ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

18.06.2007
Справа №2-24/4080.1-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Лора М» (м. Ялта, вул.Суворовська,11)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Ялта-Сервис»  (м. Ялта, пров.Новий,2,літ «Д»,  м. Ялта, вул.Красноармейська,54,кв.38)

Про стягнення 773150 грн., моральної шкоди у розмірі 50000 грн. та 196100 грн.

Суддя Колосова Г.Г.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Джеранашвили Л.С., директор

Від відповідача – Дроздовський Л.П. – представник, довіреність від 28.02.2007р.

Суть спору:

ТОВ «Лора-М» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди (упущеної вигоди) у розмірі 773150 грн., вартості невід`ємних поліпшень за договором оренди нежитлових приміщень № 2 від 03.01.2006р. в сумі 196100 грн. та моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Рішенням господарського суду АР Крим від 12.05.2006р. у справі № 2-27/8614-2006 позовні вимоги задоволені частково, з відповідача стягнуто 196100грн., які складають вартість невід`ємних поліпшень, 441920,80 грн. матеріальної шкоди, 6120,72 грн. державного мита та 73,9 грн. витрат на судово-інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні позовних вимог  в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. та в частині стягнення упущеної вигоди у розмірі 331229,20 грн. відмовлено.

Постановою від 10.08.2006р. Севастопольський апеляційний господарський суд рішення від 12.05.2006р. залишив без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01-21.02.2007р. постанова Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.08.2006р. та рішення господарського суду АР Крим від 12.05.2006р. у справі № 2-27/8614-2006 скасовані, справа передана на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Ухвалою від 21.03.2007р. справа прийнята до розгляду суддею Колосовою Г.Г.

У судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги у повному об`ємі.

Відповідач у відзивах на позов та у судових засіданнях просить у позові відмовити за мотивами, викладеними у них.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представників позивача, відповідача, суд –

в с т а н о в и в :

03.01.2005р. між сторонами був укладений договір оренди № 2 окремих нежитлових приміщень торгового комплексу за адресою м. Ялта, пер. Новий, 2, літ. «Д» загальною площею 63,6 кв.м. під додаткові приміщення трактира (їдальні) (т. 1, а.с. 80-82).

У позовній заяві позивач просить стягнути матеріальну шкоду (упущену вигоду) у розмірі 773150 грн., посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов’язань за договором оренди про забезпечення орендованого приміщення електроенергією, водою, вільного доступу до орендованого майна.

За загальним  принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,  має право  на їх  відшкодування  (частина перша ст. 22,  ст. 611,  частина перша ст. 623 Цивільного кодексу України.  Для  застосування  такої  міри відповідальності,  як  відшкодування  збитків,  потрібна наявність повного складу  цивільного  правопорушення,  як-то: протиправна поведінка,  дія чи бездіяльність особи;  шкідливий результат такої поведінки (збитки);  причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;   вина   правопорушника.

Збитки підрозділяються на 2 види – зменшення майнової маси та неодержаний дохід.

Неодержаним доходом є така втрата  кредитором очікуваного прибавлення у майні, яке ґрунтується на точних даних, які безспірно підтверджують можливість отримання ним грошових сум або інших цінностей, якби зобов’язання було виконане боржником.

Згідно  з  частиною  другою ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків,  завданих  порушенням  зобов'язання, доказується кредитором.

Зі змісту вищенаведених матеріально-правових норм вбачається, що збитки мають  бути прямими та має існувати  причинно-наслідковий зв'язок між діями боржника та збитками.

В обґрунтування своїх вимог позивач надав рахунки офіціантів та замовлення, які, на його думку, підтверджують суму збитків у вигляді упущеної вигоди 773150 грн.

Вищий господарський суд України у постанові від 31.01-21.02.2007р. вказав, що для визначення розміру збитків суд мав взяти до уваги не лише рахунки офіціантів, а і документи, в яких обліковується господарська діяльність підприємства, в тому числі і декларації про прибуток за 2005-2006р.р., товарно-касова книга та інше.

Ухвалою від 21.03.2007р. суд витребував від позивача пояснення по справі з урахуванням постанови Вищого господарського суду від 31.01-21.02.2007р.

