ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" вересня 2007 р.
Справа  № 30/133-06-4123

Позивач: Підприємство з іноземними інвестиціями „Лукойл - Україна”

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Завод залізобетонних виробів -3”;

Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю

Про  відновлення становища

Суддя                    Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Трясун О.С.- довіреність №61 від 14.03.2006р.

Від відповідача:  Вірменко А.В. –довіреність  від 25.05.2006р.

Від відповідача:  Кравченко Ю.В.- довіреність №321вих від 07.06.2006р.

Суть спору: Позивач - Підприємство з іноземними інвестиціями  (далі - ПІІ) „Лукойл -Україна” звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) „Завод залізобетоних виробів-3”, за участю третьої особи - Державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси про відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача.

Позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, згідно уточнення до позовної заяви, що надійшло до суду 14.07.2006р. позивач вимагає відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача шляхом зобов’язання ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”   внести зміни до проектної документації на будівництво групи житлових будинків, адміністративних і торгово-побутових будівель за адресою:                  м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19, усунувши порушення, які зачіпають право власності ПІІ „Лукойл - Україна” на АЗС, розташовану в м. Одеса по  вул. Серендньофонтанська, 23 та шляхом зобов’язання Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт, наданий ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”.

Представник позивача відмови від позову до суду не надав. 11 вересня 2007р. до суду надійшло клопотання позивача про припинення провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмету спору, так як право власності на об’єкт нерухомості –АЗС, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 23  перейшло до ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3” та ТОВ „Девелоперська компанія „Югстрой” згідно договору купівлі-продажу №07920 від 16.04.2007р. Дане клопотання судом залишено без задоволення, так як у даному випадку право власності на АЗС розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 23  не є предметом даного спору, адже, виходячи з уточнених позовних вимог позивач вимагає відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача шляхом зобов’язання ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”   внести зміни до проектної документації на будівництво групи житлових будинків , адміністративних і торгово-побутових будівель за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19, усунувши порушення, які зачіпають право власності ПІІ „Лукойл - Україна” на АЗС, розташовану в м. Одеса по вул. Серендньофонтанська, 23 та шляхом зобов’язання Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт, наданий ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”. За таких обставин, не має підстав для припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Відповідач - ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3” проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи, ухвалою суду від 27.07.2006р.  визначено правильну назву третьої особи по справі, як Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради. Цією ж ухвалою Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю залучено до участі у справі у якості відповідача.  Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Ухвалою суду від 27.07.2007р. провадження у справі було зупинено до розгляду  адміністративних справ №6216-06-5670А та №15234-06-6534А. Ухвалою суду від 29.08.2007р. провадження у справі поновлено.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши  пояснення представників сторін, суд встановив:

25 січня 2006р. між Одеською міською радою (Орендодавець) та ПІІ „Лукойл -Україна” (Орендар) був укладений Договір оренди землі , згідно якого Орендодавець на підставі Закону України „Про оренду землі” та рішення Одеської міської ради №4927-ІУ від 09.11.2005р. надає, а Орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельну ділянку площею 1565 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 23, згідно з планом земельної ділянки, який є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.2. Договору на земельній ділянці розташована автозаправна станція, яка належить ПІІ „Лукойл - Україна” на підставі Свідоцтва про право власності на АЗС, виданого виконкомом Одеської міської ради 01.03.2004р.

За умовами п.3.1. Договору  він укладений терміном до 01.07.2008р., для експлуатації та обслуговування АЗС на 250 заправок на добу. Отже, АЗС позивача відноситься до типу А і є великою . Крім того, позивач зазначив, що дана АЗС є об’єктом нерухомості, так як право власності позивача на зазначений об’єкт зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості.

Поряд із вищезазначеною АЗС  відповідачем - ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3” проводиться будівництво житлового комплексу за адресою: вул. Середньофонтанська, 19.  Позивач зазначив, що при здійсненні будівництва  забудовник повинен дотримуватися відповідних державних будівельних норм. Згідно п.7.61 ДБН 360-92** (табл..7.9. Протипожежні відстані від об’єктів оточуючого середовища до споруд АЗС) відстань об’єктів від споруд АЗС повинна складати  від 25 до 50 м в залежності від типу АЗС.  Згідно  п.7.62 ДБН 360-92** величину санітарних розривів від обладнання АЗС до оточуючих будинків і споруд встановлюють за розрахунками хімічного і акустичного забруднення атмосферного повітря, але не менше 50м.

За даними позивача по справі , визначеними на підставі висновку комісії позивача від 05.04.2006р., відповідач допустив порушення державних будівельних норм України „Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, а саме порушення величини санітарних розривів від АЗС до житлових будівель.

