ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"03" вересня 2007 р.
справа № 20-5/371

За позовом Приватного підприємства „Олімп-плюс”   (99011 м. Севастополь,  вул. Кулакова, 86)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Альфа і Ко” (99814 м. Севастополь, с. Орловка, вул. Качінське шосе, б. 5, кв. 35)

про спонукання до внесення змін до  договору

Суддя: І.В. Євдокимов

Представники:

Позивач - Сергейчук І.О., директор, наказ №1 від 05.01.07,     ,  ПП "Олімп-плюс";

Позивач - Філонов Олександр Олегович, представник, довіреність № 1 від 10.01.07,       ПП "Олімп-плюс";

Відповідач - Жирова Наташа Федорівна, директор, наказ №1 від 29.12.06,     ,  ТОВ "Альфа і Ко";

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство „Олімп-плюс” звернулось до господарського суду м. Севастополя із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Альфа і Ко” про спонукання до внесення змін до  договору оренди № 2 від 01.01.2003 в редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова відповідача внесення змін до договору оренди порушує права позивача.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючі свої заперечення тим, що пункт, ним запропонований необхідний  для контролю за використанням орендованого майна.

Представникам сторін в судовому засіданні роз'яснені їх процесуальні права і обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу  України.

Заслухавши представників сторін, дослідивши надані докази,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2003 між позивачем (орендар) та відповідачем (орендодавець)  укладений договір оренди № 2.

Відповідно до умов даного договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове користування будівлю готелю, яка розташована за адресою: м. Севастополь, вул. Кулакова, 86.

Строк оренди складає 5 років з моменту прийняття готелю за актом прийому-передачі.

Розмір орендної плати встановлений додатковою угодою до договору оренді від 01.01.2003.

Позивач листом № 14 від 13.07.2007 направив на адресу відповідача проект договору про внесення змін до договору оренди № 2 від 01.01.2003.

В даному проекті запропоновано внести зміни до договору оренди шляхом викладення його тексту після преамбули в редакції запропонованої позивачем. До листа надані наступні документи:

- проект договору про внесення змін до договору оренди № 2 від 02.02.2003 у 4 прим.;

- розрахунок орендної плати  у 4 прим.;

- висновок про вартість орендованого майна у 4 прим.

- довідка про включення до ЄДРПОУ.

Відповідач листом № 59/Д від 16.07.2007 повідомив, що не заперечує проти підписання договору в редакції позивача, за умови доповнення його підпунктом 8.3 в наступної редакції: „8.3 З метою забезпечення контролю за ефективністю використання орендованого майна Орендодавець не частіше одного разу на місяць в праві вимагати від Орендаря письмового звіту з вказуванням про кількість проживаючих в готелі та їх паспортні даних”.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживча річ).

Об'єктом оренди можуть бути:

·          державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання;

·          нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення);

·          інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до статті 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і  вартість  майна  з урахуванням її індексації); строк,  на який укладається  договір  оренди;  орендна  плата  з  урахуванням   її індексації;   порядок   використання  амортизаційних  відрахувань; відновлення  орендованого  майна  та  умови  його  повернення  або викупу.

Згідно зі ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як вбачається із запропонованих позивачем змін до договору оренди, у них містяться усі істотні умови, передбачені законом для договорів оренди.

Також згода відповідача на підписання його в запропонованої редакції свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Запропонована відповідачем редакція підпункту 8.3 договору, суд вважає такою, що не може бути включена до тексту договору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Господарського кодексу України відомості, пов'язані з виробництвом, технологією, управлінням, фінансовою та іншою діяльністю суб'єкта господарювання, що не є державною таємницею, розголошення яких може завдати шкоди інтересам суб'єкта господарювання, можуть бути визнані його комерційною таємницею. Склад і обсяг відомостей, що становлять комерційну таємницю, спосіб їх захисту визначаються суб'єктом господарювання відповідно до закону.

Постановою кабінету Міністрів України № 611 від 09.08.1993 „Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці” встановлено, що комерційну таємницю не становлять:

установчі документи, документи, що дозволяють займатися підприємницькою діяльністю та її окремими видами;

інформація за всіма встановленими формами державної звітності;

дані, необхідні для перевірки обчислення і сплати податків та інших обов'язкових платежів;

відомості про чисельність і склад працюючих, їхню заробітну плату в цілому та за професіями й посадами, а також наявність вільних робочих місць;

документи про сплату податків і обов'язкових платежів;

інформація про забруднення навколишнього природного середовища, недотримання безпечних умов праці, реалізацію продукції, що завдає шкоди здоров'ю, а також інші порушення законодавства України та розміри заподіяних при цьому збитків;

документи про платоспроможність;

відомості про участь посадових осіб підприємства в кооперативах, малих підприємствах, спілках, об'єднаннях та інших організаціях, які займаються підприємницькою діяльністю;

відомості, що відповідно до чинного законодавства підлягають оголошенню.

Підприємства зобов'язані подавати перелічені у цій постанові відомості органам державної виконавчої влади, контролюючим і правоохоронним органам, іншим юридичним особам відповідно до чинного законодавства, за їх вимогою.

Відомості про кількість проживаючих в готелі та їх паспортні дані до цього переліку не входять.

Крім того, розголошення відомостей про фізичних осіб, що проживають в готелі є порушенням їх прав на недоторканність особистого життя, гарантованого Конституцією України.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст.  ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати на сплату державного мита в сумі 85,00 грн.  і інформаційне –технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються  на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 49, 82 –85, 115, 116  Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Альфа і Ко” (99814 м. Севастополь, с. Орловка, вул. Качінське шосе, б. 5, кв. 35, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банку немає) укласти з Приватним підприємством „Олімп-плюс” (99011 м. Севастополь, вул. Кулакова, 86, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банку немає) договір оренди нерухомого майна № 2 від 01.01.2003 в наданої позивачем редакції.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Альфа і Ко” (99814 м. Севастополь, с. Орловка, вул. Качінське шосе, б. 5, кв. 35, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банку немає) на користь Приватного підприємства „Олімп-плюс”   (99011 м. Севастополь,  вул. Кулакова, 86, , відомостей про наявність поточних рахунків в установах банку немає) витрати по сплаті державного мита в сумі 85,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                    І.В.  Євдокимов

Рішення оформлено

згідно з вимогами

ст. 84 ГПК України

та підписано

06.09.2007

Розсилка:

1.          ПП „Олімп-плюс”   (99011 м. Севастополь,  вул. Кулакова, 86)

2.          ТОВ „Альфа і Ко” (99814 м. Севастополь, с. Орловка, вул. Качінське шосе, б. 5, кв. 35)

3.          Справа

4.          наряд