ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31.08.07                                                                                           Справа№ 2/1795-7/366

за позовом:  Приватного підприємства “Дитячий садочок пані Гані”, м. Львів

до  відповідача: УПФ України в Залізничному районі м. Львова

про: визнання нечинним рішення УПФ України у Залізничному районі м. Львова № 659 від 13.11.2006 року

Суддя     Б.О.Білоус

Представники:

позивача: Лепех М.М., довір. від 09.07.07 року

відповідача:  Козицька Р.І., довір. № 4546/06 від 24.05.06 року

Учасникам судового розгляду роз’яснено процесуальні права  та обов’язки передбачені ст. 49 КАС України, від здійснення технічної фіксації судового процесу учасники  відмовилися.

Суть спору: до господарського суду подано адміністративний позов Приватного підприємства “Дитячий садочок пані Гані”, м. Львів до УПФ України в Залізничному районі м. Львова про визнання нечинним рішення УПФ України у Залізничному районі м. Львова № 659 від 13.11.2006 року

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позові та заявив клопотання про залучення до розгляду у справі ДПІ у Залізничному районі м. Львова. Дане клопотання судом розглянуто та відхилене, як таке що не є обгрунтоване та безпідставне.

Представник відповідача позов не визнав з підстав викладених у запереченні (Вх. № 620 від 15.01.07 року).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази і оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступне.

УПФ України у Залізничному районі м. Львова здійснено перевірку ПП “Дитячий садок пані Гані”, яке перебуває на єдиному податку та за наслідками перевірки складено Акт перевірки № 128 від 30.12.2006 року, яким зафіксовано порушення п. 6 ч. 2 ст. 12  і ч. 1 ст. 19 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року№ 1058-IV.

На підстав Акту перевірки винесено рішення № 659 від 13.11.2006 року про застосування фінансових санкцій  за донарахування  органом пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків в розмірі 97 017,69 грн.

Позивач просить визнати нечинним рішення УПФ України у Залізничному районі, оскільки відповідачем не враховано при винесенні спірного рішення того, що позивач є суб’єктом малого підприємництва  який перебуваєна спрощеній системі оподаткування і є платником єдиного податку починаючи з 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про право сплати єдиного податку № , , , , , .

Крім того, позивач посилається на те, що згідно п. 6 Указу Президента від 03.07.1998 року року № 727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб’єктів малого підприємництва” у редакції від 28.06.1999 року № 764/99-суб’кт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником збору на обов’язкове державне пенсійне страхування.

Дане твердження позивача не відповідає закону з наступних підстав.

Названим Указом президента  встановлені пільги  та умови звільнення від сплати збору на загальнообов’язкове пенсійне страхування. Але ст. 1 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” встановлено перелік осіб, що є платниками збору на обов’язкове державне пенсійне  страхування. Зокрема, відповідно до п. 1.3 ст. 1 вказаного закону, платниками збору  на обов’язкове державне пенсійне страхування є суб’єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об’днання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників. Обов’язок сплати зазначеного збору не пов’язується зі статусом платника податку, як суб’єкта підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування.

01.01.04 року набрав чинності Закон № 1058-IV відповідно до ст. 5 якого його дії  поширюються на відносини, що виникають між суб’ктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування.

Зазначеною статтею встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно положень  частини 2 ст. 5 Закону № 1058-IV виключно цим законом визначаються принципи та структура системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному пенсійному  страхуванню, а також платників страхових внесків.

Статтею 15 Закону України № 1058-IV  передбачено, що платниками внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього закону, зокрема роботодавці, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

У статті 18 Закону № 1058-ІV зазначено, що страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежом, який справляється на всій території України в порядку встановленому цим Законом; вони не включаються до складу податків, інших платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення їх від сплати.

Ставки, механізм справляння та пільги щодо сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування встановлені Законом № 400/97ВР, яким разом із Законом № 1058-IV не встановлено такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування для суб’єктів підприємницької діяльності, котрі перейшли на спрощену  систему оподаткування.

Аналізуючи наведені правові норми, суд дійшов висновку, що страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не  поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення їх від сплати.

Відповідно до наведеного рішення № 659 від 13.11.2006 року про застосування фінансових санкцій  за донарахування  органом пенсійного фонду України  або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків, яке винесене на підставі акту перевірки № 128 від 30.10.06 року є обгрунтованим, а заявлений позов про визнання його недійсним не може бути задоволено.

На підставі вищенаведеного та керуючись п. 7 Прикінцевих та Перехідних Положень ст.ст. 2, 4, 6, 14, 17, 18, 104, 153, 158-163, 167, 168,  257 п. 4 ст. 259 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-ІV, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                                       Білоус Б.О.