ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №  11/2399а
"13" липня 2007 р.,  12 год.  00 хв.                                              м. Черкаси
Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Довганя К.І., при секретарі судового засідання –Анастасьєвій Л.В., за участю представників сторін: від позивача –Кучеренко С.П. за довіреністю; від відповідача – Панфілов О.Г. за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси  справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Скарлет-Кіровоград”  до  державної податкової інспекції у м. Кіровограді  про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,
Заявлено позов про визнання не чинними податкових повідомлень-рішень відповідача за яким позивачу було донараховано податок на додану вартість, податок на прибуток підприємств та застосовано штрафні санкції, а також було застосовано штрафні санкції за порушення вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” №1776-ІІІ від 01.06.2000 р. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що у відповідача були відсутні підстави для донарахування податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств так як позивач на момент проведення перевірки мав усі документи та надав їх для перевірки, які дають йому право на податковий кредит по податку на додану вартість та підтверджують його  валові витрати. Також позивач зазначав, що при здійсненні діяльності не порушував вимог законодавства, що регулює обіг готівки.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому.
Відповідач у відзиві на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що позивач не мав права на податковий кредит по податку на додану вартість по наданих ДО “Комбінат “Трикутник” послугах відповідального зберігання  так, як на перевірку не були надані документи, що підтверджують надання таких послуг. Також відповідач зазначив, що позивачем  безпідставно включено до валових витрат в періоді, що перевірявся, витрати по маркетингових послугах, наданих ПП Ястремським В.О., та послугах відповідального зберігання, наданих ДО “Комбінат “Трикутник”, так як на перевірку не були надані документи, які б підтверджували надання таких послуг. За таких обставин, на думку відповідача, позивачем було завищено суми податкового кредиту та занижено об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємства. Крім того, в ході перевірки  було виявлено, що позивачем проводився відпуск товарів без їх попередньої оплати покупцями та дані операції не проводилися через РРО із зазначенням форми розрахунку “кредит” та “відстрочка платежу”, що є порушенням вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” №1776-ІІІ від 01.06.2000 р.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З 07 серпня  2006 року по 22 серпня 2006 року працівниками Державної податкової інспекції у м. Кіровограді було проведено виїзну планову перевірку  з питань дотримання  позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 22 червня 2005 року по 30 червня 2006 року.
Перевіркою встановлено що позивачем до складу валових витрат у період з липня 2005 р. по червень 2006 р.  були включені  витрати на зберігання продукції за договорами відповідального зберігання, укладеними з ДО „Комбінат „Трикутник”. Перевіряючими в акті перевірки зроблено висновок про безпідставність включення вартості послуг зберігання за цими договорами до складу валових витрат з мотивів не підтвердження їх отримання належними документами.
З тих же підстав зі складу валових витрат за перевіряємий період перевіряючими виключено вартість маркетингових послуг в сумі , отриманих позивачем на підставі договору з приватним підприємцем Ястремським.
Всього з названих вище підстав зі складу валових витрат позивача було виключено 505477,02 грн.
Також перевіркою було встановлено, що позивачем проводився відпуск товарів без їх попередньої оплати покупцями та дані операції не проводилися через РРО із зазначенням форми розрахунку “кредит” та “відстрочка платежу”.
Відповідно до п.5.1. ст..5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) –це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.
До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 статті 5 Закону України „про оподаткування прибутку підприємств.
Відповідно до пп.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
Підпунктом 11.2.1. п.11.2. ст.. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” передбачено, що датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;
або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).
Таким чином документами, які підтверджують списання коштів є платіжне доручення, а документами, які підтверджують дату фактичного отримання результатів послуг –акт.
Витрати по відповідальному зберіганню товарів були здійсненні позивачем на підставі Договору №53 про надання послуг відповідального зберігання від 06.07.05р., Договору №81 про надання послуг відповідального зберігання від 31.08.05р. та Договору №7 про надання послуг відповідального зберігання від 30.12.05р., укладених між товариством та Державною організацією “Комбінат “Трикутник”.
Вся сума витрат, включена позивачем до валових витрат, підтверджена актами виконаних робіт, а оплата їх вартості підтверджується платіжними дорученнями.
