ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
справа № 20-12/034
ПОСТАНОВА

і м е н е
м     У к р а ї н и

"20" вересня 2007 р.  16:50
м. Севастополь

За позовом: суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції
у Гагарінському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 31.08.2006 про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 12183,36 грн. та застосування
штрафних санкцій в розмірі 6091,68 грн.,

Суддя Харченко І.А.,

при секретарі Єрмолаєвої О.Ю.,

Представники
сторін

позивача  - ОСОБА_2, довіреність б/н від
25.11.2006, представник;

відповідача  -Форостяна І.В., довіреність №16/10-011/2007
від 24.05.2007, головний державний податковий інспектор відділу супроводження
справ у судах юридичного управління ДПА у м. Севастополі,

Суть спору:

11.01.2007 позивач звернувся в
порядку статей 104-106 Кодексу адміністративного судочинства України до
господарського суду з позовної заявою до Державної податкової інспекції у
Гагарінському районі м. Севастополя про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 від 31.08.2006 про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 12183,36 грн. та застосування
штрафних санкцій в розмірі 6091,68 грн., посилаючись на те, що спірне податкове
повідомлення-рішення винесене на підставі встановлення факту скасування державної
реєстрації та свідоцтва платника ПДВ контрагенту позивача, але ця обставина не
ході являтися підставою для зняття сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ “Динал” із
складу податкового кредиту, тому що має юридичну силу та обов'язкове для
виконання виключно рішення суду, яке набрало законної сили, але в ході
перевірки не було надано рішення суду з мокрої печаткою суду.

У зв'язку з наведеним позивач
просить позов задовольнити.

Ухвалою від 12.01.2007 позовна
заява суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишена без руху,
повідомлено про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме: у
позовної заяві вказати дату підписання позовної заявив строк до 26.01.2007.

Ухвалою від 29.01.2007 відкрито
провадження у адміністративної справі № 20-12/034, призначено попереднє судове
засідання.

Ухвалою від 05.03.2007 закінчено
підготовче провадження і призначена адміністративна справа №20-12/034 до
судового розгляду.

Ухвалою суду від 03.04.2007
провадження у справі зупинено до до вирішення справи №2-2308/2005 за позовом
ОСОБА_3 до ТОВ “Дінал” про визнання недійсними установчих документів та
свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, що розглядається
в порядку цивільного судочинства Святошинським районним судом міста Києва  -до набрання законної сили судовим рішенням
по справі №2-2308/2005.

17.08.2007 з Святошинського
районного  суду м. Києва надійшло
повідомлення, про те, що ухвалою від 24.04.2007 провадження у справі
№2-2308/2005 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ “Дінал” про визнання недійсними установчих
документів та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість
закрито.

Ухвалою від 29.08.2007 поновлено
провадження у справі №20-12/034.

Відповідач позовні вимоги не
визнав, надав суду письмові заперечення (вх. НОМЕР_2 від 27.02.2007), основні з
них складаються у тому, що позивачем до податкового кредиту безпідставна
віднесена сума згідно податкових накладних, отриманих від ТОВ “Дінал”,  факт надходження до бюджету ПДВ, заявленого
до відшкодування позивачем, не підтверджений.

Згідно  статей 27-32, 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства України у судовому засіданні представникам
сторін  роз'яснені  процесуальні права та обов'язки.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені
докази, заслухав представників сторін,
суд,

в с т а н о в
и в :

В період з 31.07.2006 по 10.08.2006
Державною податковою адміністрацією у м. Севастополі проведена виїзна
позапланова документальна перевірка суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
з питання фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ “Дінал” за період з
01.07.2003 по 01.02.2006.

За результатами перевірки
15.08.2006 складений акт НОМЕР_3 відповідно до якого встановлено порушення
підпунктів 7.2.1, 7.2.4 п.7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4  статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»: занижений податок на додану вартість за липень-листопад 2003
року на загальну суму 15703,36 грн.

На підставі акту перевірки та
підпункту 17.1.3 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” 31.08.2006
ДПІ у Гагарінському районі м. Севастополя прийнято податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_1, яким СПД ОСОБА_1 зменшено розмір бюджетного
відшкодування на суму 12183,36грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі
6091,68грн.

Згідно акту перевірки, ДПА при
проведенні перевірки позивача було встановлено, що згідно даним книги обліку
придбання товарів в липні-листопаді 2003 року позивачем до складу податкового
кредиту включені суми податку на додану вартість по податковим накладним,
виписаним ТОВ “Дінал”, на загальну суму ПДВ 15703,36грн.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 26.04.2005 визнані недійсними  з моменту реєстрації свідоцтво платника
податку на додану вартість, установчі документи ТОВ “Дінал”.

