СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.06.07                                                                                 Справа № 12/207н-ад.

Суддя Палей О.С., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідея, технологія, реалізація. Інвентор", м. Запоріжжя

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Луганська

про визнання нечинним акту про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ № 122 від 18.07.2006р.

Представники сторін:

від позивача - Коваленко В.А., директор, пасп. СМ №872940 від 16.09.06;

від відповідача –Кіянко Д.В., ст.держ.податінспю, дов. № 7710/10 від 13.06.06.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про визнання нечинним акту про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №122 від 18.07.2006р., прийнятого ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська  в частині положення що датою анулювання реєстрації платника ПДВ є 06.12.2004р. і датою анулювання Свідоцтва є 06.12.2004р. та спонукання відповідача прийняти рішення про анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ №122 від 18.07.2006р. з визначенням що  датою анулювання реєстрації платника ПДВ є 18.07.2006р. і датою анулювання Свідоцтва є 18.07.2006р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд

в с т а н о в и в:

Актом № 122 від 18 липня 2006 року, затвердженим начальником ДПІ у Жовтневому районі у м. Луганську, анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 17160125, індивідуальний податковий номер 42, яке було видане ДПІ у Жовтневому районі м. Луганська 06 грудня 2004 року на бланку ф. 2-Р серії НБ № 380115 платнику ТОВ "Дом-Брок" (код 33241571, м. Луганськ, кв. Дзержинського, 7/129).

Підставою анулювання свідоцтва є Постанова Господарського суду Луганської області від 27 січня 2006р. № 8/756 пн-ад.

Факт відсутності і неможливості встановити місцезнаходження підтверджено повідомленням № 5638/1-26-31 від 22 червня 2005 року.

Комісія вирішила:

У відповідності до п.25.2 Наказу ДПА України "Про затвердження Положення про Реєстр платників податку на додану вартість" № 79 від 01.02.2000р. із змінами і доповненнями анулювати реєстрацію платника податку на додану вартість, реквізити якого вказані вище.

Датою анулювання реєстрації є 06 грудня 2004 року.

Датою анулювання Свідоцтва є 06 грудня 2004 року.

Даний акт є підставою для виключення платника ПДВ з реєстру платників ПДВ.

В липні 2005 року ТОВ "Дом-Брок" являлось постачальником товару (вугілля) на адресу позивача.

На підставі податкових накладних продавця  ТОВ "Дом-Брок" № 11 від 01 липня 2005р., № 12 від 04 липня 2005р., №14 від 08 липня 2005р., керуючись приписами пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість", позивачем був сформований і задекларований податковий кредит.

Крім належним чином оформлених накладних, продавець –ТОВ "Дом-Брок" в липні 2005 року надав Позивачу копію Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 17160125, індивідуальний податковий номер 42, виданого ДПС у Жовтневому районі м. Луганська 06 грудня 2004 року на бланку ф.2-Р серії НБ № 380115 платнику ТОВ "Дом-Брок" (код 33241571, м. Луганськ, кв. Дзержинського, 7/129).

Таким чином, на дату здійснення господарських операцій ТОВ "Дом-Брок" було включено до реєстру платників ПДВ і мало право на складання податкових накладних № 11 від 01 липня 2005р., № 12 від 04 липня 2005р., № 14 від 08 липня 2005р. згідно Свідоцтва платника ПДВ.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що:

- висновки акту про  анулювання свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ не відповідають приписам ст.19 Конституції України та п.9.8. ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість від 03.04.1997 № 168/97-ВР, якими встановлено, що реєстрація діє до дати її анулювання:

- прийнятим податковим органом рішенням  зачіпаються права та законні інтереси позивача та будь-яких третіх осіб, які мали господарські взаємовідносини з ТОВ "Дом-Брок", оскільки позивачеві ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя податковим повідомленням-рішенням донараховане податкове зобов’язання за господарськими взаємовідносинами з суб’єктом, стосовно якого прийнятий оскаржуваний акт.

Відповідач відзивом № 9225/10 від 01.06.2007р. проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що прийняте стосовно ТОВ "Дом-Брок" рішення не порушує прав, свобод та інтересів ТОВ "Ідея, технологія, реалізація. Інвентор".

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності доводи сторін, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України від 03.04.97 № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" платник податку –особа, яка згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" центральний податковий орган веде реєстр платників податку.

Відповідно  до п.9.8 ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість" реєстрація платника податку діє до дати її анулювання.

Пунктом 25.1 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість № 79 передбачено, що за наявності підстав для анулювання реєстрації податковий орган анулює реєстрацію платника податку на додану вартість.

Акт № 122 від 18.07.2006р. про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Дом-Брок" код 33241571 м. Луганськ, кв. Дзержинського,7/129 породжує певні правові  наслідки у вигляді позбавлення підприємства статусу платника ПДВ тільки для особи, чию реєстрацію скасовано.

Так, в Постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 26.09.2006р. зазначено, що визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Верховний Суд України зазначив, що у даних випадках податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та  накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Посилання позивача на донарахування податковим органом податкових зобов’язань по податку на додану вартість за податковими накладними виданими ТОВ "Дом-Брок", як  підставу звернення з позовом, необґрунтовані, скільки податкове повідомлення-рішення податкового органу може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 8 ч.1 статті 3 зазначено, що позивач –особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб’єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги визнання нечинним рішення суб’єкта владних повноважень, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 94 КАС України понесені позивачем судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. покладаються на позивача.

Зайве сплачені при  подачі адміністративного позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. підлягають поверненню на рахунок позивача.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 94,160,163,167,1860254 КАС України, суд

постановив:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп. покласти на позивача.

3.ДП "Арбітражний інформаційний центр повернути ТОВ "Ідея, технологія, реалізація. Інвентор" сплачені ним інформаційні витрати в сумі 118 грн. за пл.дорученням № 122 від 12.04.2007р., яке повернути позивачу  разом з даною постановою.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається  особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі  відповідно до статті 160 цього Кодексу - з  дня складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання  заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено в повному обсязі та підписано –08.06.07.

Суддя                                                                     О.С. Палей

Помічник судді                                                      Є.С. Бубен

Надр. 3

1-до справи

2-позивачу

3-відповідачу