ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21.08.07                                                                                           Справа№ 5/1220-28/170 А

11 год 10 хв

За позовом: Приватного підприємства „Інвест  індустрія”,  м. Львів

до відповідача: Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова, м. Львів

про  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від  18.05.2007 року № /0/15236

Суддя   Морозюк А.Я.

Секретар судового засідання

Онишко І.Р.

м. Львів, вул. Личаківська,128,

Зал судового засідання № 302.

Представники сторін

Від позивача: Кузь В.Л. –представник

Від відповідача: Карпин Я.С. - головний державний податковий інспектор

Позов заявлено Приватним підприємством „Інвест  індустрія” до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова  про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від  18.05.2007 року №/0/15236.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач просить задоволити позовні вимоги, визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від  18.05.2007 року №/0/15236, яким Приватному підприємству „Інвест  індустрія” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на прибуток у сумі 50895 грн (в т. ч. 39150,00 грн –основного платежу та 11745,00 грн –штрафних (фінансових) санкцій). Зазначає, що у позивача не було обов’язку збільшувати валовий дохід на суму 156600 грн, оскільки відповідно до  п.12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” покупець зобов’язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості  (її частини), визнаної в порядку  досудового   врегулювання  спорів або судом  чи за виконавчим написом нотаріуса. Жодної із вказаних подій не відбулося   і не  підтверджується  жодними документами, за таких  обставин посилання відповідача  на порушення  вищенаведеної норми  є безпідставним і нормативно необґрунтованим. Безпідставним вважає посилання відповідача на п.1.23 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, оскільки вказана норма  стосується безоплатно наданих  товарів, робіт  (послуг). Пунктом 3.2 договору оренди від 01.04.2006 року передбачено, що розмір орендної плати за місяць становить 52200,00 грн, тобто договір передбачає грошову компенсацію вартості наданих послуг.

Відповідач у поданому суду відзиві на позовну заяву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити.  Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним.  Станом на 31.12.2006 року  ПП „Інвест  індустрія”  не проведено оплату  по послугах  оренди  майна  на загальну суму 156600,00 грн. Відповідно  до оборотно-сальдової відомості  по рахунку  63.1 по контрагенту  СПД Вєтушок  О.Ю. рахується  кредиторська заборгованість в сумі 156600,00 грн. Відповідно до п.1.23 ст. 1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.06.1997 року №283/97 –ВР (із змінами і доповненнями), безоплатно надані товари(роботи, послуги) –це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості. Відповідно до п.п 12.1.5 п.12.1 ст. 12 зазначеного Закону,  платник податку - покупець зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій: а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією. Відповідно до п.п 4.1.6 п.4.1 ст. 4 вказаного Закону, до складу валових доходів відносяться доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу". Тому відповідач вважає, що позивачем занижено валовий дохід в ІІІ кварталі 2006 року на суму 156600 грн по безоплатно отриманих послугах оренди.

В судовому засіданні було досліджено письмові докази, які наявні в матеріалах справи (податкове повідомлення-рішення,  акт перевірки, договір оренди, акти та інші наявні в матеріалах справи письмові докази).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Працівниками Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова  проведено виїзну планову перевірку Приватного підприємства „Інвест індустрія” з питань дотримання податкового, валютного  та іншого законодавства за період  з 01.04.2006 року  по 31.12.2006 рік. За результатами перевірки складено Акт від 11.05.2007 року №1040/23-2/34306807 (далі-Акт перевірки), яким встановлено заниження валового доходу в ІІІ кварталі 2006 року на суму 156600 грн по безоплатно отриманих послугах оренди, в результаті чого було занижено  податкове зобов”язання  з податку на прибуток  в ІІІ кв. 2006 року  на загальну суму 39150,0 грн.

На підставі  Акту перевірки ДПІ у Залізничному районі м. Львова  прийнято податкове повідомлення - рішення від  18.05.2007 року №/0/15236, яким на підставі п.1.23 ст. 1, п.п 4.1.6 п.4.1 ст. 4  Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” Приватному підприємству „Інвест індустрія” визначено суму податкового зобов”язання за платежем податок на прибуток у сумі 50895 грн (в т. ч. 39150,00 грн –основного платежу та 11745,00 грн –штрафних (фінансових) санкцій).

Як вбачається із матеріалів справи, 01.04.2006 року  між позивачем(ПП „Інвест індустрія”, Орендар)  та СПД Вєтушок  О.Ю.(Орендодавець) було укладено договір оренди  відповідно до якого позивач отримав в оренду приміщення та обладнання. Орендна плата відповідно до договору становить 52200 грн в місяць(п.3.2 договору), сплачується до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем(п.3.3 договору).

Актом прийому-передачі  майна в оренду  від 01.04.2006 року зафіксовано передачу  орендарю (позивачу) об”єкту  оренди.

На виконання умов договору СПД Вєтушок  О.Ю. надано позивачу послуги оренди майна відповідно до актів наданих послуг на загальну суму 156600 грн, а саме: акт від 30.04.2006 року- на суму 52200 грн за квітень 2006 року; акт від 31.05.2006 року - на суму 52200 грн за травень 2006 року; акт від 30.06.2006 року- на суму 52200 грн за червень 2006 року.

