ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"19" вересня 2007 р.
Справа №  6/211

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Баранця О.М., розглянув матеріали справи № 6/211

за позовом: Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу,                        м. Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді,                                    м. Кіровоград

про визнання нечинним акта

представники:

від позивача - Самарін А.С., довіреність № 15 від 08.01.2007 року;

від відповідача - Патлатий П.М., довіреність № 126 від 04.04.2007 року.

Час прийняття постанови - 14 год. 33 хв.

Державним Кіровоградським сокоекстрактовим заводом (далі  - Завод) подано позовну заяву про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /3 від 29.05.2007 року про визначення Заводу штрафної санкції з акцизного збору в сумі 32425,00 грн.

Позивач на підставі ч. 1 ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України змінив предмет позову та просить визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді                     № /3 від 29.05.2007 року про визначення Заводу штрафної санкції з акцизного збору в сумі 32425,00 грн.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що у податковому векселі зазначається сума акцизного збору, що визначається за ставками для готової продукції, які діють на дату отримання спирту етилового. При цьому податковий вексель вважається повністю погашеним векселедавцем у разі сплати суми акцизного збору в зазначений у векселі термін. Спірні податкові векселі були видані до набрання чинності Законом України від 25.03.2005 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України", відтак Завод при їх видачі і погашенні діяв у повній відповідності до вимог законодавства. Бюджетним кодексом не встановлено, що Закон про Державний бюджет України може встановлювати нові, чи скасовувати існуючі податки, збори, інші обов'язкові платежі, вносити зміни до чинного законодавства з питань оподаткування. Закон України "Про державний бюджет на 2005 рік" не може впливати на податкові ставки і механізм справляння податків і зборів. Збільшення ставки акцизного збору законом про державний бюджет є неправомірним і не породжує для позивача обов'язку сплачувати доплату ставки починаючи з 31.05.2005 року. Завод надав контролюючому органу під час перевірки копії п'ятого аркушу вантажної митної декларації форми МД-2, на якому вчинений напис Кіровоградської митниці про фактичне вивезення лікеро-горілчаних виробів за межі митної території України на загальну суму акцизного збору 23592,60 грн. та 6375,00 грн. Завод правомірно скористався пільгою по акцизному збору, відтак Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді безпідставно застосовано штрафну санкцію у спірному податковому повідомленні-рішенні. У випадку відсутності фактично нарахованого платежу у бюджет у вигляді податку, збору чи обов'язкового платежу в результаті документальної перевірки, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» не може бути застосований, оскільки немає необхідної бази для нарахування штрафної (фінансової) санкції.

Відповідач в письмових запереченнях проти позову просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Висновок акта перевірки № 83/23-1/00378844 від 02.10.2006 року про заниження позивачем акцизного збору за 2005 рік у розмірі 64850,00 грн. правомірний, а відповідно підстави для визнання нечинним податкового повідомлення-рішення № /3 від 29.05.2007 року про визначення позивачу податкового зобов'язання з акцизного збору у вигляді штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 32425,00 грн. на підставі п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» відсутні.

19.09.2006 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 20.09.2006 року.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді проведено виїзну планову перевірку Заводу з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 року по 30.06.2006 року.

За результатами перевірки складено акт № 83/23-1/00378844 від       02.10.2006 року.

Перевіркою акцизного збору встановлено, що завод в порушення ст. 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» і ст. 6 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» визначив суми акцизного збору за травень-червень 2005 року без врахування зміни ставки акцизного збору, встановленої Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 piк та деяких інших законодавчих aктiв України», що призвело до заниження на 64850,00 грн. акцизного збору за вказаний період. В акті перевірки зазначено, що сплата акцизного збору здійснювалась заводом згідно з податковими векселями на сплату акцизного збору, розрахованого за ставкою      16,00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту. Вказані векселі були датовані 22.02.2005 року-25.03.2005 року та мали термін погашення 11.06.-22.06.2005 року.

Також в акті перевірки вчинено запис, що в порушення п.п. г) п. 2 ст. 3 Закону України Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» і п.п. 7.1 п. 7 Положення про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору (затверджений наказом ДПА України від 19.03.2001 року № 111 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.04.2001 року за № 295/5496, із змінами і доповненнями) завод в грудні 2005 року застосував пільгу з акцизного збору (не нараховував акцизний збір) по операціях з експорту підакцизної продукції, яка здійснена без наявності належним чином оформленої вантажної митної декларації. На ВМД відсутня відмітка митного органу про фактичне вивезення підакцизної продукції за межі митної території України. Вказане порушення призвело до заниження на 29967,60 грн. акцизного збору за грудень 2005 року.

Крім цього, в акті перевірки вчинено запис, що в розрахунку акцизного збору за грудень 2005 року сума акцизного збору 1177267,54 грн. не відповідає фактичній вартості оплаченого спирту, тобто завищена на 128810,54 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 11.10.2006 року визначила Заводу суму податкового зобов'язання по акцизному збору за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 47409,00 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /1 від 22.12.2006 року визначила Заводу суму податкового зобов'язання по акцизному збору за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 47409,00 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /2 від 05.03.2007 року визначила Заводу суму податкового зобов'язання по акцизному збору за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 47409,00 грн.

Після адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення Державна податкова інспекція у м. Кіровограді рішенням про результати розгляду первинних скарг за № 19908/10/25-018 від 21.12.2006 року, Державна податкова адміністрація у Кіровоградській області рішенням про результати розгляду повторних скарг за № 725/10/25-037 від 24.02.07 залишили без змін нарахування штрафної санкції по акцизному збору, а скарги Заводу без задоволення.

Державна податкова адміністрація України рішенням про результати розгляду повторних  скарг за № 4764/6/25-0515 від 16.05.2007 частково задовольнила скаргу Заводу та скасувавши попередні податкові повідомлення-рішення та зменшила штрафну санкцію на 14984,00 грн.

Державна податкова інспекція у м. Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /3 від 29.05.2007 року визначила Державному Кіровоградському сокоекстрактовому заводу суму податкового зобов'язання по акцизному збору за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 32425,00 грн.

Господарський суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю.

За результатами акту виїзної планової перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2007 року  за № /3, яким визначено Заводу суму штрафної санкції в розмірі 32425,00 грн.

При винесенні даного рішення відповідач застосував штрафну санкцію з посиланням на підпункт 17.1.3. пункту 17.1. статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", про що свідчить як самі податкові повідомлення-рішення, обгрунтований розрахунок штрафних санкцій так і рішення Державної податкової адміністрації України про результати розгляду повторних скарг від 16.05.2007 року за № 4764/6/25/0515, яким зменшено розмір штрафної санкції на 14984,00 грн. за гpyдeнь 2005 року.

В свою чергу, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" вказує, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Таким чином адміністративно-правова конструкція п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" передбачає обов'язкові передумови для їх застосування. Наявність фактично донарахованого податкового зобов'язання, як результат документальної перевірки. Під згаданим податковим зобов'язанням розуміється лише обов'язок платника податку сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у вигляді податків, зборів, обов'язкових платежів. Обчислення штрафу відбувається від суми фактично донарахованого податку, збору чи обов'язкового платежу.

Господарський суд зробив висновок, що у випадку відсутності фактично донарахованого платежу у бюджет у вигляді податку, збору чи обов'язкового платежу в результаті документальної перевірки, п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" не може бути застосований, оскільки немає необхідної бази для нарахування штрафної (фінансової) санкції.

За результатами акту перевірки № 83/23-1/00378844 від 02.10.2006 року податковим органом не було донараховано податкового зобов'язання по акцизному збору, оскільки окрім заниження були також виявлені факти завищення акцизного збору на 98 842,94 грн. за грудень 2005 року.

За таких обставин Державна податкова інспекція у м. Кіровограді не мала законних підстав для застосування до Заводу штрафних (фінансових) санкцій з посиланням на п.п. 17.1.3 п. 17.1. ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Господарський суд також не погоджується з встановленим у акті перевірки фактом неправомірного застосування пільги по акцизному збору у грудні 2005 року на суму 29967,60 грн.