Ухвалами від 23.04.2007р. та від 21.05.2007р. суд витребував у позивача документи, в яких обліковується господарська діяльність підприємства, в тому числі і декларації про прибуток за 2005-2006р.р., товарно-касову книгу.

Позивач вказаних документів не надав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди (упущеної вигоди) у розмірі 773150 грн. за підставами, що викладені у позові задоволенню не підлягають, у позові у цій частині відмовлено.

Позивач також просить стягнути вартість невід`ємних поліпшень за договором оренди нежитлових приміщень № 2 від 03.01.2006р. у розмірі 196100 грн.

За умовами договору орендарю передавалося право на прибудову нежитлового приміщення до торгового комплексу площею 63,6 кв.м. під додаткове приміщення.

Вартість цієї прибудови сторони визначили у 196100 грн.

Крім того, сторони встановили, що вартість прибудови є невід`ємним поліпшенням орендаря і підлягає амортизації ним в рівних долях протягом строку дії договору.

Сума неамортизованої вартості невід`ємних поліпшень підлягає поверненню орендарю у випадку дострокового розірвання договору.

У постанові Вищого господарського суду України від 31.01-21.02.2007р. вказано, що суд не з`ясував, чи дійсно прибудова до житлового приміщення є невід`ємним поліпшенням цього приміщення, чи є окремим приміщенням, чи будівництво прибудови здійснювалося відповідно до будівельних норм та правил з отриманням дозволів відповідних органів, чи врахована вартість прибудови при розрахунках сторін відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору оренди від 03.01.2005р.

У виконання вимог постанови Вищого господарського суду України суд ухвалою від 21.03.2007р. витребував від позивача пояснення по справі з урахуванням постанови Вищого господарського суду від 31.01-21.02.2007р.

Ухвалами від 23.04.2007р. та від 21.05.2007р. суд витребував у позивача докази того, що прибудова до житлового приміщення є невід`ємним поліпшенням цього приміщення, чи є окремим приміщенням, чи будівництво прибудови здійснювалося відповідно до будівельних норм та правил з отриманням дозволів відповідних органів, чи врахована вартість прибудови при розрахунках сторін відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору оренди від 03.01.2005р.

Позивач вказаних доказів не надав.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення вартості невід`ємних поліпшень за договором оренди нежитлових приміщень № 2 від 03.01.2006р. у розмірі 196100 грн. за підставами, що викладені у позові, задоволенню не підлягають, у позові у цій частині відмовлено.

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000 грн., посилаючись на ст.ст. 23, 611 Цивільного кодексу України, а також на Методичні рекомендації Міністерства юстиції  України (лист № 35-13797 від 13.04.2004р.).

Як вважає позивач, йому спричинена моральна шкода у вигляді підриву його ділової репутації.

Однак, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 13.05.2004р. № 35-13797 «Відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати  немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній  чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства (ст. 23 Цивільного кодексу України) моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв’язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на  зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Не можна погодитись з позивачем  щодо висновку про приниження ділової репутації, престижу юридичної особи у зв’язку з тим, що відповідач з цього спору порушив договірні, господарські  правовідносини, в зв’язку з чим позивач зазнав приниження ділової репутації. Судом не вбачається  існування причинного  зв’язку  між діями відповідача з порушення договірних зобов’язань в частині  неналежного надання в оренду приміщень (створення обставин, за якими їх використання в цілому не можливо) та  моральною шкодою, яка наступила, на думку, позивача.

Діюче законодавство пов’язує із порушенням господарських зобов’язань певні наслідки, за якими потерпіла сторона має право вимагати усунення  перешкод у користуванні майном, розірвання договору, відшкодування витрат та інше, що проте, не  може бути пов’язане з моральною шкодою, яка, зокрема, має бути доведена, та розмір якої  має бути обґрунтований.

З урахуванням вищевикладеного, вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. задоволенню не підлягають, у цій частині у позові також відмовлено.

У судовому засіданні були оголошені вступна і резолютивна частини рішення.

У відповідності зі ст. 84 ГПК України рішення оформлене і підписане 22 червня 2007р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського  процесуального кодексу  України, суд -

ВИРІШІВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Колосова Г.Г.