Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2007 р.                                                           Справа № 2/285-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Демченко В.О. , Шевель О.В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача – не з‘явився

відповідача –не з‘явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 2750Х/3-9) на рішення господарського суду Сумської області від 30 липня 2007 року по справі № 2/285-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТопТехСервіс»м. Суми

до   Закритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 9»с. Сад Сумського району Сумської області

про стягнення 33481,16 грн.

встановила:

Позивач, ТОВ «ТопТехСервіс», звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 23957,64 грн. заборгованості за отриманий товар на підставі укладеного між сторонами договору № 1-ПЕ від 25.09.2004 року, 4013,26 грн. інфляційних збитків за період з серпня 2005 р. по березень 2007 р., 4791,53 грн. пені за 365 днів, 718,73 грн. відсотків річних за 365 днів, а також покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Сумської області від 30 липня 2007 р. по справі № 2/285-07 (суддя Соп‘яненко О.Ю.) позовні вимоги задоволені частково. З відповідача на користь позивача стягнуто 23957,64 грн. боргу, 4013,26 грн. інфляційних збитків, 718,73 грн. відсотків річних, 102 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині (в частині стягнення 4791,53 грн. пені) в задоволенні позову відмовлено. З позивача на користь держбюджету стягнуто 232,81 грн. держмита, які не були ним сплачені при зверненні до суду із позовом.

Відповідач, ЗАТ «Спеціалізована пересувна механізована колона № 9», з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 30 липня 2007 року по даній справі та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача. Свої вимоги відповідач обгрунтовує тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, відповідач зазначає, що розгляд справи здійснений за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце засідання суду. Як вказує відповідач у апеляційній скарзі, ухвалою суду від 12.07.2007 року розгляд справи був відкладений на 30.07.2007 року на 11 год 20 хв., про що сторони повідомлені належним чином. Разом з тим, з‘явившись у судове засідання на призначений час, представником відповідача було встановлено, що, як вбачається із списку справ, призначених до розгляду на вказану дату, справа була призначена до розгляду та розглянута о 10 год. 20 хв., про що представник відповідача не був повідомлений. Відповідне, на думку відповідача, позбавило його можливості довести свою правову позицію щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем, у зв‘язку з зарахуванням боргу по зустрічних однорідних вимогах.

Позивач,ТОВ «ТопТехСервіс», відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційного господарського суду не з’явилися, хоча про час та місце засідання суду були повідомлені належним чином (ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження отримана останніми 03 вересня 2007 р. та 05 вересня 2007 р. відповідно, про що свідчать залучені до справи повідомлення про вручення поштового відправлення).

Враховуючи те, що явка сторін у судове засідання апеляційним господарським судом не була визнана обов‘язковою, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін, які належним чином повідомлені про час та місце засідання суду.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

звертаючись до місцевого господарського суду  з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості, позивач посилався на те, що відповідач неповністю виконав прийняті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати отриманого по договору товару,  у зв‘язку з чим у нього виник борг у розмірі 23957,64 грн. На підставі умов договору та норм чинного ЦК України позивачем також було нараховано та заявлено до стягнення відповідні суми пені, інфляційних та річних.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу, інфляційних втрат та відсотків річних місцевий господарський суд посилався на підтвердженість цих вимог матеріалами справи та відповідність їх нормам чинного законодавства. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, місцевий господарський суд посилався на відсутність правових підстав для стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов‘язань, оскільки  п. 8.5 договору, на який посилається позивач передбачено стягнення пені за прострочку поставки продукції.

Матеріали справи свідчать, що справа була призначена до розгляду місцевим господарським судом на 25.06.2007 року.

Ухвалою від 25.06.2007 року розгляд справи відкладено на 12.07.2007 року та ухвалою від 12.07.2007 року розгляд  справи знову відкладено на 30.07.2007 року (дата прийняття оскаржуваного рішення). При цьому, як вбачається із ухвали від 12.07.2007 року та протоколу судового засідання, місцевим господарським судом визначений час розгляду справи – 11 год. 20 хв.

