ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" липня 2007 р.
Справа  № 3/111-07-4037

За позовом:  Державного підприємства "Івано-Франківський ліспромкомбінат" Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу Сколівського військового лісового господарства

До відповідача: Котовської квартирно-експлуатаційної частини  району (КЕЧ)

Про: стягнення 13188,66 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Пришляк Н.А. - представник, діючий за довіреністю №10 від 09.01.2007р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство "Івано-Франківський ліспромкомбінат" Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу Сколівського військового лісового господарства звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - Котовської квартирно-експлуатаційної частини  району (КЕЧ) борг в сумі 13188,66 грн. за фактично поставлений товар згідно відповідних накладних.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, встановив.

24.10.2001 р. та 13.06.2002 р. Державним підприємством "Івано-Франківський ліспромкомбінат" Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу Сколівського військового лісового господарства було відпущено, а Котовською квартирно-експлуатаційною частиною  району (КЕЧ) отримано товар на загальну суму 13188,66 грн., що підтверджується відповідними довіреностями на отримання матеріальних цінностей, накладною, та ордерами на відпуск продукції (а.с. 26, 31-33). Відповідачем було визнано суму заборгованості шляхом підписання відповідних актів звіряння взаємних розрахунків, а саме по факту відпуску Товару від 24.10.2001р. на суму 6055,56грн. підписано акт звіряння взаємних розрахунків 10.11.2003р., по факту відпуску Товару від 13.06.2002р. на суму 7133,10 грн. підписано акт звіряння взаємних розрахунків 12.03.2004р.

02.12.2004р. позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача про сплату ним заборгованості в сумі 7133,10 грн. за фактично переданий ним у власність товар 13.06.2002р.

21.12.2005р. позивач звернувся з письмовою вимогою до відповідача про сплату ним заборгованості в сумі 6055,56 грн. за фактично переданий ним у власність товар 24.10.2001р.

Невиконання відповідачем визнаних ним зобов’язань обумовило дії Державного підприємства "Івано-Франківський ліспромкомбінат" Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу Сколівського військового лісового господарства по зверненню до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до 4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України  Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., кодексу дія якого поширювалася на правовідносини сторін на момент їх виникнення, встановлювався загальний строк для захисту права за  позовом  особи,  право якої порушено (позовна давність), в три роки.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 257 чинного Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. (із змінами та доповненнями)  загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У вирішенні питання стосовно моменту виникнення зобов’язання у відповідача розрахуватись за фактично переданий у власність Товар, суд виходить із приписів ст.ст. 261, 530 Цивільного кодексу України, з урахуванням норм перехідних положень стосовно інституту позовної давності. Приймаючи до уваги надіслання позивачем письмової вимоги від 02.12.2004р. про необхідність розрахуватись за фактично переданий у власність товар 13.06.2002р. на суму 7133,10 грн., на момент вирішення спору, суд не знаходить підстав для застосування інституту позовної давності, вважаючи, за необхідне зобов’язати відповідача виконати зобов’язання по розрахунку за отриманий від позивача товар. Щодо письмової вимоги від 21.12.2005р.  про необхідність розрахуватись за фактично переданий у власність товар 24.10.2001р. на суму 6055,56грн., суд вважає, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності, встановленої у три роки для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і відповідач письмово наголосив про застосування інституту позовної давності у наданих суду письмових відзивах на позов.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми заборгованості в розмірі 7133,10 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони –пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Котовської квартирно-експлуатаційної частини  району (КЕЧ) (66301, Одеська область, м. Котовськ вул. Самборського, 202) р/р 1 в обласному управлінні Національного Банку України, м. Одеса, МФО 328027, ) на користь Державного підприємства "Івано-Франківський ліспромкомбінат" Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу Сколівського військового лісового господарства (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Ребета, буд. 6) р/р 0329 в ПІБ „Укрексімбанк”      м. Івано-Франківськ, МФО 336354, ) заборгованість в розмірі 7133 (сім тисяч сто тридцять три) грн. 10 коп., державне мито в сумі 71 (сімдесят одна ) грн. 41 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 63 (шістдесят три) грн.83 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя