ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"05" жовтня 2007 р.                                                            Справа №21/6356-А

за позовом  Державної податкової інспекції у Полонському районі м. Полонне

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна с. Новоселиця Полонського району

про стягнення 186563,02 грн.

Суддя                    Секретар судового засідання Козій Т.М.

Представники сторін:

від позивача  - Герасимчук О.О. - за довіреністю.

від відповідача –не з'явився .

Позивач у позовній заяві та його представник в судовому засіданні просили стягнути з відповідача суму 186563,02 грн. боргу по податку з доходів фізичних осіб у відповідності до Закону України „Про систему оподаткування” та згідно п.п. 8.1.2, п. 8.1 ст. 8 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Відповідач, повідомлений належним чином про розгляд справи, представника для участі у судовому засіданні не направив, заперечень на позов не подав. Тому справа розглядається з урахуванням п. 8 ст. 35 КАС України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Станом на 01.04.2007 року відповідач має заборгованість до бюджету по податку з доходів фізичних осіб в сумі 186563,02 грн.

Заборгованість на момент вирішення спору відповідачем не погашена.

У зв’язку з непогашенням боргу позивачем подано позов.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України „Про систему оподаткування”, із змінами та доповненнями, податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів).

Платники податків, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України „Про систему оподаткування”, зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Законом України „Про податок з доходів фізичних осіб”, із змінами та доповненнями (пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8), на відповідача покладений обов'язок сплати (перерахування) даного податку до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Пунктом 3.2.1 ст. 3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” передбачено, що у будь-яких випадках, коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені. На кошти бюджетного фонду, визначеного підпунктом 3.2.1 цього пункту, не може бути накладено стягнення за причинами, відмінними від стягнення такого податку, збору (обов'язкового платежу), активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду (господарського суду) (пп. 3.2.2).

Зобов'язання по сплаті відповідачем податку на доходи фізичних осіб не є податковим боргом в розумінні Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, із змінами та доповненнями, оскільки платником податків зобов'язання самостійно шляхом подання до органів ДПС податкової декларації не узгоджується, його не визначає контролюючий орган. А тому стосовно суми заборгованості, яка є предметом даного спору, не застосовуються положення Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, що регламентують порядок досудового погашення податкового боргу шляхом надсилання боржнику податкових вимог, передачі його активів в податкову заставу та послідуючий їх продаж в порядку ст. 10 вказаного Закону.

Зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб самостійно визначене відповідачем не потребує узгодження, оскільки податковим законодавством не передбачено встановленої форми податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб та строків її подання.

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено також направлення платникам податків податкових повідомлень-рішень про донарахування та сплату податку за доходів фізичних осіб, тобто самостійно визначених, але не узгоджених зобов'язань.

Судом враховується, що заборгованість відповідача по податку з доходів фізичних осіб в сумі 186563,02 грн. підтверджується належними доказами, наданими позивачем.

Згідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За таких обставин, позивачем обґрунтовано подано позов, позовні вимоги якого обґрунтовані матеріалами справи, відповідають чинному законодавству і (з врахуванням прийнятого уточнення) підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 71, 86, 94, 104, 105, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державної податкової інспекції у Полонському районі м. Полонне до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна с. Новоселиця Полонського району про стягнення 186563,02 грн. задоволити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ім. Мічуріна с. Новоселиця Полонського району (код 03789264) на користь Державної податкової інспекції у Полонському районі м. Полонне (вул. Л.Українки, 114а, код 33930761) суму 186563,02 грн. (сто вісімдесят шість тисяч п'ятсот шістдесят три гривні 02 коп.).

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Постанова оформлена в повному обсязі та підписана  05.10.2007 року.

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу, 3 –відповідачу,