Як зазначено в Акті перевірки(що не заперечується і самим позивачем), станом на 31.12.2006 року позивачем не проведено оплату по вищезазначених послугах, і в позивача рахується кредиторська заборгованість перед СПД Вєтушок  О.Ю. в сумі 156600 грн.

Відповідно до п. п.п 4.1.6 п.4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР(із змінами та доповненнями), до складу валових доходів відносяться доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді: сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Відповідно до п.1.23 ст.1 зазначеного Закону, безоплатно надані товари(роботи, послуги) –це: товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод; роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості.

Однак, як вбачається із змісту договору оренди від 01.04.2006 року, цей договір передбачає компенсацію вартості матеріальних цінностей(послуг оренди). Як зазначено в самому Акті перевірки, відповідно  до оборотно-сальдової відомості  по рахунку  63.1 по контрагенту  СПД Вєтушок  О.Ю. у позивача рахується  кредиторська заборгованість в сумі 156600,00 грн.

Підпунктом 12.1.5 п.12.1 ст.12 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”(на який посилається податковий орган на сторінці 10 Акту перевірки та у відзиві на позовну заяву) передбачено, що платник податку - покупець зобов'язаний збільшити валові доходи на суму непогашеної заборгованості (її частини), визнаної у порядку досудового врегулювання спорів або судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день від дня граничного строку погашення такої заборгованості (її частини), передбаченого договором або визнаною претензією;

б) або 30-й календарний день від дня прийняття рішення судом про визнання(стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Строки, визначені абзацом "а"  цього  підпункту,  поширюються також  на випадки,  коли покупець не  надав  відповідь на претензію, надіслану       продавцем,       у        строки,  визначені господарсько-процесуальним законодавством.

Строки, визначені абзацом "б" цього підпункту, застосовуються незалежно від того,  чи розпочав державний виконавець  або  особа, прирівняна  до  нього  згідно  із  законом,  заходи із примусового стягнення боргу чи ні.

Зазначене у  цьому  підпункті  збільшення   валового   доходу покупця не здійснюється стосовно заборгованості (її частини),  яка погашається  таким  покупцем  до  настання   строків,   визначених абзацами "а" або "б" цього підпункту.

Якщо у  наступних  податкових  періодах покупець погашає суму визнаної  заборгованості  або  її  частину  (самостійно   або   за процедурою примусового стягнення),  такий покупець збільшує валові витрати на суму такої заборгованості (її  частини)  за  наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що обов’язок платника податку - покупця по збільшенню валових доходів на суму непогашеної заборгованості(її частини), який визначений у п.п. 12.1.5 п.12.1 ст.12 зазначеного Закону, поширюється виключно на заборгованість, визнану в порядку досудового врегулювання спорів або  судом чи за виконавчим написом нотаріуса.

З матеріалів справи не вбачається, що ПП „Інвест індустрія” визнавала претензію СПД Вєтушок О.Ю. щодо заборгованості в сумі 156600,00 грн,  рівно як і не вбачається, що СПД Вєтушок О.Ю. звертався до ПП „Інвест індустрія” з такою претензією. Також не вбачається наявності рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса по цій заборгованості.

Окрім цього угодою від 19.07.2006 року про дострокове розірвання договору оренди від 01.06.2006 року, договір оренди від 01.04.2006 року  був  розірваний, а сторони дійшли згоди, що розрахунок по виконаній частині договору оренди від 01.04.2006 року  здійснити до 01.11.2007 року.

Відповідно до ст.5 Господарського процесуального кодексу України (із змінами та доповненнями), сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою.

Згідно із ст.256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріали справи не вказують на закінчення перебігу строку позовної давності по договору оренди  від 01.04.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов’язки відповідно до договору. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає наявності в діях ПП „Інвест індустрія” зазначених податковим органом порушень Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” щодо заниження валового доходу в ІІІ кварталі 2006 року  на  суму 156600,0 грн. Тому висновок податкового органу про заниження позивачем валового доходу в ІІІ кварталі 2006 року на суму 156600 грн по безоплатно отриманих послугах оренди, та донарахування з цієї суми податку на прибуток в сумі 39150,00 грн(25% від 156600 грн), є безпідставним. Як наслідок, безпідставним є і застосування до позивача штрафних(фінансових) санкцій в сумі 11745,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб’єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб’єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від  18.05.2007 року №/0/15236 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Судові витрати у вигляді 3 грн 40 коп судового збору присуджуються з Державного бюджету України на користь позивача, решта суми судового збору може бути повернута в порядку ч.2 ст.89 КАС України за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі вищенаведеного, керуючись п.2-1, п.3, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 69-71,86,87,94,98,158,160,162,163,167  Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV (із змінами та доповненнями), суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задоволити повністю.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова від  18.05.2007 року № /0/15236.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства „Інвест  індустрія” (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 355, ідентифікаційний код ЄДРПОУ - 34306807) 3 грн. 40 коп. - судового збору.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Морозюк А.Я.