Відповідно до статті 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про акцизний збір» акцизний збір не справляється з товарів, що були вивезені (експортовані) платником податку за межі митної території України. Товари вважаються вивезеними (експортованими) платником податку за межі митної території України в разі, коли їх вивезення (експортування) засвідчене належно оформленою митною вантажною декларацією. Підпунктом 7.1. пункту 7 Положення про порядок нарахування, терміни сплати і подання розрахунку акцизного збору передбачено, що акцизний збір не справляється з товарів, що були вивезені (експортовані) платником акцизного збору за межі митної території України. Товари вважаються вивезеними (експортованими) платником податку за межі митної території України в разі, коли їх вивезення (експортування) засвідчене: - довідкою банку про надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок платника (для алкогольних напоїв та тютюнових виробів); - оригіналом п'ятого аркуша ("примірник для декларанта") вантажної митної декларації форми МД-2 (МД-З), що є її складовою частиною, виданого митним органом під час здійснення митного оформлення експорту підакцизної продукції, на якому зазначеним митним органом за зверненням платника податку вчиняється напис про фактичне вивезення експортованої підакцизної продукції за межі митної території України, який засвідчується підписом відповідальної посадової особи і гербовою печаткою митного органу. Такий напис вчиняється митним органом, що здійснював митне оформлення експорту підакцизної продукції, лише після одержання від митного органу, розташованого на митному кордоні України, через який здійснювалося вивезення підакцизної продукції, офіційного повідомлення про фактичне вивезення цієї продукції за межі митної території України у повному обсязі.

Завод надав копію п'ятого аркушу ВМД форми МД-2 за довідковим номером 901000002/5/005775 від 15.12.2005 року та довідковим номером 005775 від 15.12.2005 року, які підтверджують факт експорту лікеро-горілчаної продукції Заводом у грудні 2005 року.

Кіровоградська митниця листом № 22/01-24/5026 від 10.08.2007 року підтвердила факт експорту лікеро-горілчаної продукції Заводом у грудні 2005 року.  Наведене свідчить про те, що Завод правомірно скористався пільгою по акцизному збору.

Але, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Господарський суд вважає правомірним висновок Державної податкової інспекції у м. Кіровограді про не врахування Заводом вимог п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 27.02.1999 року № 275 «Про затвердження Порядку видачі та погашення податкових векселів, що підтверджують зобов'язання із сплати акцизного збору і видаються суб'єктам підприємницької діяльності у разі отримання спирту етилового не денатурованого, призначеного для переробки на іншу підакцизну продукцію» із змінами і доповненнями. Податкові векселі погашалися без врахування зміни ставки акцизного збору на момент здійснення операцій з продажу алкогольної продукції.

Завод в порушення ст. 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір» і ст. 6 Закону України «Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби» визначив суми акцизного збору за травень-червень 2005 року без врахування зміни ставки акцизного збору, встановленої Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 piк та деяких інших законодавчих aктiв України», що призвело до заниження на 64850,00 грн. акцизного збору за вказаний період. В акті перевірки зазначено, що сплата акцизного збору здійснювалась заводом згідно з податковими векселями на сплату акцизного збору, розрахованого за ставкою 16,00 грн. за 1 літр 100-відсоткового спирту. Вказані векселі були датовані 22.02.2005 року-25.03.2005 року та мали термін погашення 11.06.-22.06.2005 року.

П. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс) встановлено, що бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу випливає, що нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є, зокрема, закон про Державний бюджет України. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 2 Кодексу доходи бюджету - усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти).

Закон про Державний бюджет України на поточний рік регyлює бюджетні відносини, зокрема, у сфері наповнення бюджету через механізми справляння податків. Отже, дія зазначеного закону поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним із джерел формування доходної частини Державного бюджету на поточний рік є податки, які справляються за встановленими ставками. Закон про Державний бюджет України на поточний рік передбачає розмір кожної доходної статті бюджету, зокрема шляхом визначення розміру податкових ставок, зупинення дії податкових зобов'язань для визначеного кола суб'єктів і звільнення окремих суб'єктів господарювання від сплати певних видів податків.

Таким чином, закон про Державний бюджет України встановлює зокрема, основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2005 piк та деяких інших законодавчих aктiв України», який визначив нові ставки акцизного збору не визнаний неконституційним Конституційним Судом України і є обов'язковим до виконання.

Судові витрати підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь позивача.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 71, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України , господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді № /3 від 29.05.2007 року.

3. Стягнути з Державного бюджету України (рахунок № 0002  УДК у Кіровоградській області, МФО 823016) на користь Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу (25006, м. Кіровоград, вул. Енергетиків, 2, п/р № 200 в КОФ АКБ УСБ м. Кіровоград, МФО 323293, код 00378844), - витрати по сплаті судового збору в розмірі 3,40 грн.

4.  Після набрання судовим рішенням законної сили, за заявою стягувача, буде виданий виконавчий лист.

5. Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України. Про апеляційне оскарження рішення суду  першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів  оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в  апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції  через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,  яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява про апеляційне  оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня  складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання  заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути  подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження чи  апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених  цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя