СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18.07.07
Справа №  02-7/218-10/262/07

Суддя   Алейникова Т.Г.

За позовом: Приватного
підприємця ОСОБА_1 (НОМЕР_1,АДРЕСА_1)

До відповідача 1 -Мелітопольського
навчально -виховного комплексу НОМЕР_36 “Дитячий садок -школа -вуз” (72318,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сопіна, 200)

До відповідача 2 -Товариства
з обмеженою відповідальністю “Комбінат шкільного харчування” (НОМЕР_1,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Крупської, 10)

Про визнання недійсним договору оренди
НОМЕР_3 від 11.01.2006р., укладеного між відповідачами, та про спонукання
відповідача НОМЕР_3 продовжити дію договору орендиНОМЕР_2 від 23.10.2004р. на
новий термін

Суддя Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача:  не з'явився.

Від відповідача:
не з'явився.

Розпорядженням № 694 від
18.04.07р.  справу передано на розгляд
судді Алейниковій Т.Г.

Справа слухалась 05.06.2007р.,
сторони подали клопотання про продовження строку розгляду справи, оголошено
перерву на 21.06.07р., потім на 10.07.07р. та на 18.07.07р. У судовому
засіданні 18.07.07р. винесено рішення.

Розглядається спір про  визнання недійсним договору оренди НОМЕР_3
від 11.01.2006р., укладеного між відповідачами, та про спонукання відповідача
НОМЕР_3 продовжити дію договору оренди НОМЕР_2 від 23.10.2004р. на новий
термін.

Позивач  подав заяву про уточнення позовних вимог та
просить визнати недійсним договір оренди НОМЕР_3 від 11.01.2006р., укладений
між відповідачами та припинити провадження у іншій частині позову.

Відповідач 1 проти позову
заперечує, зазначив, що позивачка не подавала ніяких письмових доказів подачі
орендодавцю з пропозицією продовжити строк дії договору оренди, посилаючись на
ст. 9 Закону  України "Про оренду
державного та комунального майна" , яка встановлює порядок укладення
договору оренди. Спірний Договір був укладений у той момент коли сплинув строк
для продовження строку дії попереднього договору оренди, укладеного з
позивачем. Крім цього відповідач 1 зазначив, що спірний Договір відповідає
нормам діючого законодавства та немає підстав для визнання його недійсним.

Відповідач 2 письмового відзиву не
надав.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, суд встановив:

23 жовтня 2004 року між НВК 36
"Дитячий садок - школа - вуз'" в якості орендодавця з однієї
сторони та позивач в якості орендаря з іншої сторони був укладений договір
оренди НОМЕР_2, за яким орендодавець передав, а позивач  прийняв в термінове платне користування
вбудоване приміщення їдальні загальною площею 199,5 кв. м. за адресою м.
Мелітополь, АДРЕСА_2 (далі - договір орендиНОМЕР_2).

Відповідно до п. 10.1. договору,
строк його дії встановлено до 14.10.2005р.
включно.

Протягом строку оренди позивачем в
повному обсязі і належним чином виконувалися обов'язки орендаря, встановлені
законодавством і договором оренди. За час дії договору орендодавець не
звертався за судовим захистом з приводу порушення орендарем своїх зобов'язань.

До закінчення дії договору позивач
звернувся до орендодавця з усним запитом про продовження строку дії договору
оренди, на що отримав лист вих. НОМЕР_4 від 18.10.2005 р. За змістом даного
листа, орендодавець відмовив у продовженні дії договору, не посилаючись при
цьому на те, чи буде приміщення використовуватись для власних потреб або іншим
чином.

В подальшому, за рішенням
Господарського суду Запорізької області у справі            № 22/10 від 09.02.2006 р.,
залишеним в силі постановою Запорізького апеляційного господарського суду від
28.04.2006 р. та постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2006
р., позивача виселено з займаного приміщення у зв'язку з припиненням строку дії
договору оренди.

Проте, після закінчення дії
договору оренди НОМЕР_2, а саме 11.01.2006 р. НВК 36 "Дитячий садок -
школа - вуз" в якості орендодавця та ТОВ "КШХ" в якості орендаря
уклали договір оренди НОМЕР_3, відповідно до якого приміщення площею 199,5
кв.м., раніше займане позивачем, було передано в оренду ТОВ "КШХ".

