ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"09" серпня 2007 р.
Справа №  4/226

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Хилька Ю.І. розглянув   справу №4/226

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Олександрійський РЕМ, м. Олександрія Кіровоградської області

до відповідача: Відкрите акціонерне товариство “Шарівське” с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області

про стягнення 19065  грн. 49  коп.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача -  Браницький Д.Ю., довіреність №162/07 від  23.01.2007 р.;

від відповідача -участі не брав;

СУТЬ  СПОРУ:

Подано позов про стягнення з відкритого акціонерного товариства “Шарівське” с. Шарівка Олександрійського району Кіровоградської області на користь відкритого акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" від імені якого діє Олександріївський РЕМ, м. Олександрія Кіровоградської області п'ятикратної вартості  різниці фактично  спожитої і  договірної  величини споживання електричної енергії понад договірні величини в сумі  19065  грн. 49  коп.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився, проте господарський суд вважає відповідача належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №1911705 від 31.01.07 року.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін    господарський  суд , -

В С Т А Н О В И В:

03.07.2000  року   між  позивачем та  відповідачем     укладено договір на користування електричною енергією № 38  (надалі за текстом –договір), який   згідно п. 6.6 пролонговано  на  2004  рік.

З боку  позивача умови договору виконуються належним чином, але відповідач зобов'язань по оплаті  спожитої електроенергії в установлені договором строки та у повному обсязі не виконує, чим порушує умови укладеного договору.

Відповідно до п. 3.7 договору  відповідач у випадку перевищення  договірних величин споживання електроенергії сплачує п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

В липні  2004   року  відповідачем  допущено   перевищення  договірних   величин  споживання  електроенергії   в обсязі 16783 кВт/год  через  несвоєчасну  оплату   рахунку та  проведене  коригування  рівня  споживання  електричної  енергії  виходячи  з  проведеної  оплати  на суму   5719 грн. 54  коп.

В судовому  засіданні   представник  позивача     пояснив, що     рахунок  № 38/1  за  спожиту електоенергію від  21.07.2004  року з терміном оплати 28.07.2005 року було  вручено  відповідачу своєчасно.

Однак,   відповідачем вказаний рахунок на день звернення до суду оплачений не був.

Проаналізувавши  правовідносини, що  виникли між  учасниками  спору та  надавши  їм   правову  оцінку, господарський  суд  вважає, що позовні вимоги підлягають   до часткового  задоволення виходячи  з  наступного.

Постачання електричної енергії  відповідачу здійснюється  позивачем на підставі укладеного договору  №  38 від 03.07.2000   року,  при виконанні  умов  якого між  сторонами  виникли  відповідні   права  та  обов'язки.

У відповідності до п. 2.1.1. та 2.1.2. договору  позивач зобов’язався поставляти відповідачу електричну енергію, як різновид товарної продукції, за умовами цього договору,  в  обсягах,  визначених відповідно  до  розділу  5 додаткової угоди та  з  урахуванням  умов  п 2.2.3 до  цього  договору (додаток 1 “Заявка на обсяг споживання”).

Відповідно до   п.п.2.2.1,  3.7  договору відповідач зобов’язався своєчасно оплачувати спожиту електроенергію, нарахування за перевищення договірних величин електроспоживання та потужності, пені за прострочку платежів, а також інші платежі за розрахунковий період згідно з діючими в розрахунковому періоді тарифами в строки та в обсягах, обумовлених умовами цього  договору.

Згідно п.1.2. “Правил користування електричною енергією”  (надалі  ПКЕЕ) , затверджених постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України  (НКРЕ)  від 31.07.1996 р. № 28, в редакції постанови НКРЕ України від 22.08.2002 р. № 928  розрахунковий період – це період часу, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності, та здійснюються відповідні розрахунки. Погоджений сторонами розрахунковий період вказується в договорі.

Згідно п.1. додатку №1 до   договору  розрахунковим вважається  період з 25 числа  місяця до  такого ж  числа наступного   місяця.  При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття “розрахунковий період” та “календарний місяць” вважати прирівняними.

У відповідності до п. п. 2, 5  вказаного  Додатку  до  Договору  споживач до  початку  розрахункового  періоду  здійснює  платежі за електричну енергію перед наступним розрахунковим періодом в обсязі 100% договірних величин електроспоживання наступного розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період, а також розрахунки за перевитрату договірних величин електричної енергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електроенергії, надбавка за компенсацію реактивної енергії, пеня та інші платежі, оформлені рахунками  позивача, здійснюються відповідачем самостійно в 5-денний строк після дати виписки рахунків.

Відповідно до п. 3.7  Договору, зміст якого визначено сторонами на підставі ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”, у випадку споживання електроенергії понад договірні величини, обумовленої цим договором за відповідний розрахунковий період  відповідач сплачує  позивачу п’ятикратну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електроспоживання.

