ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.                                                            Справа № 08/152-07 (н.р. 29/302-06)

вх. № 5186/3-08 (н.р. 7845/5-29)

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився  відповідача - не з"явився

розглянувши справу за позовом Підприємства об'єднання громадян "Українська юридична компанія "Всеукраїнська організація інвалідів "Союз організації інвалідів України, м. Харків

до  ТОВ "Слав'янське-5", с. Верхній Салтів 3-я особа - СТОВ агрофірма "Маяк", с. Революційне

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу №22/2 від 20.04.05р., укладений між СТОВ агрофірмою "Маяк" та ТОВ "Слав'янське-5", зобов’язати ТОВ "Слав'янське-5" повернути позивачеві в натурі все майно, отримане за договором купівлі-продажу №22/2 від 20.04.05р., а саме  посіви озимої пшениці.

Позивач в судове засідання не з’явився, документи, витребувані судом попередньою ухвалою не надав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні  позову  з  підстав, зазначених у відзиві на   позов.

Суд, вислухавши пояснення представників  відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності,   встановив наступне.

20.04.2005р. між СТОВ  агрофірма „Маяк”  та ТОВ „Слов’янське -5” був укладений договір № 22/2. У відповідності до умов   договору  СТОВ  агрофірма „Маяк” ( Продавець)  продала, а ТОВ „Слов’янське -5”  (Покупець)  купив  озиму пшеницю врожаю 2005р. у вигляді посівів озимої пшениці на площі 70 га на орошаємому полі вартістю 39296,00 грн., що підтверджено актом приймання –передачі до договору від 25.04.2005р., підписаним   та  скріпленим печатками сторін.

Обґрунтовуючи  вимогу  про  визнання  договору   недійсним, позивач посилається на те, що   на підставі договору про відступлення  права вимоги № 4  від 03.04.2006р. та додаткової угоди набув  право  первісного кредитора у зобов’язанні, вважає, що  СТОВ „Маяк”  за договором № 22/2 від 20.04.2005р.    було продано посіви озимої пшениці   за  ціною значно нижчої   від ціни  що за  звичайно продається  такого роду товар, внаслідок  чого СТОВ “Маяк”  не отримало  прибуток,  на  який  мало  право   розраховувати.

Суд вважає   позов безпідставним та не доведеним належними доказами, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог  ст. 203 ЦК України   зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчиняться у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою  недійсності правочину є  недодержання  в  момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ст.316 ЦК України  правом власності  є право  особи на  річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від  волі інших осіб. За таких обставин, відповідач  є   законним  власником  прийнятого за   договором майна і  має право в повному обсязі володіти,  користуватись, і розпоряджатись  придбаним майном.

У відповідності до  ст. 632 ЦК України  ціна  в договорі встановлюється за домовленістю  сторін. Сторонами договору   було   досягнуто згоди щодо  вартості    озимої пшениці  та відповідачем перераховано третій особі  у якості оплати за договором купівлі-продажу 39296,00 грн.   Факт продажу  озимої  пшениці за  ціною   нижче від ціни що  за звичайно  продається такого роду товар,  позивачем  суду не  доведений    належними   доказами.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що  позивачем  не   доведено  при  укладенні   договору купівлі-продажу  порушення  будь-яких вимог вищевказаних  статей Цивільного кодексу України,  зміст договору   не   суперечить   вимогам Цивільного Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства, а  також моральним  засадам  суспільства.

Крім того, суд вважає, що  спірний   договір № 22/2 від 20.04.2005р.   права  та охоронювані законом  інтереси  позивача у справі    не порушує  виходячи  з  вимог ст.1   ГПК України.

Відповідно  до п.4 частини третьої статті 129 Конституції України та  ст.33 ГПК України   на стороні, що подала  позов, лежить  зобов’язання доведення  тих обставин, на які вона  посилається,  як на підставу своїх вимог та заперечень, а  позивачем     не   подано  доказів  на підтвердження своїх  вимог.  Докази, надані позивачем,  є неналежними.

Враховуючи викладене, приймаючи  до уваги пояснення представників відповідача, суд  дійшов  висновку,  що позов   про  визнання  договору недійсним та про повернення  позивачеві в натурі   майна,  отриманого  за договором купівлі- продажу №22/2 від 20.04.05р.,  не  підлягає   задоволенню   в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 47-49, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити  в повному  обсязі.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.