Позивач вважає, що такими діями
відповідач 1 порушив положення чинного законодавства і його права та
охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 ГК
України, орендар має переважне право перед іншими суб'єктами господарювання на
продовження строку дії договору оренди. Аналогічним чином захищає права
орендаря ч. 1 ст. 777 ЦК України. Зазначені норми закону в повній мірі
кореспондується зі спеціальною нормою законодавства, а саме з ч. З ст. 17
Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від
10.04.1992 р. (з змінами та доповненнями), згідно якої після закінчення терміну
договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має
переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий
термін.

З урахуванням обставин, що мали
місце в період часу з жовтня 2005 року по січень 2006 року, вказані положення
закону проігноровані відповідачем 1.

Згідно тверджень позивача, умови
договору оренди НОМЕР_2 ним виконувалися в повному обсязі, до закінчення дії договору
позивач звернувся до орендодавця з питання продовження дії договору на новий
термін, на що отримав відмову. В подальшому, відповідач 1 передає раніше
орендоване позивачем приміщення в користування іншій особі, яка користується
ним до цього часу.

Таким чином, дії відповідача 1
призвели до порушення  прав позивача як
добросовісного орендаря на продовження дії договору оренди, що спричинило
звернення до суду з даним позовом.

Позивач також вважає, що  договір оренди НОМЕР_3 від 11.01.2006 р.,
укладений  з ТОВ "КШХ", має
бути визнаний недійсним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним засадам суспільства.

З урахуванням того, що укладений
між відповідачами договір оренди не дає
можливості   продовження  дії
договору  із позивачем  як
з   попереднім  добросовісним   орендарем приміщення, суперечить положенням
ст. 777 ЦК України, ст. 285 ГК України, ст. 17 Закону  України "Про оренду державного та
комунального майна" і призводить до порушення  прав позивача, позивач вважає, що він має
бути визнаний недійсним.

Свою позицію позивач обґрунтовує
роз'ясненнями Вищого арбітражного суду України №02-5/237 від 25.05.2000 р.
"Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду
державного Та комунального майна". Зокрема, у п. 12 роз'яснень зазначено,
що, якщо після закінчення строку дії договору оренди орендодавець передав
спірне майно в оренду іншій особі, орендар за попереднім договором має право
звернутися до господарського суду із заявою про спонукання орендодавця
продовжити дію цього договору на новий термін та про визнання договору з новим
орендарем недійсним (частини друга і третя статті 17 Закону).

На підставі викладеного,  ст. 285 ГК України, ст.ст. 215. 777 ЦК України,
ст. 1 7 Закону України "Про оренду державного та комунального майна",
позивач просить визнати недійсним договір оренди НОМЕР_3 від 1 1.01.2006 р.,
укладений між Навчально-виховним
комплексом №   16 "Дитячий
садок - школа - вуз" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Комбінат шкільного харчування”.

Вимоги позивача не підлягають
задоволенню на підставі наступного. Згідно Статуту відповідач є юридичною
особою, якою керує призначений директор, який згідно п. 4.6 розпоряджається у
встановленому порядку шкільним майном і коштами. Таким чином, директор може
укладати договори оренди приміщення площею, яка не перевищує 200 кв. м
самостійно.

Крім того позивач не надав доказів
звернення  до відповідача з вимогою
укласти договір оренди у письмовій формі. Є лише відповідь на усний запит
позивача стосовно бажання продовжити договір оренди від 18.10.06р. Більш
ніяких  дій спрямованих на укладення
договору оренди із сторони позивача не було. Наступний Договір оренди був
укладений відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю “
"Комбінат шкільного харчування” лише 11.01.06р. Таким чином права позивача
не були порушені. Договір оренди НОМЕР_3 від 11.01.06р. не суперечить вимогам
діючого законодавства, тому не може бути визнаний недійсним. Враховуючи вищевказане,
у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 49, 69, 82, 84, 85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Продовжити строк розгляду справи.

У позові відмовити.

Суддя
Т.Г. Алейникова