ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2007
Справа №2-26/9163-2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

02.08.2007р.                                                                № 2-26/9163-2007

За позовом     Сімеїзської селищної ради (смт Сімеїз, вул.. Радянська, 38)

До відповідачів  1. Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради (смт Сімеїз, вул.. Радянська, 38)

2. Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби (м. Сімферополь, вул.. Генерала Родіонова, 13)

3. Верховної Ради України (м. Київ, вул.. М. Грушевського, 5)

Про визнання недійсним рішення

Суддя О. Л. Проніна

Представники:

Від позивача    –  Кузь Н.Г., дов. від 16.07.2007р.

Від відповідачів    – 1. не з’явився, 2. Султановський А.В.,  наказ № 31 від 21.05.2003р.,  начальник, 3. не з'явився

Сутність справи:

Позивач – Сімеїзська селищна рада звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідачів -  Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради,  Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби, Верховної Ради України та просить суд  визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул.. Луговського, 2б в смт Сімеїз» та визнати право власності на об’єкт  - Рятувальну станцію «Сімеїз», площею 200 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Ялта, вул.. Луговського,  2б, літ. А за територіальною громадою Сімеїзської селищної ради в особі Сімеїзської селищної ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що будівництво рятувальної станції «Сімеїз» по вул.. Луговського, 2б в смт Сімеїз здійснювалось за рахунок комунальної власності, немає підстав вважати таке майно державним та перехід майна з балансу на баланс не тягне передачу права власності, а тягне лише складову частину права власності – оперативного управлінню, отже, виходячи зі змісту наведеного, позивач вважає рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул.. Луговського, 2б в смт. Сімеїз» таким, що прийнято у порушення норм чинного законодавства.

Відповідач - Кримська республіканська рятувально -  водолазна служба – заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов, просить суд  в позову відмовити, посилаючись на те, що Кримська республіканська рятувально -  водолазна служба основана на державній власності, об’єкти їх  нерухомого майна є державною власністю, сама служба є бюджетною організацію, що, як зазначив відповідач, згідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності  на нерухоме майно, є достатньо обґрунтовано підставою для  оформлення від імені Держави в особі Верховної ради України права власності та отримання свідоцтва на об’єкти  нерухомого майна, які знаходяться на балансі Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби.

Відповідач  - Виконавчий комітет Сімеїзської селищної ради заперечує проти позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов, та просить су в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що  рятувальна станція  «Сімеїз» знаходиться на балансі   Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби та, оскільки, дана служба заснована на державній власності, об’єкти її нерухомого майна є державною власністю, отже, рятувальна станція «Сімеїз» є загальнодержавною власністю та, відповідно, оформлення права власності, видача свідоцтва про право власності є правомірною, здійснена в інтересах держави у відповідності з чинним законодавством.  Також, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутність представника Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради.

Відповідач – Верховна рада України в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву з документальним обґрунтуванням своїх заперечень на позов, у разі їх наявності, суду не надав. Про дату слухання справи повідомлений належним чином – рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить штамп канцелярії суду від 25.07.2007р.

Однак, суд вважає за необхідне  звернути увагу на наступне.

01.08.2007р. та 06.08.2007р. до суду надходили клопотання відповідача – Верховної Ради України -  про зобов’язання позивача направити на адресу Верховної ради України копію позову та доданих до нього матеріалів. Клопотанням від 06.08.2007р. Верховна рада України повідомила суду про те, що до Верховної ради України копія позову не надходила.

Однак, 30.07.2007р. до Господарського суду АР Крим  з Апарату Верховної Ради України надіслано позовну заяву з доданими до неї матеріалами, яку позивачем, направлено до Верховної ради України, як відповідачу по дійсній справі, для підготування відзиву на позовну заяву.

Відзиву на позовну заяву з документальним обґрунтуванням своїх заперечень на позов, у разі їх наявності, в порядку ст. 59 Господарського процесуального кодексу України  відповідач – Верховна рада України  суду не надав.

Отже, суд вважає, що  відповідач – Верховна Рада України був належним чином повідомлений про сутність позовних вимог та про дату слухання справи.

В судовому засіданні позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд   визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності  на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул.. Луговського в смт Сімеїз» та визнати право власності  на об’єкт нерухомого майна – рятувальну станцію «Сімеїз», площею 364,3 кв.м., яка знаходиться  за адресою: м. Ялта, смт Сімеїз, вул.. Луговського, 2б за  територіальною громадою Сімеїзської селищної ради.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Розгляд справи відкладався в порядку ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, суд –

ВСТАНОВИВ:

19.02.2004р. Виконавчим комітетом Сімеїзської селищної Ради винесено Рішення № 33 «Про оформлення права власності на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул. Луговського, 2-6 в смт. Сімеїз».