Разом з тим, як свідчить залучена відповідачем копія  списку справ, призначених до розгляду на 30.07.2007 р. (арк.справи 66), що наданий на запит відповідача першим заступником голови господарського суду Сумської області, час розгляду даної справи місцевим господарським судом визначений на 10 год. 20 хв. У протоколі судового засідання від 30.07.2007 року дата початку та закінчення розгляду справи не зазначена, у зв‘язку з чим колегія суддів робить висновки, що справа була дійсно розглянута на годину раніше призначеного часу, без участі представника відповідача (відповідне не спростовується ні протоколом судового засідання, ні іншими матеріалами справи).

Таким чином, як вбачається із оскаржуваного рішення суду, воно прийнято за відсутністю представника відповідача, при цьому, у матеріалах справи не міститься даних про повідомлення сторін щодо зміни часу розгляду справи або даних про те, що справа розглянута об 11 год. 20 хв., як вказано в ухвалі про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 104 ч.2 п. 2) ГПК України, порушення норм процесуального права є у будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

Як встановлено із матеріалів справи, справа була розглянута за відсутністю відповідача, який не був належним чином повідомлений про місце (час) засідання суду (належні докази такого повідомлення про зміну часу розгляду справи відсутні у матеріаліх справи), у зв‘язку з чим рішення суду від 30 липня 2007 року по справі № 2/285-07 підлягає скасуванню.

Матеріали справи свідчать, що 25 вересня 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1 - ПЕ, у відповідності до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача продукцію в асортименті та за цінами, вказаними у специфікації (додаток № 1) на загальну суму 690554,9 грн.

Відповідно до умов договору (п. 4.1), поставка продукції постачальником здійснюється партіями після отримання постачальником замовлення на партію продукції від покупця та після узгодження з покупцем асортименту та кількості продукції в партії в письмовому вигляді. Строк поставки визначається 20 робочих днів з моменту узгодження з покупцем асортименту та кількості продукції в партії, але не раніше оплати партії продукції згідно п. 7.1 цього контракту (п.4.2).

Оплата за придбаний товар здійснюється відповідачем  в порядку передоплати 50% вартості партії продукції в 3-денний термін з дати виставлення рахунку постачальника (п. 7.1.1) та 50% вартості партії продукції сплачується покупцем в термін не пізніше 3-х календарних днів з дати поставки продукції (п.7.1.2).

Відповідно до п. 11.1 договору, строк його дії встановлено до 31 грудня 2004 р., а в частині розрахунків – до їх повного проведення.

До матеріалів справи в обгрунтування вимог позовної заяви позивачем залучені довіреності на отримання товару ЯИУ № 320571 від 30.12.2004 р., ЯКР № 165993 від 21.07.2005 р. та видаткові накладні № ТТ-0001015 від 30.12.2004 р. на суму 158196,11 грн., № ТТ-001796 від 21.07.2005 р. на суму 22192,28 грн. При цьому, позивачем не визначено, які суми із перелічених накладних складають суму позову (повністю чи частково, і в якій частині).

Як свідчать вищеперелічені накладні, в них відсутнє посилання на номер та дату укладеного між сторонами договору, так само позивачем і іншими документами не доведено того факту, що поставка здійснена у межах зазначеного договору (не надано доказів надання відповідачем заявки на поставку, доказів письмового узгодження замовлення згідно з п. 4.1 та доказів здійснення передоплати), у зв‘язку з чим колегія суддів вважає, що дану поставку не можна вважати поставкою саме по договору № 1-ПЕ від 25.09.2004 року.  Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поставка по накладній  № ТТ-001796 від 21.07.2005 р. на суму 22192,28 грн  здійснена поза межами встановлених договором строків його дії (строк дії договору до 31.12.2004 р.).

Відповідні висновки апеляційним господарським судом зроблені також на підставі того, що асортимент, кількість та ціна товару, що вказані у накладних, не співпадає з асортиментом, кількістю та ціною товару, що вказаний у специфікації (додатку № 1 до договору).

Разом з тим колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з положеннями ст.ст. 202, 205, 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, зокрема, дво- або багатостороннім правочином (договором) є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятись усно або в письмовій формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо він підписаний сторонами.

Таким чином, колегією суддів зроблені висновки, що поставка товарів за вищепереліченими накладними була здійснена поза межами дії вказаного договору.

Згідно з положенням ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 06.02.2007 р. позивачем на адресу відповідача направлена претензія-вимога, в якій позивач посилається на наявність у відповідача станом на 01.02.2007 р. заборгованості у розмірі 23957,64 грн. та вимагає її сплати до 15 лютого 2007 р. (арк. справи 18).

