ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

15.11.07                                                                                           Справа№ 13/302А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Станька Л.Л., при секретарі Малюшевському А.П., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: ДПІ у Франківському районі м.Львова, м.Львів

до відповідача-1: ВАТ „Троттола”, м.Львів

до відповідача-2: ПП “Інтерфлекс”, м.Київ

про визнання недійсним господарського зобов”язання та застосування юридичних наслідків в порядку ст.ст.207,208 ГК України.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кармелюк Т.Б. –гол.держ.под.інсп.юр.відділу

Від відповідача-1: не з”явився

Від відповідача-2: не з”явився

Відкрито провадження у справі за позовом ДПІ у Франківському районі м.Львова, м.Львів до відповідача-1: ВАТ „Троттола”, м.Львів, до відповідача-2: ПП “Інтерфлекс”, м.Київ про визнання недійсним господарського зобов”язання, що вчинено з метою, що суперечить інтересам держави, суспільства та застосування юридичних наслідків в порядку ст.ст.207,208 ГК України.

Позивачем в судовому засіданні позовні вимоги підтримано, виражено прохання про задоволення позову.

Відповідачами явки представників в судовому засіданні не забезпечено, а направлена ПП „Інтерфлекс” кореспонденція повернута органом зв”язку в з”язку із незнаходженням його за юридичною адресою.

Суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності пояснень (заперечень) відповідачів щодо заявлених позовних вимог та їх представників у судовому засіданні, за наявними у справі матеріалами яких, на думку суду, достатньо для встановлення обставин справи і вирішення спору по суті.

З”ясовано:

Державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова  проведено невиїзну документальну перевірку ВАТ "Троттола", про що складено акт перевірки від 15.12.2006 р. № 2011/23-0/20835669. В процесі проведення перевірки встановлено факт проведення господарських операцій з ПП "Інтерфлекс" на загальну суму 18 657,72 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 3 109,62 грн., що підтверджується податковими накладними від 20.02.2004 р. № 173, від 15.03.2004 р. № 184.

ВАТ "Троттола" суми ПДВ віднесено до податкового кредиту та задекларовано в якості бюджетного відшкодування на підставі зазначених податкових накладних, отриманих від ПП "Інтерфлекс".

Відповідно до листа ДПІ у Печерському районі від 27.11.2006 р. № 24875/7/15-310, ПП "Інтерфлекс" не подає податкової звітності з 01.01.2002 року. Рішенням господарського суду м. Києва від 08.10.2003 року скасовано державну реєстрацію ПП "Інтерфлекс". Крім цього, актом № 2780/15-3 від 01.12.2003р. анульовано свідоцтво платника податку на додану вартість.

Таким чином, суму ПДВ контрагентом ВАТ "Троттола" у складі податкових зобов'язань не відображено.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши докази у їх сукупності, господарським судом відзначається наступне:

у відповідності до п.п.7.2.4 Закону України "Про податок на додану вартість” право   на   нарахування   податку   та   складання   податкових   накладних   надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст.9  цього  Закону.   Відповідно  до  п.2  Порядку заповнення  податкової  накладної, затвердженого наказом ДПА України  від  30.05.1997р,  №165,  податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковму органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168-/97-ВР від 03.04.1997р. (із змінами та доповненнями) платник податку - це особа, яка згідно із Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.  Податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з Законом.

Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою  податкового зобов'язання звітного  податкового  періоду  та  сумою  податкового кредиту такого звітного податкового кредиту.

ПП "Інтерфлекс” є одними з постачальників послуг, який повинен був згідно вимог Закону України „Про податок на додану вартість", включити суми ПДВ за надані послуги до складу податкового зобов 'язання та підтвердити факт сплати задекларованої суми ПДВ до державного бюджету.

Як поінформовано п.11 роз”яснення президії ВАС України від 12.03.99р. №02-5/111 (із змінами) “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов”язаних з визнанням угод недійсними” до угод, що підпадають під ознаки ст.49 ЦК України, що рівнозначна ст.ст.207,208 ГК України, належать, зокрема, угоди, спрямовані на приховування підприємствами, установа ми, організаціями чи громадянами, які набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, від оподаткування доходів або використання майна, що знаходиться у їх власності (користуванні), —шкоду інтересам суспільства, правам, свободі і гідності громадян.

Ст.173 ГК України визначає поняття "господарського зобов'язння": господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, передбачених ст.174 ГК України є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Свідоцтво платника ПДВ, це є юридичний акт, що підпадає під дію ст. 12 ГПК України і ст. 18 КАС України. Свідоцтво визнається недійсним з моменту його видачі, а це означає, що відповідне підприємство взагалі не мало статусу платника ПДВ. Це позбавляє таке підприємство права видавати податкові накладні згідно із Законом України "Про податок на додану вартість", а вже видані податкові накладні вважаються фіктивними.

Відображення всіх цих компонентів у свідомості учасників договору дає їм можливість усвідомлювати об'єктивну направленість укладеного договору - його суперечність інтересам держави.

Враховуючи викладене, господарське зобов'язання між відповідачами є таким, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, та підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених ст.207 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року, передбачено право та підстави визнання господарського зобов'язання недійсним, а саме - якщо господарське зобов'язання вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то таке зобов'язання на вимогу відповідного органу державної влади може бути визнано судом недійсним повністю або в частині. В даному випадку, завідомо суперечна інтересам держави та суспільства мета полягає в фіктивності одного з контрагентів.

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", органи державної податкової служби уповноважені подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними. Підставою виникнення господарського зобов'язання, у відповідності до ст. 174 ГК України, є господарський договір та інша угода.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки" від 25.07.2002 року № 1056, до угод, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів.

Враховуючи викладене, господарське зобов'язання між ВАТ "Троттола" та ПП "Інтерфлекс" є таким, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки по його наслідках у ВАТ "Троттола" виникає право на бюджетне відшкодування, яке із врахуванням викладених обставин, а саме - у зв'язку із несплатою постачальником - ПП "Інтерфлекс" податку на додану вартість до бюджету та нікчемністю правочину, укладеного між вказаними суб'єктами господарювання, є таким, що задекларовано неправомірно.

Відповідно до ст. 208 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16.01.2003р, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.122-124,127,130,135,143,151-154,160,161,163,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1.Позов задоволити повністю.

2.Визнати недійсним господарське зобов”язання між ВАТ „Троттола” (м.Львів, вул.Тобілевича,8, ) та ПП „Інтерфлекс” (м.Київ, Печерський район, шосе Залізничне,57, ) на суму 18657,72грн. та застосувати наслідки, передбачені ст.208 ГК України.

3.Стягнути з ПП „Інтерфлекс” (м.Київ, Печерський район, шосе Залізничне,57, ) на користь ВАТ „Троттола” (м.Львів, вул.Тобілевича,8, ) 18657,72грн.

4.Стягнути з ВАТ „Троттола” (м.Львів, вул.Тобілевича,8, ) в доход державного бюджету 18657,72грн.

5.Стягнути з ПП „Інтерфлекс” (м.Київ, Печерський район, шосе Залізничне,57, ) в доход державного бюджету  93,29грн. судового збору.

6.Стягнути з ВАТ „Троттола” (м.Львів, вул.Тобілевича,8, )  в доход державного бюджету  93,29грн. судового збору.

7.Виконавчі листи видати після вступу постанови в законну силу.

8.Строк і порядок набрання постановою законної сили та її оскарження здійснюються згідно вимог ст.ст.186 та 254 КАСУ.

Суддя