ДПІ в Гагарінському районі м.
Севастополя вважає, що анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість
контрагента позивача є наслідком не підтвердження сум податкового кредиту
податковими накладними.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ
зазначає, що згідно пп.7.2.4  п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку
та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як
платник податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Відповідно до п.25.2 Положення про
Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України
01.03.2000 №79, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.04.2000 за
НОМЕР_4, з подальшими змінами та доповненнями, однією з підстав виключення платника
податку з Реєстру платників податку на додану вартість і анулювання свідоцтва
платника податку є винесення судом рішення про скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності.

Визнання недійсними установчих
документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на
додану вартість саме по собі не тягнуло за собою недійсність всіх угод,
укладених з моменту держаної реєстрації такої особи і до моменту виключення з
державного реєстру, та не позбавляло правового значення виданих за такими
господарськими операціями податкових накладних.

Згідно п.9.6 ст.9 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.25 Положення про Реєстр платників податку
на додану вартість реєстрація платника податку на додану вартість дії до дати
її анулювання.

Матеріалами справи підтверджено, що
на момент здійснення господарських операції, обґрунтованість віднесення
позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, яки не визнає
ДПІ в Гагарінському районі м.Севастополя, ТОВ “Дінал” знаходилось в Єдиному
реєстрі, а також мало свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану
вартість.

За таких обставинах СПД ОСОБА_1 не
може нести відповідальність, як за несплату податків ТОВ “Дінал”, так і за
можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного
реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону
України «Про податок на додану вартість»платник податку - особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку,
що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну
територію України.

Платники податку, визначені у
підпунктах «а», «в», «г», «д»пункту 10.1 статті 10 Закону, відповідають за
дотриманням достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за
повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2
ст.10 Закону).

Таким чином, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму
бюджетного відшкодування.

Скасування в судовому порядку
державної реєстрації ТОВ «Дінал»не є підставою для визнання недійсними юридично
значущих дій, здійснених ним з іншими суб'єктами господарювання, оскільки його
контрагенти за договором не можуть нести відповідальність за відсутністю вини.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень і способом,
передбаченими Конституцією та законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця
при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не
встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкції.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту
7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не дозволяється
включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними. У разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені
до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді
фінансових санкції, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Статтею 7 зазначеного Закону
передбачено лише обов'язок платника податку надати покупцю податкову накладну,
а у разі імпорту товарів на митну територію України документом, що посвідчує
право на отримання податкового кредиту вважається вантажна митна декларація,
яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на включення суми податку на додану вартість
у податковий кредит у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови
та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена у
постановах Верховного суду України від 10.06.2003, від 26.09.2006, у постанові
колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України
від 18.04.2006 та роз'ясненнях Вищого адміністративного суду України «Про
вивчення та узагальнення судової практики Вищого адміністративного суд України
про відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету».

Крім того, ухвалою Апеляційного
суду міста Києва від 16.11.2006 скасовано рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 26.04.2005, справа направлена на новий розгляд.

17.08.2007 з Святошинського
районного  суду м. Києва надійшло
повідомлення, про те, що ухвалою від 24.04.2007 провадження у справі
№2-2308/2005 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ “Дінал” про визнання недійсними
установчих документів та свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану
вартість закрито.

Згідно ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки ДПІ у Гагарінському районі
м.Севастополя не надала доказів та не довила обґрунтованість визначення
податкового зобов'язання СПД ОСОБА_1, а позивач належним чином виконав свої
зобов'язання, вищезазначене дає суду право для висновку про обґрунтованість та
законність позовних вимог позивача. При таких обставинах, позовні вимоги СПД
ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 94, 98 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому в сумі 03,40 грн.

Керуючись ст. 7 Закону України “Про
податок на додану вартість”, ст. 69, 70, 71, 79, 94, 98, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства України,
суд -

П о с т а н о
в и в :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати
недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
Гагарінському районі м. Севастополя  від
31.08.2006 НОМЕР_1 про зменшення суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1
суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі
12183,36грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 6091,68 грн.

3.          Стягнути з
Державного бюджету України (п/р 0007 в УДК у м. Севастополі, одержувач
Держбюджет, Ленінський район 22090200, МФО 824509, ) на користь
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_5) сплачений квитанцією НОМЕР_6 від 10.01.2007 (оригінал квитанції
знаходиться у матеріалах справи) судовий збір в сумі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                                           І.А.
Харченко

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

24.09.2007.