СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.07.07                                                                                 Справа № 6/290ад.

Суддя Василенко Т.А., розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора м. Луганська в інтересах держави в особі Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго",м.Київ в особі Інспекції Держенергонагляду в Луганській області в особі відокремленого підрозділу "Держенергонагляд у Донбаському регіоні”

до Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго», м.Луганськ

про стягнення  1 700  грн. 00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Грешнов Д.А., дов. № 312 від 26.12.06;

від відповідача –Пшенична Г.А., дов. № 15/42-4/1801 від 30.11.06;

від заявника –Захаров А.С.,

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимоги про стягнення 1 700  грн. 00 коп. штрафу за порушення законодавства про електроенергетику.

Відповідач надав до суду пояснення та додаткові пояснення на позовну заяву, за якими  позовні вимоги відхилив, зокрема, посилаючись на наступне.

На підставі ст. 20 Закону України «Про електроенергетику»КМУ затверджує порядок складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання.

Так, Порядком складання переліку споживачів та їх обладнання, для якого має бути встановлена екологічна броня електропостачання визначено механізм складання такого переліку з метою запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру через обмеження або припинення електропостачання.

Згідно Інструкції про порядок складання акта екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача, визначені величини екологічної, аварійної та технологічної броні електропостачання споживача.

Акт складається постачальником електричної енергії.

Луганське  міське комунальне підприємство «Теплокомуненерго»відноситься до категорії підприємств підвищеної небезпеки та неодноразово зверталося до відповідних органів про вирішення питання щодо встановлення екологічної, аварійної та технологічної броні.

Окрім цього, відповідач вказує, що припис позивача від 04.11.05. № 484 винесено необґрунтовано, оскільки відповідний акт повинен складати постачальник електричної енергії, а не споживач.

Позивач з доводами відповідача не погодився та надав до суду відповідні заперечення, за якими, зокрема зазначив, що  припис ЛЦ 219 № 484 від 04.11.05. складено та вручено  безпосередньо керівнику ЛМКП «Теплокомуненерго», та вказаний припис відповідачем оскаржений або  оспорений не був.

Сторони не знайшли примирення.

Дослідивши обставини справи, додатково надані документи, вислухавши представника позивача, господарський суд дійшов до наступного.

Так, у відповідності до ст. 9 Закону України ” Про електроенергетику” від 16.10.97 № 575/97 державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної та теплової енергії здійснює Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії /Держенергонагляд/ у порядку, визначеному законодавством України, яка підпорядкована безпосередньо Міністерству палива та енергетики України в частині виконання функцій, покладених на Держенергонагляд Положенням про державний енергетичний нагляд за режимами споживання електричної та теплової енергії, затвердженим постановою КМ України від 07.08.96 № 929, та діє у складі Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та його структурних підрозділів.

У відповідності до Положення про відокремлений підрозділ "Держенергонагляд у Донбаському регіоні" ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" завданнями та функціями Держенергонагляду, зокрема, є здійснення контролю за дотриманням суб'єктами електроенергетики, теплопостачання і споживачами електричної енергії вимог нормативно-правових актів і нормативно-технічних актів у сфері виробництва, постачання та споживання енергії, а також здійснення в межах своєї компетенції контролю за усуненням суб'єктами електроенергетики, суб'єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії виявлених порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії.

Щодо повноважень Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Луганській області, то п. 2.2 відповідного Положення передбачено здійснення в межах своєї компетенції контролю за усуненням суб'єктами електроенергетики, суб'єктами відносин у сфері теплопостачання і споживачами електричної енергії Луганської області виявлених порушень законодавства у сфері виробництва, постачання та споживання енергії тощо.

Згідно з п. п. 4.1.3 та 4.1.9 п. 4. 1  розділу 4 зазначеного Положення Інспекція Держенергонагляду у Луганській області має право застосовувати до суб'єктів господарської діяльності штрафні санкції у порядку, визначеному законодавством; видавати в межах своєї компетенції суб'єктам електроенергетики, теплопостачання і споживачам електроенергії обов'язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених інспекцією порушень нормативно-правових і нормативно-технічних актів у сфері електроенергетики та теплопостачання і здійснювати контроль за їх виконанням.

Положенням про державний енергетичний нагляд, затвердженим постановою КМ України від 07.08.96 № 929 у п. 11 законодавець передбачив, що Держенергонагляд має право застосовувати до суб’єктів господарської діяльності штрафні санкції у порядку, визначеному законодавством.

Механізм накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику визначений  відповідним Положенням, затвердженим постановою КМ України від 21.07.99 № 1312.

Так, на виконання покладених на нього зазначених вище функцій контролю, позивачем в особі Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в  Луганській області 04.11.05 було складено та видано  припис ЛЦ 219 № 484 директору ЛКП «Теплокомуненерго»/відповідачу/ на підставі ст. 9 Закону України "Про електроенергетику".

Зі змісту зазначеного припису вбачається, що відповідач повинен був до 01.01.06. скласти акти екологічної, аварійної і технологічної броні.

У липні 2006 року позивачем було проведено перевірку дотримання відповідачем законодавства про електроенергетику та виконання припису ЛЦ 219 № 484 від 04.11.05., за результатами якої було складено акт обстеження ЛЦ 219 № 131 від 05.07.06. та акт перевірки ЛЦ 219 № 23 від 05.07.06 і встановлено невиконання відповідачем зазначеного вище припису.

На підставі даних актів Державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Луганській області прийнято постанову  про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику ЛЦ 219 № 23 від 15.08.06 про накладення на відповідача штрафу у сумі  1700  грн. 00 коп. відповідно до ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", якою передбачено, що суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за правопорушення в електроенергетиці за ухилення від виконання або несвоєчасне виконання рішень чи приписів, зокрема, Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії та порушення умов ліцензій у розмірі до п'яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.  Також даною нормою закону передбачено оскарження дій щодо накладення штрафів у судовому порядку.

При цьому слід зазначити, що у відповідності до п. п. 7-11 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику рішення про накладення штрафу приймається на підставі акта перевірки суб'єкта господарювання та оформлюється постановою у двох примірниках, один з яких у 3-денний термін надсилається для сплати штрафу суб'єкту порушення; підприємство повинно сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення; у разі несплати штрафу  у зазначений термін він стягується в судовому порядку; рішення про накладення на суб'єкта господарської діяльності може бути оскаржене в установленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову  ЛЦ 219 № 23 від 15.08.06. про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику відповідачу було надіслано поштою та ним отримано, що не оспорено відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підтверджені матеріалами справи,  у зв’язку з чим позов слід задовольнити.

В той же час, слід відхилити доводи відповідача як необгрунтовані оскільки матеріалами справи підтверджено, що  04.11.05. позивачем відповідно до ст. ( Закону України «Про електроенергетику»та встановлено строк його виконання до 01.01.06. Вказаний припис відповідачем не був виконаний та не оспорений у встановленому законом порядку, у Зв’язку з чим, позивачем щодо відповідача булла винесена постанова № ЛЦ 219 № 23 про накладення штрафу у сумі 1770 грн. 00 коп. , яка відповідачем також не  окаржена.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даному  випадку.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлений протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу

адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Позов задовольнити.

2. Стягнути з Луганського міського комунального підприємства «Теплокомуненерго», м. Луганськ, вул. Куракіна, 23 «а», код 24047779, на користь:

-  Державного бюджету України, код бюджетної кваліфікації 21081100, п/р 0002, код 24046582, МФО 804013, банк одержувача УДК Жовтневого рауону м. Луганська,  штраф у сумі  1 700  грн. 00 коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано : 04.07.2007.

Суддя                                                                                               Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                                  Т.В. Шкуть