ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 33/59
21.06.07 р.

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          Київського обласного державного торговельного підприємства по заготівлях і реалізації твердого палива «Облпаливо»

до               1) державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»

2) державного підприємства «Ровенькиантрацит»

про                     стягнення 2 209,34 грн.

При секретарі судового засідання Демиденко К.А.

За участю представників сторін:

від позивача:          Даниленко Н.М. –дов. № 42/01-130 від 13.06.2007 року;

від відповідача:     1) Григор’єва О.І. –дов. № 1675-НЮ від 16.06.2007 року;

2) не з’явився.

ВСТАНОВИВ:

Київське обласне державне торговельне підприємство по заготівлях і реалізації твердого палива «Облпаливо» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»та до державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення 2 209,34 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.09.2006 року на Рокитнянський паливний склад по накладній № 48592999 прибув вагон № 66592783 з вугіллям АМ, відправлений державним підприємством «Ровенькиантрацит»зі станції Фащівка Донецької залізниці.

При прийомі вугілля встановлена його недостача у кількості 6 700 кг. Підтвердженням зазначеного факту є наявний в матеріалах справи комерційний акт № БК 044483*1011/4 від 26.09.2006 року, який складений на проміжній станції Знам’янка Одеської залізниці.

Після зняття норми природної втрати на шляху перевезення недостача вугілля становить 5 665 кг на суму 2 209,34 грн.

5.01.2007 року позивачем на адресу відповідачів була направлена претензія № 42/03-9 про відшкодування вартості недостатнього вантажу в сумі 2 209,34 грн.

30.01.2007 року державне територіально-галузеве об’єднання «Південно-Західна залізниця»надало відповідь № А-12/2 на претензію № 42/03-9 від 05.01.2007 року в якій її відхилило, мотивуючи тим, що вантаж прибув на станцію призначення у непошкодженому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, без ознак втрати під час перевезення.

Державне підприємство «Ровенькиантрацит»залишило претензію без відповіді.

В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги та заявив клопотання про поновлення строку позовної давності.

Представник державного територіально-галузевого об’єднання «Південно-Західна залізниця»надав відзив на позовну заяву, доповнення та пояснення до позовної заяви в яких просить застосувати позовну давність, яка визначена ст. 136 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 та відмовити позивачеві в позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та враховуючи той факт, що відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Пункт 136 Статуту залізниць України передбачає, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відповідно до підпункту «а»абзацу другого пункту 134 Статуту залізниць України зазначений термін обчислюється з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу –для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Оскільки, настанням події при визначенні терміну для пред’явлення позову в спірному питанні є день видачі вантажу, тому позовна давність обчислюється з 30.09.2006 року –з дня видачі вантажу на станції призначення Рокитно Південно-Західної залізниці.

Отже, з огляду на зазначені положення строк позовної давності, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу закінчився 30.03.2007 року.

Як вбачається з вхідної дати, позовна заява надійшла до суду 24.04.2007 року, тобто після закінчення шестимісячного терміну.

Відповідно до ч. 2 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позивач в клопотанні про поновленні строку позовної давності зазначає, що цей строк пропущений з поважних причин, оскільки позовні матеріали поверталися господарським судом міста Києва без розгляду та після усунення недоліків позов направлявся до суду.

Але, відповідно до ч.1 статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Частина 5 статті 267 ЦК України передбачає, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд не визнає поважною причину, яка зазначену в клопотанні позивача.

Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, як вбачається з позовної заяви, відзиву на позовну заяву, доповнення та пояснення до позовної заяви відповідача-1, позивачем пропущено строк в межах якого він може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Обґрунтованого клопотання про поновлення строків позовної давності не подано, тож суд саме з зазначеної вище підстави відмовляє позивачеві в задоволенні його позовних вимог.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                            С.М.Мудрий