ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.05.07                                                                                               Справа №9/276/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників

позивача: Сахарова О.О., довіреність № 4835/27 від 31.10.2006р. начальник відділу договірної та претензійно-позовної роботи зі споживачами;

відповідача: Педак С.В., довіреність № 28-12/609-60 від 17.05.2007р.; Коваленко Ю.В., довіреність № 23-02/126 від 07.10.2005р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 9/276/06 та апеляційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2007р. у справі № 9/276/06

за позовом Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя

до відповідача Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 21.02.2007р. у справі № 9/276/06 (суддя Нечипуренко О.М.) у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду прийнято з посиланням на ст.ст.599, 628 ЦК України, ч.1 ст.180 ГК України та мотивовано тим, що згідно укладеного сторонами договору підставою для розрахунків є акти надання послуг, підписані обома сторонами. Наявні у матеріалах акти виконаних робіт не підписані відповідачем, а тому у відповідача відсутні підстави для сплати відповідних рахунків, які пред’явлені позивачем.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного господарського суду, в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2007р. у справі № 9/276/06, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам справи і рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд при прийняті оскаржуваного рішення виходив з того, що підставою для розрахунків споживача з енергопостачальною організацією згідно укладеного сторонами договору є акти надання послуг підписані обома сторонами, однак це не відповідає дійсності, оскільки розділом VI договору «Порядок розрахунків» не передбачено, що підставою для розрахунків між сторонами є акт надання послуг, підписаний обома сторонами. Також, позивач зазначає, що всі свої зобов’язання по договору він виконав, а саме поставив теплову енергію, надав споживачу рахунки за спожиту теплову енергію, акти надання послуг, податкові накладні. Відповідач не оплатив за відпущену йому кількість теплової енергії по договору у строк та розмірі, передбачених договором.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач суду не надав. Представники відповідача у судовому засіданні пояснили, що рішення суду є законним, просять у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 26 березня 2007р. у справі  № 9/276/06 апеляційна скарга позивача прийнята та призначена до розгляду на 17.05.2007р.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1481 від 17.05.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого судді Мойсеєнко Т.В. (доповідач), суддів Мірошниченко М.В.,                 Коробка Н.Д., даною колегією прийнято постанову.

За згодою представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення, та за їх згодою в судовому засіданні оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 01.08.2002р. між Концерном "Міські теплові мережі" (постачальна організація) та Акціонерною судноплавною компанією "Укррічфлот" в особі директора філії АСК "Укррічфлот" Запорізький суднобудівний - судоремонтний завод (Споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №431, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачити Споживачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами (цінами), в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.3. договору Енергопостачальна організація постачає Споживачу в період з 01.08.2002 по 31.07.2007 теплову енергію в гарячій воді в межах 1 508,71 Гкал максимальним тепловим навантаженням 0,5421775 Гкал/год., з них 0,463865 Гкал/годна опалення житла опалювальною площею 7819,53 кв.м.

Постачання теплової енергії позивачем здійснювалося через систему централізованого опалення на два об’єкти, зазначені у розділі ХІ договору, а саме будинки по вул.Глісерній, 18 та вул.Глісерній, 32.

Відповідно до п.2.1. договору, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору Енергопостачальною організацією та Споживачем.

Підпунктом 3.2.2 п.3.2 договору Споживач зобов'язується виконувати умови та порядок оплати теплової енергії в обсягах згідно розрахунків за теплову енергію і в терміни, які передбачені розділом VI договору.

Згідно п.п.3.2.24, кожного місяця, не пізніше 25 числа, надавати Енергопостачальній організації довідку про зміни кількості споживачів гарячої води, зміни корисної площі, а також списки жильців, які користуються пільгами згідно Законів України.

Порядок розрахунків за теплову енергію встановлений розділом VI договору №431.

Відповідно до п.6.2 договору Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його Енергопостачальній організації.

Згідно п.6.6. сторони щоквартально з ініціативи Енергопостачальної організації проводять звірку взаємних розрахунків за фактично спожиту теплову енергію і підписанням акту звірки для визначення заборгованості.

Договір №431 від 01.08.2002р. набув чинності після підписання його обома сторонам та діє з 01.08.2002 по 31.07.2007р.

Оскільки позивач свої зобов’язання за договором виконав в повному обсязі, заборгованість відповідача за договором № 431 від 01.08.2002р. за період з грудня 2005р. по червень 2006року складає 46 374,74грн., відсутність оплати з боку відповідача стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми. Вказані вимоги стали предметом спору у господарському суді першої інстанції.

