ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.09.07                                                                                       Справа №7/199/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Кричмаржевський В.А.  , Хуторной В.М.

при секретарі: Акімовій Т.М.,

за участю представників:

позивача: Аристархов С.О., довіреність № 410/06 від 31.05.2006 р.;

відповідача: не з’явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 р. у справі № 7/199/07

за позовом: Комунального підприємства «Запорізьке міське інвестиційне агентство»,                      м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур», м. Запоріжжя

про стягнення 7657,35 грн.

Комунальне підприємство «Запорізьке міське інвестиційне агентство», м. Запоріжжя звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур», м. Запоріжжя про стягнення 7657,35 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 р. у справі №7/199/07 (суддя Кутіщева Н.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з  обмеженою відповідальністю «Контур» на користь Комунального підприємства

«Запорізьке міське інвестиційне агентство» 6600 грн. основного боргу, 102 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині стягнення основного боргу в сумі 1057,35 грн. провадження у справі припинено.

Рішення суду в задоволеній частині мотивовано тим, що відповідач свої обов’язки по оплаті не виконав належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 6600 грн. Після звернення позивача до суду відповідач погасив суму основного боргу в сумі 1057,35 грн., у зв”язку з чим  провадження у справі припинено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контур» не погодилося з рішенням суду про стягнення 6600 грн. за договором  та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 р. у справі №7/199/07 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. При цьому, звертає увагу на те, що відповідачем були частково сплачені суми по договору, але послуги позивачем не були виконані в повному обсязі - а саме: згідно п 1.1 ««Виконавець» передає, а «Замовник» приймає у тимчасове платне користування місця в «Єдиному міському комплексі місць розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Запоріжжі»», за умовою п 2.2., які до сьогоднішнього дня не надані. Вказує, що у термін дії договору (до 02 липня 2006 року) робочий орган повинен був надати підприємству дозволи на розміщення спеціальних конструкцій, або мотивовану відмову. Звертає увагу на те, що підприємству не було видано дозвіл на встановлення рекламних конструкцій та не було відмовлено у видачі такого дозволу, а тому дані конструкції досі не встановлені. Вказує, що господарський суд допустив порушення Конституції України ( ст.ст.8,19,129), що є нормами прямої дії, та  ст.ст. 4-2, 4-3, 34, 38 Господарського процесуального кодексу України. Вказує, що суд не з’ясував причини, з яких не виданий дозвіл відповідачу на встановлення рекламних конструкцій. Також вказує на те, що суд не розглянув питання про притягнення третіми особами відповідні структури, від яких залежало винесення рішення та видача дозволу. Зазначає, що судом належним чином не вивчені матеріали справи, заперечення відповідача, у зв’язку з чим зроблено помилкові висновки. Звертає увагу на те, що судом належним чином не розглянуто питання щодо правильності застосування індексу інфляції.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 24.07.2007 року у справі  №  7/199/07 апеляційний розгляд справи призначено на 12.09.2007 року.

10.09.2007 р. до Запорізького апеляційного господарського суду позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому Комунальне підприємство «Запорізьке міське інвестиційне агентство» просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 р. у справі № 7/199/07 без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення. При цьому, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що відповідач не виконав вимоги діючого законодавства і договору №020206/2 від 02.02.2006 р., що привело до виникнення  заборгованості по договору в сумі 7657,35 грн. Також вказує на те, що на момент та після прийняття господарським судом Запорізької області рішення відповідач здійснював  часткове погашення боргу за договором. Вважає, що господарським судом законно було стягнуто з відповідача 6600 грн. – основного бору, судові витрати у розмірі 102 грн. – державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Окрім того, зазначив, що відповідач після винесення рішення господарським судом і після подачі апеляційної скарги сплатив позивачу ще 900 грн. у зв’язку з чим сума боргу за договором зменшилась з 6600 грн. до 5700 грн. Звертає увагу на те, що незважаючи на оскарження відповідачем судового рішення по справі №7/199/07 від 13.06.2007 року, він фактично визнав законність оскаржуваного судового рішення, оскільки оплачував борг.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №  2521 від 11.09.2007 року справу № 7/199/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Хуторного В.М., Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні 12.09.2007 року представник позивача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився.