У відповіді на претензію (Арк.справи 30) відповідач визнає, що дійсно у липні 2005 р. у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 23957,64 грн. за поставлені труби, однак зазначає про існування домовленості між сторонами стосовно зарахування вказаної суми в рахунок погашення боргу ТОВ «Ремжилкомплект», оскільки останнє заборгувало відповідачу 48457,97 грн.

Разом з тим, будь-яких належних доказів такого зарахування боргу відповідач не надав, а позивач щодо зарахування боргу заперечує. Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на лист позивача № 53 від 03.03.2007 р., яким останній визнає існування домовленості між сторонами щодо зарахування боргу відповідача в рахунок погашення боргу ТОВ «Ремжилкомплект», не може бути належним доказом по справі, оскільки у цьому листі позивач вказує на існування юридичних підстав, які унеможливлюють зарахування таких вимог. Також, колегія суддів зазначає, що існування між сторонами усної домовленості щодо зарахування боргу, не є підставою для такого зарахування згідно нормами ЦК України (ст. 601, 603, 604), оскільки позивач заперечує щодо здійснення такого зарахування та письмових доказів відповідного зарахування відповідачем не надано. Так само, не вбачається і підстав для зарахування боргу згідно з актом прийому-передачі робіт по договору № 1-Пе від 25.09.2004 р., оскільки про це прямо не вказано у акті.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість у сумі 23957,64 грн. підтверджена залученими до матеріалів справи накладними, на які позивач посилається у позовній заяві, визнана відповідачем у відповіді на претензію, та оскільки відповідачем не надано доказів оплати цієї суми або припинення зобов‘язання шляхом здійснення зарахування, позовні вимоги в частині 23957,64 грн. боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності зі ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов‘язання, на вимогу кредитора зобов‘язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що поставка продукції здійснена поза межами договору та в накладних строк оплати встановлений не був, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов‘язання лише з 15 лютого 2007 року (строк, встановлений у претензії), а тому право на нарахування інфляційних та річних у позивача виникло саме з цієї дати.

Таким чином, позовні вимоги в частині інфляційних та річних підлягають задоволенню частково: інфляційних – у сумі 288,35 грн. за лютий-березень 2007 року, річних – у сумі 88,61 грн. за 45 днів (з 15.02.2007 р. по 31.03.2007 р.). В іншій частині заявлених до стягнення інфляційних та річних (що нараховані до 15.02.2007 р.) позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв‘язку з відсутністю правових підстав для стягнення вказаних сум.

Щодо вимог про стягнення пені за порушення строків оплати, то, як встановлено із матеріалів справи, оскільки поставка продукції здійснена поза межами укладеного між сторонами договору, право на стягнення пені у позивача взагалі відсутнє.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 99,101,102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 104, ст. 105 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 9»  задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 30 липня 2007 р. по справі № 2/285-07 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона № 9»  (42343 с. Сад Сумського району Сумської області р/рахунок 260072281 в СОД АППБ «Аваль» МФО 337483 Код 14018417 ІПН 50) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТопТехСервіс» (40022 м. Суми вул. Скрябіна, 38 р/рахунок 9101 в СФ ТОВ КБ «Володимирський МФО 337836 код 32603113) 23957,64 грн. боргу, 288,35 грн. інфляційних втрат, 88,61 грн. відсотків річних, 102 грн. держмита, сплаченого за подання позовної заяви та 85,76 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині (в частині стягнення 4791,53 грн. пені, 3724,91 грн. інфляційних втрат та 629,97 грн. відсотків річних) у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТопТехСервіс» (40022 м. Суми вул. Скрябіна, 38 р/рахунок 9101 в СФ ТОВ КБ «Володимирський МФО 337836 код 32603113) на користь держбюджету України (р/рахунок 0002, код бюджетної класифікації 22090200, , банк одержувача ГУДКУ у Сумській області, символ звітності – 095, МФО 837013) 232,81 грн. держмита, що не було доплачено позивачем при поданні позовної заяви.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідні накази.

Головуючий суддя                                                                    Афанасьєв В.В.

Судді                                                                    Демченко В.О.

Шевель О.В.