ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"19" квітня 2007 р.                                                                   Справа № А5/044-07

Господарський суд Київської області в складі судді Подоляка Ю.В., при секретарі Оксаковській М.А., розглянувши адміністративну справу

за позовом
Відкритого акціонерного товариства “Бородянське автотранспортне підприємство №13237”, смт Бородянка

до
1)Бородянської районної державної адміністрації, смт Бородянка
2)Управління праці і соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, смт Бородянка

про
зобов’язання виконати умови договору

за участю представників:

позивача:
Калмикова Ю.В. –дов. від 12.03.2007р. б/н, Галак О.М. –голова правління;

відповідача 1: відповідача   2:
Воробйов В.В. дов. від 19.04.2007р. №6-40-362,
Хоменко Л.П. –дор. від 14.03.2007р. №427.

обставини справи:

В господарський суд Київської області надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства “Бородянське автотранспортне підприємство №13237” (далі –Позивач) до Бородянської районної державної адміністрації (далі –Відповідач-1) та Управління праці і соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації (далі –Відповідач-2) про зобов’язання виконати умови договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 21.05.2004р. №1 в частині відшкодування втрат доходів від безкоштовного перевезення пільгових категорій громадян за період з 01.01.2006р. до 30.11.2006р. в сумі 76348,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов договору №1 від 21.05.2004р. щодо погашення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач-1 заперечення проти позовних вимог не надав.

Відповідач-2 надав пояснення, в якому зазначив, що за умовами договору №1 від 21.05.2004р. відшкодуванню підлягають втрати лише в межах отриманих з бюджету коштів. Водночас відповідач наголошував на тому, що втрати автоперевізників від перевезення окремих категорій громадян упродовж 2006 року перевищили розмір бюджетних асигнувань, виділених на компенсацію пільгового проїзду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, суд

встановив:

За приписами статті 41 Закону України “Про автомобільний транспорт” відносини пасажирського перевізника з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором на перевезення пасажирів за автобусним маршрутом загального користування, в якому визначається державне замовлення на соціально значущі послуги автомобільного транспорту загального користування.

Між позивачем та відповідачем-1 у справі 21.05.2004р. було укладено договір №1 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, за умовами якого відповідач-1 –замовник надає позивачеві –перевізникові право на перевезення пасажирів автобусами на маршрутах, визначених пунктом 1.1 цього договору, а останній, в свою чергу, забезпечує безкоштовне перевезення пільгових категорій населення в межах затверджених і фактично профінансованих відповідно з поданими розрахунками втрат доходів від безкоштовних перевезень.

Згідно пункту 2.2.5 договору, з урахуванням внесених до нього змін, розпорядником коштів з відшкодування втрат від безкоштовних перевезень пільгових категорій громадян виступає відповідач-2 –Управління праці та соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації.

На виконання умов договору позивачем за період з січня до листопада 2006 року було надано послуги з перевезення пільгових категорій громадян на загальну суму 276134,33 грн., що підтверджується актами здачі-приймання послуг, наявними в матеріалах справи. Розпорядником грошових коштів, згідно банківських виписок, які знаходяться в матеріалах справи, частково профінансовано втрати доходів від безкоштовного перевезення пільгових категорій громадян на суму 199785,65 грн. Таким чином, загальна сума невідшкодованих коштів становить 76348,68 грн.

Судом встановлено, що відповідач-2 не є стороною за договором №1 від 21.05.2004р., цей договір не містить його зобов’язань зі сплати коштів позивачеві, з зазначенням сум, строків і порядку такої сплати, що свідчить про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги до особи, яка не є стороною за договором. Разом з тим, умови укладеного договору не передбачають обов’язку відповідача-1 відшкодовувати кошти без відповідного державного фінансування.

Відповідно до приписів статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Повноваження щодо розподілу субвенції за видами транспорту належить до компетенції місцевих органів влади згідно Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”.

Названим Порядком також передбачено, що головні розпорядники коштів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі отриманих від них щомісячних звітів щодо наданих послуг, в межах отриманих з Державного бюджету коштів.

Упродовж 2006 року на фінансування компенсаційних виплат за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремим категоріям громадян (КФК 170102) з Державного бюджету місцевому бюджету Бородянського району надійшла субвенція в розмірі 860075 грн., що підтверджується  кошторисом бюджету на 2006 рік (зі змінами) та виписками реєстраційних рахунків, що містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що упродовж 2006 року, окрім позивача, перевезення пільгових категорій населення Бородянського району здійснювали інші автоперевізники, і це підтверджується протоколами засідання конкурсного комітету з перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 28.04.2006р., від 18.08.2006р., від 26.10.2006р. і від 17.11.2006р., наявними в матеріалах справи.

Втрати автоперевізників від перевезення окремих категорій громадян упродовж згаданого періоду згідно поданих розрахунків склали 1223271,21 грн., що на 363196,21 грн. перевищило розмір бюджетних асигнувань, виділених на компенсацію пільгового проїзду.

Судом також встановлено, що по мірі надходження кошти субвенції розподілялися між усіма автоперевізниками пропорційно в межах кошторису. Так, зокрема, позивачеві, який подав розрахунки для відшкодування втрат від перевезення окремих категорій громадян на суму 276134,33 грн., було перераховано 199785,65 грн., з урахуванням заборгованості за 2005 рік в розмірі 50745,85 грн.

За приписами статті 68 Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють відповідні видатки за загальним фондом бюджету тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України, та у разі їх відповідності бюджетним паспортам. Зобов'язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів без відповідних бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними зобов'язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є бюджетним правопорушенням.

З огляду на викладене і беручи до уваги те, що договором передбачено проведення відшкодування втрат лише в межах профінансованих коштів та враховуючи, що втрати усіх автоперевізників від перевезення окремих категорій громадян упродовж 2006 року перевищили розмір бюджетних асигнувань, виділених на компенсацію пільгового проїзду, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судові витрати покладаються на позивача у справі.

Керуючись статтями 158, 160 - 163, 167, пунктом 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

постановив:

В позові відмовити повністю.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими статтями                 185-187 КАС України.

Суддя