В силу ч.7 ст. 27 Закону України “Про електроенергетику” санкції, передбачені     ч.5 ст. 26 цього Закону, застосовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 п. 11 “Порядку постачання електричної енергії споживачам”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 р. № 441, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 р., ( в  подальшому  Порядок) граничні величини споживання електричної енергії та потужності доводяться до споживачів як договірні   величини у терміни, обумовлені договором між енергопостачальною організацією та споживачем. Повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до ч. 2 п. 11 Порядку та п.5.3. Правил за підсумками місяця договірна (гранична) величина споживання електричної енергії для споживачів коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей місяць величини її споживання.

Згідно п.13 Порядку споживачі у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності несуть відповідальність згідно з ч. 5 і 6 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику".

Відповідно до п. 3.7 договору відповідач у випадку перевищення  договірних величин споживання електроенергії сплачує п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої та договірної величин.

У відповідності до п.2.1.2 укладеного договору, постанови Кабінету Міністрів України від  24.03.1999 р. № 441, відповідачу на червень  2005 р. було доведено договірну величину споживання електричної енергії в  обсязі    40 000 кВт/год., згідно заявки Відповідача від 20.11.03р. та лімітного повідомлення №752 від 08.06.04р.(а.с.16, 17).

Фактично в  липні  2005  року   відповідачем згідно  до проведеного  розрахунку було спожито електроенергії в обсязі  31 454 кВт/год.

Позивач  видав  відповідачу  рахунок для  проведення  оплати за  спожиту    електроенергію № 38/1 від  21.07.2004 року , який  в  порушення  вимог  п.5 договору  не  був  оплачений до  28.07.2004  року. За  підсумками   місяця граничну  величину  споживання  електричної  енергії  відкориговано до  рівня  фактично сплаченої відповідачем за  цей  місяць величини  її   споживання на рівні 14671 кВт/год.

Таким чином, протягом липня   2004 р. відповідачем   було спожито електроенергії понад договірну величину споживання  в  розмірі  16783  кВт/год. (31454 кВт/год. - 14671 кВт/год. = 16783 кВт/год.) , та  виходячи  з умов  договору  з  відповідача  підлягає   до стягнення   п'ятикратний  розмір  на  суму 19 065 грн. 49 коп., яку  позивачем  було  включено  в  рахунок  -фактуру  № 38/1 від  21.07.2004 р.(а.с.19).

Проаналізувавши  позовні  вимоги  щодо  нарахування   позивачем   до  стягнення з  відповідача   19 065  грн. 49  коп. за  перевищення  договірної  величини споживання електроенергії  в липня   2004  року , господарський  суд вважає, що  вказані вимоги  можуть бути задоволені  лише  частково.

Матеріалами  справи доведено  порушення  відповідачем строку   оплати спожитої  електроенергії, підвищені розміри  оплати за  порушення  умов  договору передбачено умовами  договору та   частинами  5,6 Закону  України  “Про  електроенергетику”.   Поставка електроенергії, її споживання і відсутність претензій з боку відповідача підтверджується звітами відповідача про кількість спожитої електроенергії  і пред’явленими до оплати рахунками позивача. Спору в частині кількості спожитої електричної енергії немає.

Правовідносини  між  сторонами виникли на  підставі  укладеного договору  , однак  судом  приймається  до уваги, що  сторонами  при  його  укладенні обумовлено,  що крім  цього  договору , їх  відносини регулюються і  чинним  законодавством  України.

Таким законодавством, що регулює відносини, пов’язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії є Закон України “Про електроенергетику”, Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 475 від 09.04.2002р., Правила користування електричною енергією затверджені постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996р.

Вищевказаними підзаконними актами запроваджено регулювання постачання електричної енергії шляхом встановлення граничних величин її споживання і передбачено, що граничні величини споживання та потужності доводяться до споживачів як договірні величини у терміни, обумовлені договором; повідомлення про ці величини є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 13 Порядку постачання електричної енергії споживачам, у разі перевищення встановлених як договірні граничних величин споживання електричної енергії та потужності, споживачі несуть відповідальність, що визначена згідно з частинами п’ятою та шостою статті 26 Закону України “Про електроенергетику”.

Статтею 27 Закону України ”Про електроенергетику” передбачено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику (в тому числі за порушення правил користування електричною енергією), що може мати цивільний, адміністративний та кримінальний характер; згідно частини 7 статті 27, відповідальність, передбачену частиною 5 статті 26 вказаного Закону визначено як санкцію.

За змістом статей 275 –277 Господарського кодексу України правовідносини у сфері енергопостачання та зобов’язання, що виникають з них, є господарсько-правовими.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Види правових засобів відповідальності у сфері господарювання (господарські санкції) визначено у статті 217 Господарського кодексу України як заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки; такими засобами є відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Таким чином, господарський  суд приходить  до висновку, що  заявлена  до  стягнення  сума  за  своєю  правовою природою  є  видом  відповідальності за допущене порушення   відповідно до вище вказаних норм чинного законодавства.

Крім  того, господарським судом  приймається  до уваги, що   у зв’язку з набранням  23.07.2005р. чинності Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про електроенергетику”,  яким   передбачено стягнення з споживачів у випадку споживання електроенергії понад договірну величину за розрахунковий період двократної (  а  не  п'ятикратної) вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії. При  цьому  суд  враховує  положення частини 2 статті 5 Цивільного кодексу України, що передбачають зворотну  дію  у  часі акту  цивільного  законодавства у  разі  пом’якшення  ним  відповідальності, тому  суд  вважає  за необхідне   при застосуванні   п.3.7  договору  визначати   двократну, а  не  п'ятикратну  вартість  фактично  спожитої та  договірної  величин.

Доказом того, що відповідач споживав електроенергію в  липні   2004  року   з  перевищенням  встановленого   обсягу     та не  своєчасно  оплатив її в повному розмірі і своєчасно / на протязі розрахункового періоду  є надана до матеріалів справи копія акту про обсяги спожитої енергії (а.с.18).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного  кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають  до часткового задоволення, з  відповідача підлягає  до стягнення  двократна  вартість  спожитої     понаддоговірної величини  електроенергії, що  становить:    9532 грн. 74 коп.

Доказів оплати позивачеві  9532 грн. 74 коп.    боргу  відповідачем суду не подано.

Такий  висновок  суд  зробив  на підставі  досліджених  матеріалів  справи: договору №38 та  додатків  до  нього (а.с.10-15),  рахунку-фактури (а.с.19),  акту (а.с.18), Повідомлення  про  коригування граничної  величини споживання електричної  енергії (а.с.17), акту  на перевищення договірної  величини споживання  електричної  енергії (а.с.20)., повідомлення  про проведене коригування договірних  величин  споживання  електричної  енергії направлялось  відповідачу та  ним  отримано (а.с.17).

Відповідно до санкцій, передбачених ч.5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику” та п.п. 3.7 Договору позивачем були нараховані санкції за перевищення договірної величини споживання електроенергії у сумі 19065 грн. 49 коп.

На час розгляду справи у господарському суді відповідач не здійснив оплату за перевищення договірної величини електроенергії (санкції).

Чинне законодавство зобов’язує учасників цивільно-правових відносин виконувати зобов’язання належним чином (ст. ст. 525,526 ЦК України).

При частковому задоволенні позову господарський суд  враховує зміни до абз. 5 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”, відповідно до яких електроенергія, яка спожита понаддоговірну величину, оплачується у двократній вартості (Закон № 2706-ІУ (2706-15) від 23.06.2005).

Відповідно до п.2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства має зворотню дію в часі в тому випадку, коли він пом’якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Таку  правову  позицію викладено в  Постанові  Вищого  господарського  суду  України від  17.05.2007  року по  справі №4/317.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, державне мито та витрати по оплаті послуг по інформаційно-технічному  забезпеченню судового процесу покласти на відповідача в повному розмірі.

При  цьому  господарський  суд  вважає за  необхідне  використати  своє  право  та  покласти на  відповідача державне  мито та  відшкодування  витрат   на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу,  оскільки  спір  виник   внаслідок  неправильних  дій  відповідача. Господарським  судом  приймається  до уваги, що  спір  виник  через  невиконання  відповідачем  своїх  зобов'язань   за   договором,  що  привело  до  необхідності  позивачу  звернутися  до  суду за  захистом  свого  законного  права і  він  поніс  додаткові  витрат,  пов'язані  зі  сплатою  державного  мита  та  витрат  на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.526 Цивільного кодексу України, ст. 49,  82, 84, 85, 116,117  Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити  частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Шарівське”Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Шарівка р/р133, у АКБ “Укрсоцбанк” МФО 323657  код 00386235  двократну    вартість різниці  фактично  спожитої і  договірної величини  споживання електричної  енергії  в розмірі  9532 грн. 74  коп.    на  користь   ВАТ Кіровоградобленерго” від імені якого діє Олександрійський РЕМ зарахувавши  кошти    на  поточний  рахунок  із  спеціальним  режимом  використання  25 в  Кіровоградському обласному Управлінні ВАТ ДОБУ, МФО 323475  та  суму  сплаченого  державного мита  в  розмірі  190 грн. 66 коп.  та 118 грн. витрат по оплаті послуг по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу на  користь ВАТ Кіровоградобленерго” від імені якого діє Олександрійський РЕМ р/р  1850 в ОД ПІБ м. Кіровоград,  МФО  323301,

Накази видати.

В  решті  позову  відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного  господарського суду в установленому законом   порядку.

Суддя