ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2007 р.
Справа  № 15/222-07-5088А

10 год. 30 хв.                                                                            м. Одеса

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді                         Петрова В.С.

При секретарі                                 Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача –          Тимофієнко О.А.;

від відповідача –      Костецька  С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Відкритого акціонерного товариства „Об'єднання міжрайпостач” до Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області про визнання дій незаконними та зобов’язання виконати певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство „Об'єднання міжрайпостач” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання незаконними дій  Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області з додаткового нарахування податкових зобов’язань позивачу з податку на додану вартість у сумі 243 973 грн. та зобов’язання Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області здійснити відновлення у картці обліку поточного особового рахунку з податку на додану вартість переплату податку у сумі 243 973,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність донарахування відповідачем податкових зобов’язань з податку на додану вартість за 2004 рік на суму 158 303 грн. та за 2006 рік на суму 85 670 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19 червня 2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 15/222-07-5088А та призначено попереднє засідання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10 липня 2007 р. закінчено підготовче провадження та справу № 15/222-07-5088А призначено до судового розгляду в засіданні суду.

Відповідач з позовом не згоден з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позовної заяви (а.с. 15-17 т. 2), посилаючись при цьому на те, що відповідачем у 2004 році та у 2006 році були винесені податкові повідомлення-рішення № /0 та № /0, які не були оскаржені позивачем та якими було зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, тому відповідач вважає цілком правомірним списання в облікової картці позивача суму податку на додану вартість в розмірі 243973 грн.

У зв’язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України господарський суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6 розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

22 січня 2007 року ВАТ „Об'єднання міжрайпостач" були отримані від ДПІ у Овідіопольському  районі Одеської області акти звірок розрахунків з бюджетом за 2004 рік,  2005 рік та 2006 рік, про що представник товариства розписався у відповідному журналі ДПІ.

Як зазначає позивач, при звірці позивачем даних отриманих актів звірок з наявними даними податкового обліку, податкових декларацій, актів складених ДПІ "Про результати документальних перевірок за період з 2003 року по 2006 рік", які стосуються нарахування  та сплати  податку  на додану  вартість, було встановлено донарахування відповідачем позивачу  податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму в 243 973 грн. та відповідно в  особовому рахунку позивача відповідачем була зменшена наявна переплата по податку на додану вартість на зазначену вище суму.

Так, позивач вважає такі дії ДПІ у Овідіопольському районі з додаткового нарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 243 973 грн. незаконними та просить суд зобов’язати ДПІ у Овідіопольському районі здійснити відновлення у картці обліку поточного особового рахунку ВАТ „Об'єднання міжрайпостач" з ПДВ переплати податку у сумі 243 973 грн. Підставою для визнання дій ДПІ незаконними та зобов'язання виконати певні дії позивач визначає факт відсутності актів документальних невиїзних (камеральних) перевірок податкових декларацій з ПДВ без дати складання та номеру, податкових повідомлень-рішень форми „В" від 17.09.2004 року за № /0 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 158303 грн. та форми „В1" від 20.10.2006 року за № /0 щодо зменшення заявленої суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 672,50 грн.

Проте, Державна податкова інспекція у Овідіопольському районі не погоджується з позовними вимогами ВАТ „Об'єднання міжрайпостач"  та посилається на наступні обставини:

- в 2004 році відділом податкової міліції проводилась документальна невиїзна (камеральна) перевірка податкових декларацій з ПДВ ВАТ „Об'єднання міжрайпостач", в результаті якої було винесено податкове повідомлення-рішення ф. „В" від 17.09.2004 року за № /0 „Про завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 158 303 грн.". При цьому відповідач вказує на безпідставність посилань позивача щодо відсутності акту камеральної перевірки та податкового повідомлення-рішення за 2004 рік, оскільки в обліковій картці ВАТ „Об'єднання міжрайпостач" по ПДВ станом на 31.12.2004 року вищевказане податкове повідомлення-рішення відображене, що свідчить про його існування. Також відповідач зазначає, що копії акту камеральної перевірки 2004 року та податкового повідомлення-рішення форми „В" від 17.09.2004 року за № /0 „Про завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 158303 грн." надати відповідач не має можливості, оскільки до 09.01.2007 року відділ податкової міліції підпорядковувався ДПІ м. Іллічівськ та при реорганізації (наказ ДПІ у Овідіопольському районі від 09.01.2007 року за № 1 „Про введення в дію штатного розпису державної податкової інспекції у Овідіопольському районі”) та передачі актів перевірок, які проводились податковою міліцією, матеріали перевірки ВАТ „Об'єднання міжрайпостач" були втрачені. Крім того, відповідач посилається на те, що відділом податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі проводиться службове розслідування щодо розшуку вищевказаних документів.

- в 2006 році сектором адміністрування та відшкодування ПДВ відділу оподаткування юридичних осіб проводилась документальна невиїзна (камеральна) перевірка уточнюючого розрахунку з ПДВ ВАТ „Об'єднання міжрайпостач", поданого за листопад 2002 року, грудень 2003 року, травень 2004 року, за результатами якої був складений акт за № 1373/15-0/009066166 від 20.10.2006 року, в якому було зазначено, що в порушення вимог п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року за № 168/97-ВР „Про податок на додану вартість” позивачем було завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на загальну суму 85 672,50 грн. (у т.ч.: листопад 2002 року - 84 441,50 грн., грудень 2003 року - 668 грн., травень 2004 року - 563 грн.) та у зв'язку з вищезазначеним на підставі пп. 7.7.5 та 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України за № 168/97-ВР позивачу було зменшено суму, що підлягала відшкодуванню шляхом зарахування у зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних податкових періодів, у розмірі 85 672,50 грн. На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у Овідіопольському районі було винесено податкове повідомлення-рішення форми „В1” від 20.10.2006 року за № /0 „Про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 672,50 грн." .До того ж відповідач посилається на те, що з актом перевірки за № 1373/15-0/009066166 від 20.10.2006 року та податковим повідомленням-рішенням ф. „В 1" від 20.10.2006 року за № /0 „Про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 672,50 грн." був ознайомлений головний бухгалтер ВАТ „Об'єднання міжрайпостач" Буряга Надія Василівна, але від підпису акту перевірки та податкового повідомлення-рішення бухгалтер відмовився, про що був складений акт від 23.10.2006 року за № 38/15-0 відмови від підпису акту № 1373/15-0 від 20.10.2006 року та податкового повідомлення-рішення № /0.

Крім того, як зазначає відповідач, на виконання п.п. 4.9. п. 4 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом ДПА України за № 253 від 21.06.2001 року, 25.10.2006 року також був складений акт за № 360/15-0 щодо неможливості вручення податкового повідомлення-рішення, згідно якого посадові особи платника податку відмовились від отримання податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 року та яке того ж цього ж дня було розміщено на дошці податкових оголошень. При цьому відповідач зазначає, що факт вивішування податкового повідомлення-рішення форми „В1” від 20.10.2006 року за № /0 „Про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування у розмірі 85 672,50 грн." був зафіксований шляхом внесення запису в журналі обліку руху податкових повідомлень від 25.10.2006 року за № 11, що підтверджується витягом з журналу. Таким чином, днем вручення податкового повідомлення-рішення форми „В1” від 20.10.2006 року за № /0, на думку відповідача, став день розміщення його на дошці податкових оголошень, а саме 25.10.2006 року. Так, згідно вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року за № 2181-ІІІ „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” таке податкове повідомлення-рішення, на думку відповідача, є узгодженим, тому податкові зобов’язання за таким повідомленням-рішенням підлягали нарахуванню в особовому рахунку ВАТ „Об'єднання міжрайпостач".

Між тим частиною  3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює  наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх  представників, показань свідків, письмових  і речових  доказів,  висновків експертів.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює  докази,  які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Так, оцінюючи надані сторонами докази, на думку суду, дії ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області з додаткового нарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на додану вартість в сумі 243 973 грн. є протиправними, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів проведених відповідачем виїзних документальних планових перевірок позивача за 2003-20006 роки, а  саме: акту № 992/23-01/00906166/10 від 28.04.04 року "Про результати комплексної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Відкритого акціонерного товариства "Об'єднання міжрайпостач" за період з 01.01.2003 року по 01.01.2004 рік”, акту № 471/23-01/00906166 від 28.02.2005 року "Про результати комплексної планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Відкритого акціонерного товариства "Об'єднання міжрайпостач" за період з 01.01.2004 року по 01.10.2004 рік”, акту № 714/23-01/00906166 від 20.07.2006 року "Про результати виїзної планової перевірки Відкритого акціонерного товариства "Об'єднання міжрайпостач" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 року по 31.03.2006 р., вказані акти перевірок не містять посилання на наявність порушень позивачем вимог Закону України „Про податок на додану вартість” щодо завищення заявленої суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, встановлених камеральними перевірками, зокрема у 2004 році завищення на 158 303 грн. та у 2006 році на 85 670 грн.

Так, згідно акту № 714/23-01/00906166 від 20.07.2006 року „Про результати виїзної планової перевірки Відкритого акціонерного товариства "Об'єднання міжрайпостач" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004 року по 31.03.2006 р.” було встановлено порушення позивачем п.п. 7.2.6. п. 7.2., п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5, п. 7.4, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість”, у зв'язку з чим було  донараховано позивачу податкові зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 13 216 грн. за основним платежем та 6 609 грн. штрафних (фінансових) санкцій, що відображено в акті звірки розрахунків з бюджетом станом на 31.12.2006 рік.

Крім того, протягом 2006 року позивачем подавались податкові декларації за формою, затвердженою наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 (у редакції наказу ДПА України від 15.06.2005 р. № 213, зареєстрованого Міністерством юстиції від 30.06.2005 р. № 702/10982; узгодженого рішенням Комітету Верховної Ради України з питань фінансів і банківської діяльності від 14.06.2005 р. № 06-10/10-698), дані яких повинні були бути відображеними у особовому рахунку позивача. Так, за даними податкових декларацій з ПДВ за січень - листопад 2006 року податкові зобов'язання з ПДВ (рядки 18.1 та 20) задекларовані позивачем у таких значеннях:

за січень 2006 р. - 12337грн.,

за лютий 2006 р. - 12081грн.,

за березень 2006 р. - 52981 грн.,

за квітень 2006 р. - 5791 грн.;

за травень 2006 р. - 25909 грн.;

за червень 2006 р. - 147грн.;

за липень 2006 р. - 396грн.,

за серпень 2006 р. - 60 грн.,

за вересень 2006 р. - 82 грн.,

за жовтень 2006 р.  - 1 грн.,

за листопад 2006 р. - 2 грн.

Загальна сума податкових зобов'язань з ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати до бюджету у встановлені законодавством терміни за 2006 рік, склала 109 787 грн.

Зазначені дані підтверджуються податковими деклараціями, зареєстрованими у ДПІ у Овідіопольскому районі Одеської області у встановленому порядку, їх копії додані позивачем до матеріалів справи.

Також за результатами комплексної документальної перевірки дотримання податкового законодавства, проведеної ДПІ у 2004 році, на підставі акту від 28.04.2004 р. № 992/23-01/00906166/10 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2004 р. № 000752301/0 про нарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 10 806,00 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 5 811,00 грн. На підставі висновків акту перевірки згідно повідомлення-рішення від 29.04.2004 р. № /0 зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ, заявлене підприємством на суму 1 618,00 грн. Зазначене було відображено в особовому рахунку позивача з податку на додану вартість за 2004 рік, про що зазначено в акті звірки за 2004 рік. До того ж протягом 2004 року позивачем подавались до відповідача податкові декларації, що зареєстровані відповідачем, за формою, затвердженою наказом ДПА України від 30.05.1997 р. № 166 (у редакції наказу ДПА України від 30.09.2003 р. № 466), дані яких повинні були бути відображеними у особовому рахунку підприємства в ДПІ. Так, за даними податкових декларацій з ПДВ за січень - грудень 2004 року податкові зобов'язання та суми відшкодування ПДВ у рахунок наступних платежів задекларовані позивачем у таких значеннях:

- позитивне значення чистої суми зобов'язань з ПДВ, які підлягають сплаті до бюджету (рядки 18.1 та 20 декларації) на загальну суму 72 100 грн., в тому числі:

за березень 2004 р. -  2378 грн.,

за квітень 2004 р,  - 50300 грн.;

за червень 2004р.   -       47 грн.;

за липень 2004р.    - 11599 грн.,

за серпень 2004р.   -2372грн.,

за вересень 2004р. - 2674 грн.,

за жовтень 2004р.   - 2065 грн.,

за листопад 2004р. -   665 грн.

- від'ємне значення чистої суми зобов'язань з ПДВ, яке підлягає відшкодуванню після погашення податкових зобов'язань, за вибором позивача –шляхом зарахування в рахунок наступних платежів з ПДВ у повному обсязі (рядки 18.2 та 25 декларації) на загальну суму 14 244 грн., в тому числі:

за грудень 2003 р. - 6501 грн.,

за січень 2004 р. - 3413 грн.,

за лютий 2004 р. - 3767 грн.,

за травень 2004 р. - 563 грн.

Посилання відповідача на те, що на підставі акту камеральної перевірки, проведеної відділом податкової міліції у 2004 році, було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за 2004 рік на суму 158 303 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 17.09.2004 р. № /0, суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних доказів в підтвердження своїх посилань. При цьому ствердження відповідача про втрату акту камеральної перевірки та податкового повідомлення-рішення від 17.09.2004 р. № /0 судом до уваги не приймаються у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Щодо податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 року слід зазначити, що відповідачем не надано доказів вручення його позивачу та доказів узгодження його позивачем. Посилання відповідача на розміщення вказаного податкового повідомлення-рішення на дошці податкових оголошень у зв'язку з відмовою бухгалтера від підпису акту камеральної перевірки та податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 року, що є доказом узгодження вказаного податкового повідомлення-рішення відповідно до п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, судом до уваги не приймається, оскільки відповідач відповідно до вимог Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” мав надіслати таке повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення та у разі незнаходження такого платника податків за фактичним місцезнаходженням лише тоді розмістити його на дошці податкових оголошень. Між тим доказів надсилання позивачу податкового повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 року поштою відповідач не надав. Відтак, відповідачем в порушення вимог законодавства було розміщено на дошці податкових оголошень повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 р., отже згідно з п.п. 6.2.4 п. 6.2  ст. 6  Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове повідомлення-рішення № /0 від 20.10.2006 р. вважається таким, що не було вручено і відповідно є неузгодженим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано нараховано позивачу податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 243 973 грн. та відповідно безпідставно зменшено в обліковій картці позивача суму переплати з податку на додану вартість в сумі 243 973 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 105 КАС України позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача –суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень, а також заявляти інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Враховуючи усе вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства „Об'єднання міжрайпостач” цілком обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв’язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов Відкритого акціонерного товариства „Об'єднання міжрайпостач” до Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області про визнання дій незаконними та зобов’язання виконати певні дії задовольнити.

2.          Визнати дії Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Одеської області по додатковому нарахуванню податкових зобов’язань Відкритому акціонерному товариству „Об'єднання міжрайпостач” (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 9; ) по податку на додану вартість у розмірі 243 973 грн. незаконними.

3.          Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Овідіопольському районі Одеської області здійснити відновлення у картці обліку поточного особового рахунку Відкритого акціонерного товариства „Об'єднання міжрайпостач” (67801, Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 9; ) з податку на додану вартість переплату податку в сумі  243 973 грн.

Постанову суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 31.08.2007р.

Суддя