11.09.2007 року від відповідача надійшло пояснення, в якому останній просить задовольнити апеляційну скаргу та розглянути апеляційну скаргу у відсутності його представника.

Оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду справи та враховуючи клопотання відповідача, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу та апеляційну скаргу  без участі представника відповідача.

За заявою представника позивача, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 02.02.2006 року між Комунальним підприємством «Запорізьке міське інвестиційне агентство», м. Запоріжжя (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контур», м. Запоріжжя (замовник) укладено договір №020206/2, згідно якого, «Виконавець» передає, а «Замовник» приймає у тимчасове платне користування місця в «Єдиному міському комплексі місць розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Запоріжжі» для розміщення спеціальної конструкції «Замовника» типу рекламний щит розміром 3,0х4,0 м. (нестандартний) за адресами: - вул. Яценка, біля супермаркету «Білла» (№№ 414/05, 415/05); - вул. Перемоги-вул. Чубаря (№ 416/05); - вул. Перемоги, праворуч в напрямку зуп. 6-а міськлікарня (№ 417/05); - вул. Перемоги-вул. Південноукраїнська; (№ 418/05) - вул. Перемоги-вул. Лермонтова (№ 419/05). Разом конструкцій – 6 конструкцій, 8 площин.

Розмір місячної плати за розміщення спеціальних конструкцій в «Єдиному міському комплексі місць розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Запоріжжі», згідно п. 2.1. договору, встановлюється в розмірі 15 грн. в місяць за один кв. м., крім того, ПДВ 20% - 3 грн. Разом 18 грн. за один кв. м. за місяць з урахуванням індексу інфляцій. Загальна робоча площа конструкцій – 96 кв. м.

Сторони узгодили, що до моменту встановлення конструкцій, але у термін не більше ніж 3 місяці плата за користування місцями складає 25% від вказаної у п. 2.1. договору розміру плати.

Також, сторони домовилися, якщо пріоритет буде продовжений на термін більш ніж 3 місяці, розмір плати з 4-го місяця складає 100% від вказаної у п. 2.1. договору розміру плати.

Внесення плати згідно п. 2.3. Договору проводиться «Замовником» щомісяця до 15-го числа поточного місяця на рахунок «Виконавця».

Розмір нарахованої «Замовнику» плати за кожний наступний місяць встановлюється шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Термін дії договору до 01.03.2007 р.

Заборгованість за відповідачем в сумі 7657,35 грн. за цим договором була предметом спору при розгляді справи в господарському суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.525 того ж Кодексу, одностороння  відмова  від  зобов’язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, позивач надав у тимчасове платне користування місця в «Єдиному міському комплексі місць розташування спеціальних конструкцій зовнішньої реклами в м. Запоріжжі» для розміщення спеціальної конструкції відповідача, що підтверджується актами здачі-прийняття (надання послуг) та виставленням рахунків-фактури, а саме: - актом № ОУ-0000793; - актом № ОУ-0001019; - актом №ОУ-0001108; - актом № ОУ-0001436 та рахунком-фактурою: -  № 736 від 12.04.2006 р.; - № 946 від 19.05.2006 р.; - № 1160 від 15.06.2006 р.; - № 1362 від 13.07.2006 р.

Факт невиконання відповідачем зобов’язання щодо своєчасної і у повному обсязі оплати виконаних позивачем робіт підтверджується матеріалами справи і не спростовується самим відповідачем.

Сума заборгованості відповідача перед позивачем до звернення з позовом до господарського суду Запорізької області складала 7657,35 грн.

Після звернення позивача з позовом до господарського суду відповідач частково погасив суму основного бору у сумі 1057,35 грн., що підтверджується банківськими виписками від 31.05.2007 р. та від 08.05.2007 р..

