теплової енергії ним визначено об'єкти: адміністративне приміщення –опалювальна площа 1 165,7 кв.м., гараж –опалювальна площа 64,5 кв.м., дизельна –опалювальна площа 37,1 кв.м., туалет –опалювальна площа

12,4 кв.м., виробнича лабораторія (дільниця № 4) –опалювальна площа

85,5 кв.м., виробнича лабораторія-лазня –опалювальна площа 46,6 кв.м., тобто спірний об'єкт площею 1 055,00 кв.м. (дільниця № 2) не входить до складу об'єктів споживання теплової енергії.

У зв‘язку з наведеними обставинами місцевий та апеляційний суд прийшли до висновку, що Товариство було завчасно повідомлено про зміни договірних величин по об'єкту площею 1 055,00 кв.м., включення якого на оплату за послуги теплопостачання до рахунку за січень 2005 року заперечує Центр електрозв‘язку.

Вирішуючи спір судові інстанції встановили, що Товариством письмово за вих. № 162-Т від 21.02.05 було повідомлено Центр електрозв‘язку про здійснені часткові зміни по Договору стосовно дільниць № 1 та № 3, які відокремлені в окремий договір № 12-0066 згідно листа № 61 від 10.12.04 філії з управління спецоб'єктами електрозв'язку ВАТ “Укртелеком”, та про те, що дільниця № 3 площею 1 055,00 кв.м. буде відокремлена в окремий договір після надання Адміністрацією необхідної документації і відповідно буде зроблено перерахунок.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.01.05 між Товариством та ВАТ “Укртелеком” було укладено договір на постачання теплової енергії № 12-0066 стосовно дільниць № 1 та № 3, відокремлених в окремий договір згідно листа № 61 від 10.12.04.

При цьому встановлено, що сторони у справі до суду з позовом стосовно внесення змін до Договору не звертались.

Водночас, встановлено, що 21.10.05 між Товариством та Центром електрозв‘язку укладена додаткова угода до Договору, згідно якої з 21.10.05 внесено зміни до додатку № 1 до Договору, визначивши опалювальні об'єкти: адмін. приміщення – опалювальна площа 1 165,7 кв.м., гараж –опалювальна площа 64,5 кв.м., дизельна –опалювальна площа 37,1 кв.м., туалет –опалювальна площа 12,4 кв.м., виробнича лабораторія –опалювальна площа 185,5 кв.м., виробнича лабораторія (лазня) –опалювальна площа 46,6 кв.м., що відповідає об'єктам вказаним Центром електрозв‘язку в заявці від 10.12.04.

Також, попередніми судовими інстанціями встановлено, що 21.10.05 між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору стосовно річної потреби теплової енергії на опалення та гаряче водопостачання перелічених об'єктів, стосовно схеми відгалуження теплотраси, що перебуває на балансі Центру електрозв‘язку. Однак, до укладення між сторонами додаткової угоди від 21.10.05 Товариством самостійно в червні 2005 року по Договору зроблено перерахунок за період з 04.02.05 по 15.04.05 по об'єкту № 244 по опалюваній площі 1 055,00 м.кв. на суму 8 633,66 грн. і надано Центру електрозв‘язку відповідний рахунок № 12-0005 від 30.06.05, у зв'язку з чим загальна сума наданих послуг вказаних в рахунках Товариства склала 17 657,08 грн.

При цьому встановлено, що у поданому розрахунку за № 7-юр від 13.02.06 Товариство пояснило, що в червні 2005 року зроблено перерахунок по дільниці № 2 площею 1 055,00 кв.м. в сторону зменшення нарахувань на суму

8 633,66 грн. у зв'язку з укладенням Товариством договору від 04.02.05 на опалення даної дільниці з іншим споживачем.

Так, на підставі наданих учасниками судового процесу доказів по справі судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 04.02.05 за № 12-0068 між Товариством та Адміністрацією було укладено договір на постачання теплової енергії на об'єкт № 224 площею 1 055,00 кв.м, який розташований за адресою: м.Мена, вул.Червона площа, 9.

На підставі матеріалів справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що об'єкт № 224 площею 1 055,00 кв.м, розташований за адресою: м.Мена, вул.Червона площа, 9 (зазначений в додатку № 1 до Договору в переліку об'єктів на постачання теплової енергії, як дільниця № 2 площею

1 055,00 кв.м), згідно розпорядження Адміністрації № 339 від 02.12.04 "Про прийняття об'єкту № 224 в оперативне управління облдержадміністрації" по акту прийому-передачі № 477 від 30.12.04 було передано з балансу Центру електрозв‘язку на баланс і в оперативне управління Адміністрації.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що

ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що оскільки спірні правовідносини склалися щодо порядку виконання договірних зобов'язань, тобто щодо господарської діяльності суб'єктів підприємництва, то у даному випадку підлягають до застосування положення Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Водночас, згідно ст. 193 Господарського кодексу України, та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, за змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

В той же час враховується, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом, особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх заходів для належного виконання зобов'язання.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає підставним висновок суду першої та апеляційної інстанцій про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки Центр електрозв‘язку своєчасно повідомив про вибуття спірного об'єкта з його користування і фактично в період з 01.01.05 по 15.04.05 не отримував та не споживав теплової енергії на дільниці № 2 опалювальна площа 1 055,00 кв.м., а тому у Центру електрозв‘язку відсутня вина щодо несплати заявленої Товариством до стягнення суми.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи Товариства, викладені в касаційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення судовими інстанціями не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання які, стосуються оцінки доказів, але оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, здійснюється за внутрішнім переконанням суду і їх перевірка не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

З врахуванням того, що з’ясування підставності оцінки доказів та встановлення обставин по справі в силу ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України знаходиться поза межами компетенції касаційної інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про неможливість задоволення касаційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій було повно та всебічно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення їх без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" № 1472 від 19.07.07 залишити без задоволення.

Постанову від 20.06.07 Київського апеляційного господарського суду у справі № 14/56 (13/42) господарського суду Чернігівської області залишити без змін.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Т.Данилова

І.Ходаківська