Позивач по справі вважає, що такі неправомірні дії відповідача при здійсненні будівництва житлового комплексу порушують законні права та інтереси ПІІ „Лукойл -Україна” , як власника АЗС і можуть завдати йому значної шкоди.

За таких обставин, позивач просить суд відновити становище , яке існувало до порушення прав і законних інтересів ПІІ „Лукойл - Україна” шляхом зобов’язання ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”   внести зміни до проектної документації на будівництво групи житлових будинків, адміністративних і торгово-побутових будівель за адресою:                  м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19, усунувши порушення, які зачіпають право власності ПІІ „Лукойл - Україна” на АЗС, розташовану в м. Одеса по  вул. Серендньофонтанська, 23 та шляхом зобов’язання Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт, наданий ТОВ „Завод залізобетоних виробів-3”.

Відповідач - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в особі Інспекції ДАБК  проти позову заперечує, посилаючись на те, що 04 лютого 2005р. Одеська обласна служба „Укрінвестекспертиза”  висновком №13 затвердила проект громадсько-житлового комплексу „Середньофонтанський” по вул. Середньофонтанська, 19 у м. Одесі.  На виконання вимог Положення „Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт” ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3”  були надані документи, які свідчать про призначення відповідальних виконавців робіт по проведенню будівельних робіт даного об’єкту житлового комплексу та була представлена затверджена у встановленому порядку проектна документація.

ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3” до Інспекції ДАБК було надано всі необхідні документи, і 09 лютого 2005р. отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, який продовжено до 01 лютого 2007р.

Крім того, відповідач зауважив, що згідно висновку Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №82003 „Про містобудівне обґрунтування розміщення групи жилих будинків з адміністративно-торгово-побутовими об’єктами обслуговування та території заводу залізобетонних виробів №3 по вул. Середньофонтанській”, АЗС, яка розташована по вул. Середньофонтанській підлягає виносу, бо будувалась в 1998р. як тимчасовий об’єкт.

Відповідач - ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3” проти позову заперечує, посилаючись  на те, що згідно Генерального плану розвитку м. Одеси, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 31.01.1989р. №37, територія по вул. Середньофонтанська, 19 буде забудована жилими та громадськими будівлями.

10.09.2003р. виконком Одеської міської ради прийняв рішення №502 „Про надання дозволу ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3” на будівництво групи житлових будинків з адміністративними і торгово-побутовими об’єктами  на території заводу залізобетонних виробів -3  по вул..Середньофонтанська,19”, відповідно до якого почергово, до кінця 2010р. здійснюється будівництво житлового комплексу. Пунктом 2.2. зазначеного рішення передбачено винесення тимчасової АЗС підприємства „Контролінг”, правонаступником якого є позивач.

Крім того, відповідач зазначив, що 16 квітня 2007р. між ПІІ „Лукойл-Україна” (Продавець), ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3”  та ТОВ „Девелоперовська компанія „Югстрой” (покупці) уклали  Договір купівлі-продажу, згідно якого Продавець передає у власність а Покупці купують об’єкт нерухомого майна: АЗС, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сероедньофонтанська, 23 в наступних частках: 41100 ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3”  , 59100 - ТОВ „Девелоперовська компанія „Югстрой”. Актом приймання-передачі від 18.06.2007р. об’єкт передано покупцям.  Право власності нових власників було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 09 липня 2007р.

За таких обставин, відповідач вважає, що на даний час права та охоронювані законом інтереси позивача ніяким чином не порушуються, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, суд доходить до висновку про відмову у  задоволенні позовних вимог  за таких підстав:

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Згідно ст.1 ГПК України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того, відповідно до ст.1 ГПК України до господарського суду мають право звернутися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом  інтересів.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд повинен відмовити в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивач –ПІІ „Лукойл - Україна” не є власником АЗС, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 23, адже, відповідно до Договору купівлі-продажу від 16 квітня 2007р., укладеного  між                            ПІІ „Лукойл - Україна” (Продавець), ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3” та ТОВ „Девелоперовська компанія „Югстрой” (покупці) право власності на зазначену АЗС перейшло до покупців: 41100 ТОВ „Завод залізобетонних виробів-3”, 59100 - ТОВ „Девелоперовська компанія „Югстрой”. Актом приймання-передачі від 18.06.2007р. об’єкт передано покупцям.  Право власності нових власників було зареєстровано в ОМБТІ та РОН 09 липня 2007р.

За таких обставин, відсутнє порушення прав позивача, у зв’язку з чим суд вважає  вимоги позивача не обґрунтованими, матеріалами справи не підтвердженими, а тому такими, що  не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Підприємства з іноземними інвестиціями „Лукойл - Україна” –відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття.

Суддя