У виконання вказаного  рішення,  Виконавчим   комітетом   Сімеїзської  селищної Ради, 27.02.2004р. видано свідоцтво про право власності на будівлю рятувальної   станції   «Сімеїз»   літ.   «А»,   Кримській   республіканській   рятувально - водолазній  службі, розташовану  за  адресою:  АР  Крим,  м.  Ялта,  смт.  Сімеїз,  вул.  Луговського (Морська), будинок 2-6.

КП «БТІ в м. Ялта»  проведена реєстрація права власності вказаних приміщень.

Однак, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Рішенням виконавчого комітету Ялтинської міської Ради Депутатів трудящих № 550-г від 25.07.1962р. Сімеїзській рятувальній станції  відведена земельна   ділянка   орієнтовною   площею   200кв.м.    під   будівництво приміщення рятувальної станції.

Згідно архівної виписки з протоколу № 19 засідань Виконавчого комітету Ялтинської міської   Ради  депутатів   трудящих   від  29.06.1966р.  «Про  затвердження проектної будівлі на будівництво рятувальної станції в с. Сімеїз» затверджено проектне завдання на будівництво рятувальної станції в с. Сімеїз в сумі 61,24 тис. руб.

Відповідно до   архівної   виписки   з   протоколу   №   22   Виконавчого   комітету Сімеїзської селищної Ради від 30.08.1967р. затверджена проектно-кошторисна документація на будівництво рятувальної станції в селищі Сімеїз в сумі 73,13 тис. руб, розроблена Ялтинським відділенням «Гидроград».

Рішенням Сімеїзської селищної Ради народних депутатів м. Ялти № 104 від 14.09.1988р. «Про взяття на баланс ЦОСС Кримської області Симєїзської рятувальної станції» рятувальна станція «Сімеїз» передана на баланс Кримської ЦОСС.

Отже, можна зробити висновок, що будівництво спірного об'єкту здійснювалося за рахунок засобів комунальної власності.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності -  право  територіальної  громади володіти,    доцільно,   економно,   ефективно   користуватися   і розпоряджатися на свій розсуд  і  в  своїх  інтересах  майном,  що належить  їй,  як  безпосередньо,  так  і  через  органи місцевого самоврядування.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і  нерухоме  майно, доходи  місцевих бюджетів,  інші кошти,  землю,  природні ресурси, підприємства,  установи  та  організації,  в  тому  числі   банки, страхові  товариства,  а  також  пенсійні  фонди,  частку  в майні підприємств,  житловий   фонд,   нежитлові   приміщення,   заклади культури,  освіти,  спорту,  охорони здоров'я,  науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права,  рухомі та  нерухомі об'єкти, визначені   відповідно   до   закону   як  об'єкти  права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Підставою  для  набуття  права  комунальної  власності  є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності,  а  також  майнових  прав,  створення, придбання  майна  органами  місцевого  самоврядування  в  порядку, встановленому законом.

Суд не може погодитись  з твердженнями відповідачів - Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради, Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби  щодо знаходження рятувальної станції «Сімеїз» на балансі Кримської республіканської рятувально -  водолазної служби, яка є державною установою, як підставу для  висновку щодо виникнення відповідного права власності.

Відповідно до абз. 4 п. 9 Листа Вищого арбітражного суду від 31.01.2001р  № 01-8/98 «Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом» редакція з 21.07.2006р. обумовлено, що  перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов'язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Згідно до ст. 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від  імені  та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління   майном,   що   є   у  державній  власності, здійснюється  державними  органами,  а  у  випадках,  передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є  майно,  у  тому  числі  грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Управління   майном,   що   є   у  комунальній  власності, здійснюють безпосередньо територіальна  громада  та  утворені  нею органи місцевого самоврядування.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначені підстави набуття права власності, а саме: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 393 Цивільного кодексу України Правовий  акт  органу  державної   влади,   органу   влади Автономної  Республіки  Крим  або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника,  за  позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник  майна,  права  якого  порушені  внаслідок видання правового акта органом державної влади,  органом влади  Автономної Республіки  Крим  або органом місцевого самоврядування,  має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до п. 1.5. п. 1  Тимчасового положення  про порядок реєстрації  прав власності  на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції  України  від 07.02.2002р. № 7/5 1.5. Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб,  у тому числі іноземців та осіб без громадянства,  іноземних юридичних  осіб,  міжнародних організацій,  іноземних  держав,  а  також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Виходячи зі змісту вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оспорюване рішення прийнято у порушення норм чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного,  керуючись ст.ст.  82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити у повному обсязі.

2.          Визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Сімеїзської селищної ради № 33 від 19.02.2004р. «Про оформлення права власності  на будівлю рятувальної станції «Сімеїз» по вул.. Луговського в смт Сімеїз».

Визнати право власності  на об’єкт нерухомого майна – рятувальну станцію «Сімеїз», площею 364,3 кв.м., яка знаходиться  за адресою: м. Ялта, смт Сімеїз, вул.. Луговського, 2б за  територіальною громадою Сімеїзської селищної ради

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.