ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.08.07 р.                                                                               Справа № 2/245

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі  судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка

до відповідача: Державне підприємство “Макіїввугілля” м. Макіївка

про стягнення заборгованості в сумі 156786,02грн.

За участю

представників сторін

від позивача:      Грановська Н.Л. за довір.

від відповідача:  не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення заборгованості за послуги охорони в сумі 152711,44грн., пені в сумі 4074,58грн., а всього 156786,02грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не виконані умови договору про надання послуг охорони № 12-26/02у від 04.04.2002р. та не оплачені послуги з охорони за період з лютий 2007р. по травень 2007р. в сумі 152711,44грн.

Відповідач у судове засідання не з’явився, але надав відзив на позовну заяву від 09.08.2007р. № 02-41/31070, де вказує, що підприємство підтверджує заборгованість за надані послуги з охорони об’єктів в сумі 152711,44грн., та просить надати відстрочку платежу на вище вказану кредиторську заборгованість.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача,  суд ВСТАНОВИВ:

04.04.2002р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Барс” та Державним відкритим акціонерним товариством “Шахта “Чайкіно” Державна холдінгова компанія “Макіїввугілля” укладено договір № 12-26/02у про надання послуг з охорони.

Пунктом 1.1. договору встановлено, що “Замовник” передає, а “Охорона” приймає під охорону об’єкти, перелічених в дислокації та визначені в схемі охоронюваних об’єктів (Додаток №1).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що сума договору визначається сторонами на підставі розрахунку доданого до договору, та складає 145084,5грн. (Додаток № 2).

Додатковими угодами до договору п.3.1. договору неодноразово змінювався.

01.02.2007р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 193 до договору               № 12-26/02у, де п. 3.1. договору викладено в наступній редакції: Сума договору визначається сторонами на підставі розрахунку, що додається до договору та складає 571024,70грн. на рік.

Додаткова угода є невід’ємною частиною договору № 12-26/02у від 04.04.2002р. та вводиться в дію з 01.02.2007р.

Замовник здійснює оплату за надані послуги охорони щомісячно не пізніше 20 числа, наступного за звітним, на підставі наданого Охороною рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок “Охорони” п. 3.2. договору.

Додатковою угодою № 41 від 20.02.2004р. п. 3.2. договору був викладений в наступній редакції: Підприємство здійснює оплату за надані послуги щомісячно не пізніше 15 числа, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок “Охорони”.

Згідно до п. 3.4. договору охорона об’єкту у поза договірний час здійснюється в подвійному розмірі.

Факт надання позивачем послуг з охорони підтверджується наступними первинними документами:

актом № 2 від 28.02.2007р. на суму 47585,39грн., податковою накладною № 36 від 28.02.2007р.;

актом № 3 від 31.03.2007р. на суму 47585,39грн., податковою накладною № 64 від 31.03.2007р.;

актом № 4 від 30.04.2007р. на суму 47585,39грн., податковою накладною № 88 від 30.04.2007р.;

актом № 5 від 14.05.2007р. на суму 19955,16грн., податковою накладною № 104 від 14.05.2007р.

Всього позивачем за зазначений період було надано послуг з охорони на загальну суму 162711,33грн. Акти приймання-передачі виконаних робіт підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Відповідач умови договору виконав частково, за отримані послуги з охорони розрахувався частково, що підтверджується платіжним дорученням № 23 від 26.02.2007р., платіжним дорученням № 310 від 08.02.20007р.

Факт наявності заборгованості в сумі 152711,44грн. підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 14.05.2007р., який підписаний та скріплений печатками з обох сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття  629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідач не надав суду доказів сплати суми боргу в розмірі 152711,44грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4074,58грн. на підставі Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” та п. 4.2. договору.

Відповідно до п. 4.2. договору в разі прострочення оплати наданих послуг “Підприємство” сплачує “Охороні” пеню в розмірі подвійної облікової ставки  НБУ від простроченої суми за кожен день прострочки.

Вимоги позивача, щодо стягнення пені в розмірі 4074,58грн. підлягають частковому задоволенні, оскільки позивачем при розрахунку суми пені невірно було застосовано  розмір облікової ставки, згідно розрахунку  суду розмір пені складає 3597,34грн.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази наявності заборгованості та порушення відповідачем зобов’язань за договорами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належним чином та  підлягають частковому  задоволенню.

Відносно заяви відповідача, щодо відстрочення оплати суми заборгованості, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Про наявності ускладнюючих виконання рішення обставин або роблящих їх неможливим, відповідач у заяві посилається на те, що заборгованість виникла в зв’язку зі скрутним фінансово-економічним становищем Державного підприємства “Макіїввугілля”, жодних доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини позивачем не надано, крім того, відповідачем не вказано терміну відстрочки виконання рішення, тому у задоволенні заяви суд відмовляє.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 121 ГПК України, відповідач не позбавлений права звернутися з відповідними клопотанням до суду на стадії виконання судового рішення.

Судові витрати покласти на відповідача відповідно ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі викладеного керуючись Цивільним кодексом України, Годарським кодексом України, ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” м. Макіївка до Державного підприємства “Макіїввугілля” м. Макіївка про стягнення заборгованості в сумі 156786,02грн. – задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства “Макіїввугілля” (86157, м. Макіївка, пл. Советская, 2, р/р 8430 в МФ “Промінвестбанку”, МФО 334516, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Барс” (86157, м. Макіївка, пл.. Советская, 2, р/р 0189 в “Укрбізнесбанк”, МФО 335980, ) заборгованість в сумі 152711,44грн., пеню в сумі 3597,34грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 1563,08грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 117,64грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати накази.

Суддя