Відповідно до статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки спір виник між суб’єктами господарської діяльності стосовно майново-господарських відносин, то відповідно до п.2 ст.4 та п.1 ст.175 Господарського кодексу України до спірних відносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Господарські зобов’язання виникають, як передбачено ст. 174 ГК України безпосередньо з закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди, придбання або збереження майна за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України, згідно якої встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Згідно пунктів 1.2, 4.2.1 договору №431 від 01.08.2002 Енергопостачальна організація взяла на себе зобов'язання постачити Споживачу теплову енергію в гарячій воді в необхідних йому обсягах, згідно п.п.1.2., 3.2.2 Споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі Споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Як свідчать матеріали справи, Концерн «МТМ» за договором №431 від 01.08.2002 за період з грудня 2005 року по червень 2006 року поставив відповідачу теплову енергію згідно рахунків на загальну суму 46,374,74 грн.

Відповідач відповідно до п.п.6.2, 6.5 договору № 431 від 01.08.2002р. зобов’язався оплачувати поставлену теплову енергію до 20 – го числа поточного місяця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Концерну «МТМ» згідно отриманих рахунків (п.п.3.2.2, п.6.3 договору).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду стосовно того, що згідно з договором підставою для розрахунків споживача з Енергопостачальною організацією є акти надання послуг, які підписані обома сторонами, оскільки згідно п.6.3. розділу VI Енергопостачальна організація після 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, надає Споживачу рахунок за фактично спожиту теплову енергію, акт надання послуг і податкову накладну. Споживач зобов'язаний оформити акт надання послуг і до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути його енергопостачальній організації. Але взяті на себе зобов’язання за договором відповідач належним чином не виконав.

Крім того, як пояснив представник позивача, ним направлялися рахунки та акти споживачу, однак останній повертав їх без виконання супровідними листами, що підтверджується матеріалами справи (т.1 а.с. 118-121).

Також, судова колегія вважає посилання суду безпідставним на ту обставину, що у відповідача відсутні підстави для сплати відповідних рахунків, пред’явлених йому позивачем, оскільки за умовами договору № 431 від 01.08.2002р. не передбачено, що підставою для здійснення розрахунків між Енергопостачальною організацією та Споживачем є підписаний акт про надання послуг. Факт постачання теплової енергії відповідачем не заперечується та підтверджується матеріалами справи.

Варто зазначити, що 16.04.2007р. сторонами по справі було складено акт звірки взаємних розрахунків за теплову енергію в гарячій воді, за яким відповідач частково визнав заборгованість у розмірі 12 405,12грн., що свідчить про порушення відповідачем своїх зобов’язань за договором № 431 від 01.08.2002р.

Стосовно доводів відповідача щодо не визнання обсягу поставленої за період з грудня 2005р. по червень 2006р. теплової енергії відносно житлового будинку по вул.Глісерній, 18, колегія суддів зазначає наступне: Постачання теплової енергії за вказаний об’єкт передбачено умовами договору № 431 від 01.08.2002р.

Зміни до умов договору щодо обсягів постачання теплової енергії та об’єктів, на які здійснювалося постачання теплової енергії у встановленому порядку не вносилися. Доказів відмови відповідача від отримання теплової енергії за договором № 431 від 01.08.2002р. відсутні. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння зміна або відмова від договірних зобов’язань не допускається.

Прямі договори з мешканцями будинку по вул.Глісерній, 18 не змінюють умов договору № 431 від 01.08.2002р. Крім того, ці договори відповідно до перехідних положень Закону України «Про житлові комунальні послуги» з 01.01.2006р. втратили чинність. Стягнення боргу проводиться позивачем за період коли вказані договори вже не діяли.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача 46374грн.74коп. є обґрунтованими та законними.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що господарський суд Запорізької області не повністю з’ясував усі обставини справи та не надав належної правової оцінки наданим позивачем документам, як допустимим доказам по справі, що призвело до прийняття неправильного рішення у справі.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, висновок суду про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 46 374грн.74коп. є передчасним, оскільки суд першої інстанції не з’ясував вищезазначених обставин справи, що призвело до прийняття господарським судом незаконного рішення. У зв’язку з чим, позов підлягає  задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2007р. у справі № 9/276/06 слід скасувати.

Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, відповідно до статті 49 ГПК України, слід віднести на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну «міські теплові мережі», м.Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 21.02.2007р. у справі                           № 9/276/06 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя на користь Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя 46374грн.74коп. заборгованості.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя на користь Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя 463,75грн. державного мита за розгляд справи у господарському суді Запорізької області.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя на користь Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя 118,00грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя на користь Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя 118,00грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Стягнути з Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» в особі філії Акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» Запорізький суднобудівний – судноремонтний завод, м.Запоріжжя на користь Концерну «Міські теплові мережі», м.Запоріжжя 231,87грн. державного мита за розгляд справи у Запорізькому апеляційному господарському суді.

Видачу наказу доручити господарському суду Запорізької області.