ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.11.07                                                                                           Справа№ 30/229

За позовом: державного підприємства “Львівський державний завод “Лорта”, м. Львів

До відповідача:  Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго"

Суддя  Н.Мороз

Сума   210276,27 грн.

Представники:

від позивача -       Гуменна Г.А.

від відповідача –Охріменко В.В., Качмар Л.К.

Суть спору:

Державне підприємство “Львівський державний завод “Лорта”, м. Львів, звернувся із позовною заявою до Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго", м. Львів, про стягнення 210276,27 грн. вартості безпідставно отриманої теплової енергії.

10.08.2007 р. господарський суд Львівської області порушив провадження по справі та призначив розгляд на 11.09.2007 р. Розгляд справи неодноразово відкладався з мотивів, зазначених в ухвалах суду від 11.09.2007 р., 04.10.2007 р., в судовому засіданні 25.10.2007 р. оголошено перерву до 13.11.2007 р.

Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України, справа слухається за наявними у ній матеріалами.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві, запереченні на відзив. Ствердив, зокрема, що позивач поставляв відповідачу теплову енергію. Рішенням господарського суду Львівської області від 30.05-13.06.2007 р. у справі №4/802-14/96 договір між сторонами про співпрацю по постачанню теплової енергії в гарячій воді для опалення і гарячого водопостачання житлового масиву “Сріблястий” було визнано неукладеним у зв’язку із відсутністю погодження ціни теплової енергії. Таким чином, за відсутності договору, за період з 04.11.2006 р. по 30.03.2007 р. відповідач безпідставно отримував теплову енергію в загальній кількості 12568,10 Гкал на загальну суму 354044,90 грн. (з розрахунку 31,6 грн./Гкал з 01.10.2006 р.; 31,17 грн./Гкал з 01.12.2006 р.). Безпідставно отриману теплову енергію відповідач оплатив лише частково в сумі 143768,63 грн., відповідно, заборгованість становить 210276,27 грн. Просить позов задовольнити.

В судових засіданнях представники відповідача позов визнали частково з мотивів, зазначених у відзиві по справі. Визнавши факт неукладеності договору між сторонами про співпрацю по постачанню теплової енергії в гарячій воді для опалення і гарячого водопостачання житлового масиву “Сріблястий”, факт отримання теплової енергії на підставі вказаних позивачем актів прийому-передачі та факт оплати вартості в сумі 143768,63 грн., суму боргу визнали лише з розрахунку погодженої вартості 1 Гкал в сумі 23,04 грн. Крім того, посилаються на неналежну якість поставленої відповідачу теплової енергії, що повинно тягнути відповідний перерахунок виставлених до оплати сум.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.10.2006 р. між сторонами був підписаний договір №533/230 про співпрацю по постачанню теплової енергії в гарячій воді для опалення та гарячого водопостачання житлового масиву “Срібний”.

Рішенням господарського суду Львівської області від 30.05 –14.06.2007 р. у справі №4/802-14/96 за позовом державного підприємства “Львівський державний завод “Лорта” до Львівського міського комунального підприємства “Залізничнетеплоенерго” про стягнення 353560,67 грн. заборгованості та штрафних санкцій за результатами виконання зазначеного договору, суд визнав його неукладеним та, відповідно, відсутність у позивача прав за неукладеним договором. Водночас, судом було встановлено факт існування відносин з поставки позивачем відповідачу теплової енергії як протягом попередніх періодів, так і протягом заявленого позивачем по цій справі періоду листопад 2006 р. –квітень 2007 р.

Факт поставки позивачем відповідачу теплової енергії та її отримання відповідачем підтверджується і матеріалами даної справи. Як випливає з підписаних сторонами актів, зокрема: №5 від 02.04.2007 р., у березні 2007 р. позивач поставив, а відповідач отримав 33,4 Гкал теплової енергії на загальну суму 836,34 грн. з розрахунку 25,04 грн. за 1 Гкал; №4 від 01.03.2007 р., у лютому 2007 р. позивач поставив, а відповідач отримав 2894,9 Гкал теплової енергії на загальну суму 72488,30 грн. з розрахунку 25,04 грн. за 1 Гкал; №3 від 01.02.2007 р., у січні 2007 р. позивач поставив, а відповідач отримав 3497,4 Гкал теплової енергії на загальну суму 87574,90 грн. з розрахунку 25,04 грн. за 1 Гкал; №2 від 02.01.2007 р., у грудні 2006 р. позивач поставив, а відповідач отримав 3513,8 Гкал теплової енергії на загальну суму 87985,55 грн. з розрахунку 25,04 грн. за 1 Гкал; №б/н від 01.12.2006 р., у листопаді 2006 р. позивач поставив, а відповідач отримав 2628,6 Гкал теплової енергії, однак, загальна вартість теплової енергії чи вартість за 1 Гкал в даному акті не зазначена.

