ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.07 р.                                                                               Справа № 39/233

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Волобуєвій А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Закритого акціонерного товариства “Фріззант” м. Київ

До відповідача: Приватного малого підприємства “Лоцмен” м. Краматорськ

про  стягнення 2 929 грн. 12 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Дренжик В.В. - довіреність № 340 від 24.07.2007 р.;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Фріззант” м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного малого підприємства “Лоцмен” м. Краматорськ,  про стягнення заборгованості в сумі 2 929 грн. 12 коп., яка складається з основного боргу в сумі 2 244 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 158 грн. 86 коп., інфляційної складової в сумі 525 грн. 32 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 16/04 від 30.12.2003 р., товарно-транспортну накладну № 02АЦЦ від 31.05.2004 р., контрольний лист на перевезення, видаткову накладну № 447 від 31.05.2007 р., довіреність НАТ № 121943 від 31.05.2004 р., виписку банку, розрахунок.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, через канцелярію суду направив відзив на позов, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та оцінивши подані докази суд встановив.

30.12.2003 р. між позивачем, Закритим акціонерним товариством “Фріззант” м. Київ, та відповідачем, Приватним малим підприємством “Лоцмен” м. Краматорськ, укладено договір поставки № 16/04, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України), застосування яких можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – через продовження існування після 01.01.04 року взаємних прав та обов’язків сторін.

Згідно даного Договору позивач зобов’язався поставити відповідачу обумовлену згідно 3.1 Договору продукцію, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору позивач, згідно видаткової накладної № 447 від 31.05.2007 р. поставив відповідачу продукцію на суму 25 600 грн. 33 коп., що також підтверджується  товарно-транспортною накладною № 02АЦЦ від 31.05.2004 р., контрольним листом на перевезення.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означеній накладній, а також довіреністю про приймання вантажу серії НАТ № 121943 від 31.05.2004 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 25 600 грн. 33 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п 2.1, 3.2, 3.4 Договору.

Відповідно до 2.1, 4.2 Договору відповідач зобов’язаний оплатити вартість  поставленої продукції протягом 21 дня з дати поставки.

Проте взяті на себе згідно Договору обов’язки відповідач не виконав, вартість поставленої продукції оплатив частково, що підтверджується випискою з банківської установи.

Залишок несплаченої відповідачем суми складає 2 244 грн. 00 коп.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 2 244 грн. 00 коп. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, та відповідачем не заперечується, позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Фріззант” м. Київ суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок за період з лютого 2005 р. по травень 2007 р.,  відповідно до якого 3% річних складають 158 грн. 86 коп., а сума інфляції – 525 грн. 32 коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства “Фріззант” м. Київ – задовольнити.

Стягнути з Приватного малого підприємства “Лоцмен” м. Краматорськ на користь Закритого акціонерного товариства “Фріззант” м. Київ основний борг в сумі 2 244 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 158 грн. 86 коп., інфляційну складовув сумі 525 грн. 32 коп., витрати за державним митом в сумі 102 грн. 00 коп., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя