ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

13.02.2007
Справа № 16/29

за позовом Прокуратура Зіньківського району Полтавської області в інтересах держави в особі ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Зінківського відділення № 3181

до  1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Шевченка",

2.  ТОВ "Бурат-Агро"

про визнання недійсним договору,

Суддя               Тимощенко О.М.

Представники:

Від позивача:  Величко В.О.

Від відповідачів:   1.Купрієнко М.Ю.,2. не з"явився

Від прокуратури: Лядецька О.В.

Суть спору: Розглядається позовна заява  про визнання недійсним договору купівлі-продажу поголів"я худоби від 01.06.2004 року № 186, укладеним між відповідачами та застосуваня реституції.

Відповідач 1 у відзиві на позов та його представник - ліквідатор Купрієнко М.Ю. повідомив суд, що станом на 07.02.2007 року згідно витягу з ЄДРПОУ ТОВ "Агрофірма імені Шевченка" виключено з державного реєстру ( витяг в мат.справи).

Від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи  в зв"язку з участю уповноваженого представника в судовому засіданні в Київському міжобласному апеляційному господарському суді.

Клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи в зв"язку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні  не може бути задоволено, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи,  що  діють  у  межах  повноважень,  наданих  їм  законодавством  та установчими документами, через свого представника.      Керівники підприємств    та    організацій,    інші    особи, повноваження  яких  визначені   законодавством   або   установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.      Представниками юридичних  осіб  можуть бути також інші особи, повноваження   яких   підтверджуються   довіреністю   від    імені підприємства,   організації.  Довіреність  видається  за  підписом керівника або  іншої  уповноваженої  ним  особи  та  посвідчується

печаткою підприємства, організації. Отже, відповідач не обмежений у  праві  вибору  іншого представника у випадку відсутності особи, що його представляє. Крім того, доказів уповноваження саме цієї особи, що підписала клопотання, на представництво інтересів відповідача 2 суду не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін і  прокуратури, суд встановив:

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ч.1 ст. 29 ГПК України  прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовами інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційне, касаційне подання, подання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомитьи суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Отже, прокурор бере участь у розгляді справ для представництва інтересів громадянина або держави.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року визначено, що під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений  повноваженнями органу виконавчої влади.

У пункті 5 мотивувальної частини рішення КСУ зазначено, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні  функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов"язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах спрямованої на захист інтересів держави. Також в цьому пункті зазначено, що таким органом, відповідно до ст.ст.6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до  п.4 цього рішення КСУ із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином позовну заяву прокурором може бути подано лише для представництва інтересів громадянина або держави в особі органу державної влади або орган місцевого самоврядування, які у спірних правовідносинах здійснюють владні управлінські функції.

За вказаних обставин, перевіряючи юридичну оцінку обставин справи суд дійшов висновку, позов прокурором пред'явлено  не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності, який у спірних правовідносинах не здійснював владних управлінських функцій.

У спірних правовідносинах філія Ощадбанку виступає не як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділений повноваженнями виконавчої влади, а як самостійний суб'єкт господарської діяльності.

В обгрунтування позову прокурор вказує на те, що Державний ощадний банку України створений державою із 100-відсотковою державною власністю, в своїй роботі він використовує державні ресурси і будь яка заборгованість перед Ощадбанком завдає шкоди державним інтересам.

Однак, із врахуванням вище викладених підстав, а також з врахуванням того, що відповідно до ст.13 Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом, вказані доводи прокурора не є підставою для подання саме прокурором позову в цій справі.

Така правова позиція цілком узгоджується із Рекомендаціями Парламентської Асамблеї Ради Європи "Виконання обов'язків та зобов'язань Україною" від 29.09.2003р. №1622, а також з Резолюціями Парламентської Асамблеї Ради Європи №1244 від 26.04.2001р., та №994/156 від 27.09.2001р. щодо дотримання обов'язків та зобов'язань Україною стосовно повного реформування Генеральної прокуратури у відповідності з принципами і стандартами Ради Європи та усній співпраці з відповідними органами Ради Європи з метою реалізації Спільного плану дій у частині реформування української прокуратури зі скасування тих функцій прокуратури, які не відповідають Конституції України і загрожують підривом незалежності, як зазначено в Резолюції ПАРЄ №994/156 від 27.09.2001р., доволі слабкої судової влади, Рекомендаціями Парламентської Асамблеї Ради Європи "Про виконання обов'язків та зобов'язань Україною" від 05.10.2005р. № 1722 (2005) (щодо реформи прокуратури та незалежності судової влади), Резолюцією 1466 (2005) Парламентської Асамблеї Ради Європи "Про виконання обов'язків та зобов'язань Україною" від 05.10.2005р. № 1466(2005) (п.13.4 щодо ролі прокуратури в демократичному суспільстві, керованому верховенством права.

Аналогічну правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду України від 22.02.2005р. зі справи №33/120-04, постанові Вищого господарського суду України від 29.09.2005р. у справі №2-24/5284-05, постанові Вищого господарського суду України від 10.05.2006р. у справі №14/395 та ухвалі Вищого господарського суду України від 30.05.2005р. у справі №2/86-05-3031.

Враховуючи викладене та  керуючись ст. 43, п.1 ст. 81, 86  Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позов без розгляду.

2. Ухвалу надіслати сторонам, прокуратурі.

Суддя                                                                                Тимощенко О.М.