Між товариством та ПП Ястремським В.О. 20 вересня 2005 року були укладені два договори щодо надання маркетингових послуг. Товариство протягом періоду, що перевірявся отримувало маркетингові послуги по двом напрямкам: розширення ринків збуту наявного до продажу асортименту товарів та майбутнього розширення асортименту товарів для продажу.  Одним із договорів було передбачено вивчення ПП Ястремським В.О. ринків збуту підприємством наявних товарів у регіоні з метою більш щільного наповнення та використання наявних ринків збуту. Іншим - можливість введення на ринок (Кіровоград та Кіровоградська область) нових товарів та можливість отримання таких нових товарів на умовах, вигідних для підприємства.
В процесі виконання договору за першим напрямком (аналіз ринку збуту наявних товарів) за завданнями ТОВ "Скарлет-Кіровоград" ПП Ястремським В.О. виконувалася робота по збиранню та аналізу інформації, складалися та надавалися звіти, висновки, розрахунки тощо по наповненню ринку певними групами товарів за формою та основними показниками, які використовуються в системі дистрибуції таких товарів.
За договором про надання маркетингових послуг за другим напрямком (розширення товарної групи на ринку) ПП Ястремський В.О. за завданням ТОВ "Скарлет-Кіровоград" проводилось вивчення доцільності введення нових товарів на ринок, можливості їх отримання на найвигідніших для підприємства умовах та проводилися переговори щодо укладання таких договорів із безпосередніми постачальниками таких товарів. За результатами проведеної за другим напрямком роботи також складалися звіти,  висновки, розрахунки тощо.
Пунктами 6,7 договорів передбачено, що маркетингові послуги є наданими в момент підписання сторонами акту здачі-приймання робіт. Перевіряючим під час проведення перевірки були надані всі акти здачі-приймання робіт, на підставі яких витрати на маркетингові послуги були включені до валових витрат у відповідних періодах. Також товариством надано розрахункові документи, які підтверджують проведення розрахунків з ПП Ястремським В.О.
Виходячи з викладеного суд вважає, що  позивачем у відповідності до вимог Закону №334 на підставі чинних договорів та відповідних первинних документів до складу валових витрат за період з липня 2005 по червень 2006 року були правомірно включені витрати по зберіганню товару та витрати на оплату маркетингових послуг.
Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4. ст..7 Закону про ПДВ податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Підпунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7  Закону про ПДВ передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).
Суми сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість у зв’язку з придбанням товариством у ДО „Комбінат „Трикутник” послуг по зберіганню товару підтверджуються  податковими накладними, які були видані платником ПДВ у відповідності до вимог Закону про ПДВ.
Відповідно до пункту 7.5. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:
або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;
або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Таким чином позивачем в період, коли були отримані від контрагента податкові накладні, які засвідчують факт придбання послуг, правомірно були відображені в складі податкового кредиту по ПДВ суми податку сплачені (нараховані) під час придбання послуг.
Посилання відповідача на не підтвердження первинними документами господарських операцій за якими були виписані вказані податкові накладні  є безпідставним, оскільки суперечить фактичним обставинам справи.
За таких обставин донарахування відповідачем податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 26 383,00 грн. та застосування фінансових санкцій в сумі 13 192,00 грн. суперечить вимогам Закону про ПДВ.
Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Таким чином операції по відпуску товарів без їх оплати не є розрахунковими операціями, а тому ТОВ “Скарлет-Кіровоград” правомірно не проводило операції по відпуску товару через РРО із  зазначенням у касовому чеку форми плати “кредит” чи “відстрочка платежу”.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідач згідно вимог ст. 71 КАС України не довів суду, що прийняті ним податкові повідомлення-рішення є правомірними і відповідають вимогам чинного законодавства.
На підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України з Державного бюджету України на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати.
Керуючись ст.ст.160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з  бюджету  на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Скарлет-Кіровоград”, м. Черкаси, вул. Громова,138   3,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного адміністративного суду.

Про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Київського міжобласного апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                               К.І.Довгань