ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 вересня 2007 р.
№ 2/71

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді
суддів
Кривди Д.С. –(доповідач у справі),
Бакуліної С.В.,
Мачульського Г.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс”

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2007 року

у справі
№2/71 господарського суду Донецької області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс”

до
ВАТ “Макіївський металургійний завод”

про
стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс” не відповідає вимогам ст.111 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 46 ГПК України державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

У відповідності до п.2 ст.3 зазначеного Декрету державне мито із  апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про перегляд їх за нововиявленими обставинами сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а із спорів майнового характеру –50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми. Із позовних заяв майнового характеру державне мито справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; із позовних заяв немайнового характеру –5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимога про стягнення  боргу у розмірі 12486,55грн.

Додана до касаційної скарги квитанція №48/163 від 31.07.2007 про перерахування 7,20грн. не може бути належним доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки сплачено державне мито в меншому розмірі, ніж встановлено (навіть з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, поданої суду апеляційної інстанції).

У зв’язку з цим  вказана квитанція не може вважатися належним доказом, що підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку.

Вказані недоліки, допущені скаржником при поданні касаційної скарги, згідно пункту 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

Після усунення зазначеного недоліку позивач не позбавлений можливості подати належно оформлену касаційну скаргу у порядку, встановленому розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.86, 111, п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Промзовнішсервіс” на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.2007 року у справі №2/71 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий                                                                          Д.Кривда

Судді                                                                                    С.Бакуліна

Г. Мачульський