ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.
№ 10/121-07(П10/8878-07)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Полянського А.Г.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином)

відповідача
Скиба С.Г. –дов. від 28.12.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства
“Павлоградвугілля”

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року

у справі
№ П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Першотравенської міської ради

до
Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля”

про
зобов’язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

Першотравенська міська рада звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Павлоградвугілля” про зобов’язання відповідача виконати умови, передбачені пунктами 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8, 2.1.9, 2.1.10 договору від 30.06.2003 року у повному обсязі, а саме:

- провести заміну каналізаційного коллектору діаметром від 426 до 530 мм довжиною 2 500 м КНС №1, КНС №2 (п.1.2.4);

- провести заміну технологічного обладнання та трубопровідної арматури КНС № 1 (п.2.1.5);

- провести заміну технологічного обладнання на трьох теплопунктах (п.2.1.6);

- провести роботи по рекультивації старого ПТПВ до 01.01.2006 року (п.2.1.8);

- забезпечити трубами та трубопровідною арматурою роботи з відновлення другої нитки водоводу від камери переключення на перебігу вулиць Гагаріна та Високовольтної до майданчика № 10 (п.2.1.9);

- забезпечити пайову участь в утриманні переданих об’єктів у розмірі 30% суми затрат холдінгової кампанії на утримання переданих об’єктів житлово-комунального господарства (п.2.1.10).

Позовні   вимоги   обґрунтовані   тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір, який останнім не виконаний, і, таким чином, відповідачем завдані істотні збитки.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року (суддя: Кощеєв І.М.) у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області позовна заява і додані до неї документи повернуті без розгляду на підставі пунктів 4, 10 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області, в якій просить суд ухвалу у справі скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року (судді: Логвиненко А.О. –головуючий, Павловський П.П., Чус О.В.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року скасовано, справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Мотивуючи постанову, апеляційний господарський суд зазначає про те, що відповідно до пункту 10 статті 4 Декрету КМ України “Про державне мито” від сплати державного мита звільняються державні й громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство “Павлоградвугілля” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області, в якій просить постанову у справі скасувати, а ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області залишити в силі, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення та неправильне застосуванням судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, статті 10 Закону України “Про місцеве самоврядування”, пункту 11 статті 4 Декрету КМ України “Про державне мито”. Зокрема, заявник зазначає про те, що апеляційний суд дав невірну оцінку обставинам справи. Позивач є органом місцевого самоврядування і випадки звільнення органів місцевого самоврядування від сплати державного мита передбачені в пункті 11 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а не в пункті 10 статті 4 даного Декрету. Однак,  позивач не звертався до суду з позовом про стягнення збитків.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення, посилаючись на те, що позов заявлено в інтересах територіальної громади м.Першотравенська.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача,    присутнього в судовому   засіданні, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі,   колегія   суддів   вважає,   що   касаційна   скарга   підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України       Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням)    рішення    місцевого    господарського    суду    та    постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, Першотравенська  міська рада звернулася до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" про зобов’язання відповідача виконати умови, передбачені пунктами 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6, 2.1.8, 2.1.9, 2.1.10 договору від 30.06.2003 року у повному обсязі, а саме:

- провести заміну каналізаційного коллектору діаметром від 426 до 530 мм довжиною 2 500 м КНС №1, КНС №2 (п.1.2.4);

- провести заміну технологічного обладнання та трубопровідної арматури КНС № 1 (п.2.1.5);

- провести заміну технологічного обладнання на трьох теплопунктах (п.2.1.6);

- провести роботи по рекультивації старого ПТПВ до 01.01.2006 року (п.2.1.8);

- забезпечити трубами та трубопровідною арматурою роботи з відновлення другої нитки водоводу від камери переключення на перебігу вулиць Гагаріна та Високовольтної до майданчика № 10 (п.2.1.9);

- забезпечити пайову участь в утриманні переданих об’єктів у розмірі 30% суми затрат холдінгової кампанії на утримання переданих об’єктів житлово-комунального господарства (п.2.1.10).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року (суддя: Кощеєв І.М.) у справі №П10/8878-07 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Першотравенській міській раді без розгляду на підставі пунктів 4, 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пунктів 4, 10 статті 63 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються докази сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі та докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява  Першотравенської міської ради підлягає поверненню, оскільки до заяви не надано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку та розмірі та  документів, що підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з ухвалою суду, Першотравенська міська рада звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду України з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року у справі №П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року у справі №П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу Першотравенської міської ради задоволено; ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року скасовано, справу передано на розгляд до того ж  суду.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 10 статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються державні й громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Зокрема, суд зазначив, що Першотравенська міська рада звернулася з позовом про зобов’язання відповідача виконати умови договору, яким останній передав до комунальної власності житловий фонд, що до 2003 року перебував у повному господарському віданні Відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля". Відповідно до умов договору від 30.06.2003 року відповідач взяв на себе зобов’язання виконати певні дії по приведенню зазначеного житла у стан, придатний для його подальшого експлуатації.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов фактично заявлено в інтересах мешканців зазначеного житлового фонду, тобто в інтересах членів територіальної громади м. Першотравенська, а відтак, керуючись пунктом 10 статті 4 Декрету КМ України "Про державне мито" Першотравенська міська рада не повинна сплачувати державне мито за подання позову.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитись та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб”єктами підприємницької діяльності.

Статтями 54, 57 Господарського процесуального кодексу України визначені вимоги до форми і змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, якими, зокрема, встановлено, що до позовної заяви додаються докази сплати державного мита у встановленому  порядку і розмірі та докази сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України державне  мито  сплачується    чи    стягується    в    доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Статтею 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" встановлені пільги щодо сплати державного мита, зокрема, в пункті 11 наведено вичерпний перелік коли від сплати державного мита звільняються органи місцевого та  регіонального  самоврядування, а саме,  за позовами до суду або господарського суду про визнання недійсними актів інших органів місцевого та регіонального самоврядування, місцевих державних адміністрацій, підприємств, об'єднань, організацій і установ, які ущемлюють їх повноваження;  за позовами до суду або господарського суду про стягнення з підприємства, об'єднання, організації, установи і громадян збитків, завданих інтересам населення, місцевому господарству, навколишньому середовищу їхніми рішеннями, діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів місцевого та регіонального самоврядування; за позовами до суду або господарського суду про припинення права власності на земельну ділянку або у зв'язку з невиконанням умов договорів оренди орендарями земельних ділянок державної та комунальної  власності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є зобов’язання відповідача вчинити певні дії на виконання умов договору від 30.06.2003 року, сторонами в спірному договорі є Першотравенська міська рада (позивач) та Державна холдингова компанія "Павлоградвугілля", правонаступником якої є Відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" (відповідач).

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд апеляційної інстанції невірно застосував норми права, що призвело до помилкового скасування ухвали господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а ухвала господарського суду Дніпропетровської області –залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 6 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства  “Павлоградвугілля” задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.03.2007 року у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області скасувати.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2007 року у справі № П10/8878-07 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          А. Полянський

Г. Фролова