ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.05.07                                                                                           Справа  № 5/3499-12/423А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

За участю представників сторін:

від скаржника (відповідача) –Кармелюк Т.Б.

від позивача: Запоточний І.В.

Розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова вх.№858 від 22.03.2007 року

на постанову господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року, суддя Запотічняк О.Д.

у справі № 5/3499-12/423А,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбудсервіс», м.Львів

до відповідача Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова

про скасування податкового повідомлення-рішення №28632/10/23-0 від 11.12.2006 року

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року по справі №5/3499-12/423А позов ТзОВ «Спецбудсервіс»задоволено повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м.Львова №28632/10/23-0 від 11.12.2006 року.

Суд першої інстанції при ухваленні постанови виходив з того, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Судом взято до уваги те, що позивачем в підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум по податку на додану вартість у травні 2006 р. представлена податкова накладна № 122800075 від 28.12.2005р. на загальну суму 57450,00 горн., в тому числі ПДВ 9575,00 грн.

Таким чином, суд робить висновок про те, що ПДВ сплачений у зв'язку з придбанням товару було включено до податкового кредиту - правомірно, у повній відповідності до норм діючого законодавства.

Щодо твердження відповідача про те, що позивач ТзОВ „Спецбудсервіс” не може претендувати на відшкодування коштів з Державного бюджету, оскільки його контрагент ПП "Будпостачоб'єкт" (1 ланка ланцюга) не підтвердило взаємовідносин з ТзОВ „Спецбудсервіс”, то таке на думку господарського суду є безпідставним, оскільки з матеріалів справи № 6/88-29/136 про банкрутство ПП "Будпостачоб'єкт", а саме з акту перевірки №159/23-024/32894529 від 25.04.2006 р. "Про результати комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства приватного підприємства "Будпостачоб'єкт", податковим органом встановлено, що в травні 2005 р. ПП "Будпостачоб'єкт" включено до податкового зобов'язання суму 2087324,00 грн.

Таким чином, суд вказує, що відповідачем не доведено того, що в суму 2087324,00 грн. не включено ПДВ в сумі 9575,00 грн. по податковій накладній №122800075 від 28.12.2005р.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ДПІ у Франківському районі м. Львова подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року по справі №5/3499-12/423А та відмовити ТзОВ «Спецбудсервіс»в задоволенні позовних вимог.

Зокрема апелянт вказує на те, що за змістом Закону України "Про податок на додану вартість" право на податковий кредит виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість до бюджету, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті цього податку в ціні товару. При цьому, закон передбачає прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджет податку на додану вартість та відшкодування такого податку. Зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: першочерговою є сплата податку, а потім є включення відповідних сум до податкового кредиту.

Представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу, зокрема, вказуючи на те, що позивач не несе відповідальності за дотримання законодавства з боку постачальника (контрагента), а також на те, що позивачем в підтвердження обґрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість в травні 2006 року представлено податкову накладну №122800075 від 28.12.2005р. на загальну суму 57450,00 горн., в тому числі ПДВ 9575,00 грн.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

ДПІ у Франківському районі м.Львова проведено невиїзну документальну перевірку ТзОВ "Спецбудсервіс" з питань правових відносин з ПП "Будпостачоб'єкт" за травень 2006 р., за результатами якої 27.11.2006 р. складено акт №1819/23-0/25546970.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в результаті чого завищено податковий кредит за травень 2006 р. на суму 9575,00 грн.

Зокрема перевіркою повноти та своєчасності відображення в обліку та звітності операцій по взаєморозрахунках з ПП "Будпостачоб’єкт" за травень 2006р. встановлено, що ПП "Будпостачоб’єкт" надано послуг згідно акту приймання виконаних підрядних будівельних робіт за грудень 2005р. на суму 48373,20 грн. в т.ч. ПДВ 8062 грн. та придбано матеріалів згідно видаткової накладної за №РН-1-05004 від 05.01.2006р (будматеріали) на суму 9077,00 грн. в т.ч. ПДВ 1513,00 грн. Всього на суму 57450,00 грн. в т.ч. ПДВ 9575,00 грн. Виписана податкова накладна № 122800075 від 28.12.2005р. на загальну суму 57450,00грн. в т.ч. ПДВ 9575,00 грн.

Суми податку на додану вартість, а саме 9575,00 грн. були внесені ТзОВ „Спецбудсервіс" до книги обліку придбання (робіт, послуг), включені підприємством до складу податкового кредиту за травень 2006р.

На запит ДПІ у Франківському районі м. Львова від 19.07.2006р №16119/7/23-4 щодо надання - інформаційної довідки про постачальника ПП "Будпостачоб'єкт" з ДПІ у Галицькому районі м. Львова отримано інформаційну довідку за №16706/23-304/467 від 25.07.06р., де в розділі ІУ "Результати роботи підрозділів податкової міліції" зазначено про встановлення фактів проведення ПП "Будпостачоб'єкт" господарських операцій з суб'єктами господарювання, які мають ознаки фіктивності.

Також листом №22847/23-304/2395 від 23.10.2006р. ДПІ у Галицькому районі м. Львова повідомлено, що провести зустрічну перевірку не можливо в зв'язку тим, що по ПП "Будпостачоб'єкт" Постановою господарського суду Львівській області 14.06.2006р. по справі №6/88-29/136 відкрита ліквідаційна процедура .

Поряд з цим, згідно листа за № 14153/7/23-706/443 від 11.09.06 року ДПА у Львівській області ( Господарським судом Львівської області постановою від 14.06.2006р по справі №6/88-29/136 підприємство ПП "Будпостачоб'єкт" визнано банкрутом, тому неможливо провести зустрічну перевірку та встановити факт сплати ПДВ до державного бюджету.

Таким чином, податковим органом зроблено висновок про те, що ТзОВ „Спецбудсервіс" не може претендувати на відшкодування коштів з Державного бюджету, оскільки відсутнє джерело відшкодування, так як при проведенні зустрічних перевірок по ланцюгу не встановлено факт сплати ПДВ до Державного бюджету, підприємство контрагент ПП "Будпостачоб'єкт" (І ланка ланцюга), не підтвердило взаємовідносин з ТзОВ „Спецбудсервіс".

На підставі зазначеного вище акту перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова 11.12.2006 року прийнято податкове повідомлення - рішення №28632/10/23-0, яким позивачу згідно з п.п.“б” п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено суму податкового зобов’язання за платежем – податок на додану вартість в розмірі -  14362,50 грн., з яких 9575,00 грн. - основний платіж, 4787,50 грн. - штрафні (фінансові )санкції.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.1.8. ст.1 Закону України „Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

За змістом Закону України "Про податок на додану вартість" право на податковий кредит виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість до бюджету, а не з самого факту існування зобов'язання по сплаті цього податку в ціні товару.

При цьому, закон передбачає прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджет податку на додану вартість та відшкодування такого податку. Зазначені етапи нерозривно пов'язані між собою: першочерговою є сплата податку, а потім є включення відповідних сум до податкового кредиту.

Згідно з п.п. 7.7.10 п. 7.7 ст.7 зазначеного Закону джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України.

Таким чином, ТОВ „Спецбудсервіс” не може претендувати на відшкодування коштів з Державного бюджету, оскільки відсутнє джерело відшкодування, так як з матеріалів справи вбачається, що при проведенні зустрічних перевірок по ланцюгу не встановлено факт сплати ПДВ до Державного бюджету, підприємство контрагент ПП "Будпостачоб"єкт" не підтвердило взаємовідносин з ТОВ „Спецбудсервіс".

Відповідно до п.п.7.7.1.п.7.7.ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Оскільки, встановлено відсутність джерела відшкодування з бюджету ПДВ, ТзОВ „Спецбудсервіс" втрачає право на отримання податкового кредиту в розмірі 9575,00 грн. Сума 9575,00 грн. підлягає виключенню з податкового кредиту, відображеного в податкові декларації з ПДВ за травень 2006р.

Слід зазначити, що відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” однією з обов'язкових підстав включення сум податку до податкового кредиту з податку на додану вартість, є сплата цих сум до державного бюджету України.

Згідно із п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” суми податку на додану вартість зараховуються до Державного бюджету України, а зараховані суми використовуються у першу чергу для бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно з цим законом.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що однією з обов’язкових підстав включення сум до податкового кредиту з податку на додану вартість є сплата цих сум до Державного бюджету України.

Висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише суми, які були сплачені до бюджету випливає з самої суті поняття податку, його основної функції – формування доходів Державного бюджету України (п.19 ст. 2, ст. 9 Бюджетного кодексу України), а також, з поняття платника податку як особи, яка згідно Закону України “Про податок на додану вартість” зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем (п.1.3 ст.1 цього Закону).

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що Законом встановлено прямий взаємозв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість, та включенням сум цього податку до податкового кредиту. При цьому зазначені етапи нерозривно зв'язані між собою: сплата податку, а потім включення відповідних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість.

Крім того, суд апеляційної інстанції відзначає, що як вказує позивач, оплата за будівельні роботи проведена 28.12.2005р платіжним дорученням за №275 в розмірі 57450,00 грн. в т.ч. ПДВ 9575,00 грн.

Проте, у вказаному платіжному дорученні зазначено, що сума становить оплату за виконані будівельні роботи по договору б/н від 01.11.2005 року, а позивачем долучено до матеріалів справи договір, укладений із ПП "Будпостачоб’єкт" від 01.12.2005 року, тобто оплата не стосується договору, на який посилається позивач.

Щодо податкової накладної від 28.12.2005р. №122800075, на підставі якої позивач відніс до податкового кредиту суму 9575 грн., то слід зазначити, що в ній також немає посилання на договір від 01.12.2005 року, нічого не вказано в ній про будматеріали чи будроботи, а вказано лише, що це попередня оплата.

Разом з тим слід відзначити, що в акті приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2005 року, представленому позивачем не вказано дати підписання такого і не вказано ні прізвищ, ні посад осіб, які його підписали, тому такий до уваги судом не приймається.

Крім того, якщо б будроботи виконувались в грудні 2005 року, то у податковій накладній від 28.12.2005 року був би відображений перелік робіт чи будівельних матеріалів, а там як вказано вище зазначено “попередня оплата”.

Щодо акту перевірки, представленого позивачем від 31.05.2006 року №161/23-0/25546970, то такий не стосується податкового періоду, за який позивачу визначено спірним податковим повідомленням-рішенням податкове зобов’язання з ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 195,196,198,202,205,207,209 п. 6.7 розділу VII КАС  України, суд,

постановив

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова задоволити.

Постанову господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року по справі №5/3499-12/423А  –скасувати, прийняти нову постанову.

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                       Якімець Г.Г.

Судді:                                                                                               Дубник О.П.

Орищин Г.В.