Позивач посилається на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, відповідно до яких встановлено обов’язок особи, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави повернути потерпілому це майно, а у випадку неможливості повернути його в натурі –відшкодувати його вартість. Однак, суд не вбачає підстав для застосування цих норм до спірних відносин. Як випливає з матеріалів справи, позивач поставляв, а відповідач отримував і частково оплачував отриману теплову енергію, що свідчить про існування між сторонами договірних відносин. Зазначене не суперечить рішенню господарського суду Львівської області від 30.05 –14.06.2007 р. у справі №4/802-14/96, оскільки ним визнано неукладеним договір лише в редакції договору №533/230 01.10.2006 р. про співпрацю по постачанню теплової енергії в гарячій воді для опалення та гарячого водопостачання житлового масиву “Срібний”, що не перешкоджає існуванню між сторонами договірних відносин на інших умовах. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Позивач посилається на необхідність обчислення вартості фактично поставленої відповідачу теплової енергії з розрахунку фактичної собівартості, яку позивач визначає в сумі 31,60 грн. за 1 Гкал (з 01.10.2006 р.) та 31,17 грн. за 1 Гкал (з 01.12.2006 р.), посилаючись на відповідні розрахунки та Акт №000629 від 14.09.2007 р. Державної інспекції з контролю за цінами у Львівській області, яким не встановлено факту завищення витрат при проведенні розрахунку вартості 1 Гкал теплової енергії. Однак, такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки не залежно від розміру собівартості теплової енергії вирішальне значення має та ціна, яка була погоджена сторонами договору.

Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, за загальним правилом не має наслідком його недійсність.

Акти про місячний відпуск теплової енергії від джерела теплоти ДП ЛДЗ ЛОРТА споживачу ЛКП ЗТЕ із зазначенням вартості, які подані суду позивачем, підписані обома сторонами та свідчать про згоду на поставку теплової енергії з розрахунку 25,04 грн. за 1 Гкал. Щодо акту б/н від 01.12.2006 р., у якому зазначена лише кількість поставленої теплової енергії та не зазначена її вартість, то, враховуючи дії сторін, зокрема, факт оплати відповідачем частини вартості поставленої в листопаді 2006 теплової енергії платіжним дорученням №1800 від 01.03.2007 р. з розрахунку 23,04 грн. за 1 Гкал та прийняття цих коштів без зауважень позивачем, суд приходить до висновку про погодження сторонами вартості поставленої в листопаді 2006 р. теплової енергії з розрахунку 23,04 грн. за 1 Гкал, що становить в сумі 60562,94 грн. Усього, з врахуванням наведеного, позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 309448,03 грн., що підтверджується зазначеними актами.

Посилання відповідача на поставку теплової енергії неналежної якості, яка не відповідала встановленим вимогам, не доведене суду у встановленому порядку належними доказами. Долучені до матеріалів справи акти обстеження системи опалення споживача теплової енергії є односторонніми, оскільки складались без залучення представника позивача, а належних доказів перерахунку відповідачем вартості теплової енергії мешканцям відповідних будинків, які, за твердженням відповідача, отримували теплову енергію, що не відповідала встановленим вимогам, у порядку, встановленому Законом України “Про житлово-комунальні послуги”, суду не надано.

З долучених до матеріалів справи банківських виписок випливає, що за спірний період відповідач сплатив позивачу загальну суму 143768,63 грн., у т.ч. платіжними дорученнями №1800 від 01.03.2007 р. на суму 53768,11 грн. (за листопад 2006 р.), №463 від 03.04.2007 р. на суму 20000 грн. (за грудень 2006 р.), №1953 від 10.04.2007 р. на суму 10000 грн. (за грудень 2006 р.), №1955 від 11.04.2007 р. на суму 20000 грн. (за грудень 2006 р.), №482 від 13.04.2007 р. на суму 10138,58 грн. (за січень 2007 р.), №483 від 13.04.2007 р. на суму 29861,94 грн. (за грудень 2006 р.). Належних доказів проведення інших оплат за вказаний період суду не надано, відповідач на це не посилався.

Таким чином, вартість неоплаченої відповідачем теплової енергії становить 165679,4 грн.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 33 ГПК України, кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищенаведене, позов не підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.218, 526, 638 ЦК України, ст.ст. 33, 41, 42, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з Львівського комунального підприємства “Залізничнетеплоенерго” (79054 м. Львів, вул. Петлюри, 4а, , р/р 26030209 в ЛОД АППБ “Аваль”, МФО 325570) на користь Державного підприємства “Львівський державний завод “Лорта” (79040, м. Львів, вул. Патона, 1, , р/р 7001 в Львівській філії АКБ “Надра”, МФО 325978) - 165679,4 грн. боргу, 1656,79 грн. державного мита та 93 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В  решті позовних вимог-відмовити.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Мороз Н.В.