В результаті цього основний борг відповідача перед позивачем на час винесення рішення складав 6600 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним стягнення з відповідача на корить позивача 6600 грн.  основного боргу.

Доводи, викладені заявником у апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним та наступним:

Як свідчить довідка про продовження пріоритету на заявлені місця № 3536 від 03.05.2006 р.  відповідачу була продовжена дія пріоритету ще на 3 місяці. Факт виконаних робіт  з боку  виконавця підтверджується  двосторонніми актами здачі –прийняття робіт за спірні періоди.

Посилання відповідача у своїй апеляційній скарзі на те, що йому не було видано дозвіл на встановлення рекламних конструкцій та не  встановлено конструкції не спростовують факт невиконання ним зобов”язань за договором, оскільки не встановлення  конструкцій  у відповідності до умов договору не звільняє  замовника від сплати оплати за  користування місцем, а лише в залежності від  терміну не встановлення цих конструкцій впливає на розмір цієї плати.

Отже, не вбачається необхідності при розгляду спору щодо стягнення заборгованості за  укладеним договором, з”ясовувати причини не видання рішення і дозволу відповідними органами для встановлення конструкцій, а відтак, відсутні законні підстави для залучення  до справи відповідних структур в якості третіх осіб, від яких, як вважає заявник апеляційної скарги, залежало винесення рішення та видача дозволу.

Що стосується  розрахунку плати за користування місцями, слід зазначити, у відповідності до умов договору (п.п.2.3.,п.2.4.,4.2.3.), яким передбачена плата за кожний  наступний місяць  з урахування  інфляції за поточний місяць, сторони вираховували її розмір в  двосторонніх актах здачі-прийняття робіт за кожний місяць.  З боку директора  ТОВ “Контур”, який підписував ці акти не було ніяких зауважень до розміру плати за кожний місяць, визначеної в актах.

Як  свідчать акти здачі-прийняття робіт, сторони узгодили вартість робіт за квітень 2006р. в сумі 593,28грн., за травень 2006р.- 2308,61грн.,за червень 2006р.- 2376,58грн.,за липень 2006р.- 2378,88грн., а всього вартість виконаних робіт за вказаний період склала 7657,35 грн.(з урахуванням ПДВ за індексу інфляції). Після звернення позивача до суду відповідач сплатив частково за  даним договором 1057,35грн. (платіжним дорученням від 08.05.2007р. в сумі 593,28коп. з суми платежу 1593,28 грн.(1593,28 грн.-1000грн. за договором №300805/1 від 30.08.05р.), платіжним дорученням  від 31.05.2007р. в сумі 464,07коп.з сум платежів 308,61грн.(308,61грн.-200грн.за договором №050805/3 від 05.08.05р.) та 355,46 грн.(176,58грн.+178,88грн.). Після винесення судом рішення та подачі апеляційної скарги, відповідач ще сплатив 900грн. (платіжні доручення від 17.07.2007р.,03.08.2007р.,09.08.2007р.).Факти сплати  підтверджені виписками з банківського рахунку, копії яких  залучені до матеріалів справи.

Заявник апеляційної скарги не довів належним чином невірність розрахунку заборгованості за спірним договором, наданим позивачем.

Отже, господарський суд правомірно стягнув  6600грн.-суму боргу, яка існувала за спірним договором на час винесення рішення суду, та припинив провадження по справі в частині стягнення боргу в сумі 1057,35 грн., яка була сплачена після звернення до господарського суду.

Також, колегія судів не вбачає  при винесенні господарським судом першої інстанції порушень ст.ст.8,9,129 Конституції України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур»,                            м. Запоріжжя не підлягає задоволенню.

Судові витрати за позовом та апеляційною скаргою відносяться на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст.  99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Контур», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 13.06.2007 р. у справі № 7/199/07 – без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 21.09.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Кричмаржевський В.А.  Хуторной В.М.