СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

15 жовтня 2007 року
Справа № 2-27/1857-2006(2-27/14818-2005)

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Емцова А.І., дов. №216/Е/17-1 від 25.01.07,

Трегуб В.О., дов. № 16/Т/10-0 від 09.01.07,

відповідача: Нафонайлов В.В., дов. № 14 від 27.03.07,

прокурор: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 19 березня 2007 року по справі № 2-27/1857-2006(2-27/14818-2005)

за позовом           Прокурора Совєтського району Автономної Республіки Крим (вул. Первомайська, 13,Совєтський,97200)

в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим (вул. Механізаторів, 1,Совєтський,97200)

до           Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Злагода" (вул. Совєтська, 33,Некрасовка,Совєтський район, Автономна Республіка Крим,97211)

про стягнення заборгованості у розмірі 608756,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 19 березня 2007 року у справі № 2-27/1857-2006А позов Прокурора Совєтського району в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим  до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Злагода” про стягнення заборгованості у розмірі 608756,09 грн. задоволено частково.

Постановлено стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Злагода” на користь Державної податкової інспекції в Совєтському районі Автономної Республіки Крим заборгованість по прибутковому податку за період з 01 січня 2002 року по 30 вересня 2004 року у розмірі  446281,11 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекції у Совєтському районі Автономної Республіки Крим  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Автономної Республіки Крим та прийняти нове рішення.

У судовому засіданні, призначеному на 15 жовтня 2007 року представники Державної податкової інспекції у Совєтському районі Автономної Республіки Крим підтримали свою апеляційну скаргу. Представник відповідача заперечував проти її задоволення з підстав, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Прокурор  Совєтського району Автономної Республіки Крим  у судове засідання не з’явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах апеляційної скарги відповідно до статті 195 кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

З 10 січня 2005 року по 20 січня 2005 року працівниками Феодосійської міжрайонної податкової інспекції (правонаступником якої є Державна податкова інспекція в Совєтському районі Автономної Республіки Крим)  проводилась комплексна документальна перевірка відповідача з питань дотримання вимог податкового і валютного законодавства за період з 01 жовтня 2003 року по 30 вересня 2004 року. В результаті перевірки було складено акт про її результати № 130/23-1/30909433 від 20 січня 2005 року. В результаті перевірки було виявлено наявність заборгованості з прибуткового податку з громадян на виплачену заробітну плату, земельні майнові паї станом на 30 вересня 2004 року в сумі 608756,09 грн. при відсутності заборгованості по заробітній  на 30 вересня 2004 року.

2 розділом Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” № 13-92 від 26 грудня 1992 року встановлено порядок обчислення, утримання та перерахування до бюджету прибуткового податку з доходів, отриманих громадянами за місцем основної роботи (служби, навчання). Проте такий порядок було визначено в строк до 01 січня 2004 року, оскільки даний Декрет втратив свою чинність з 01 січня 2004 року.

Статтею 10 вказаного Декрету встановлено, що підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності після закінчення кожного місяця, але не пізніше строку одержання в установах банків коштів на виплату належних громадянам сум зобов’язані перераховувати до бюджету суми нарахованого і утриманого прибутку податку за минулий місяць. Пунктом 1 статті 6 вищевказаного Декрету  встановлено, що сукупний оподатковуваний доход зменшується на суму, що не перевищує за кожний повний місяць, протягом якого одержано доход, встановленого чинним законодавством розміру мінімальної місячної заробітної плати (неоподатковуваний мінімум). Неоподатковуваний мінімум введено в шкалу ставок  оподаткування (пункт 1 статті 7 цього Декрету).

Як встановлено судом першої інстанції, прибутковий податок з працівників відповідача обчислювався позивачем у відповідності за нормами Інструкції „Про прибутковий податок з громадян”, що затверджений наказом Державної податкової адміністрації України, та враховує вимоги Указу Президента України № 519/94 від 19 вересня 1994 року, яким було введено ставки прогресивного оподаткування доходів громадян в залежності від суми місячного доходу, обчисленого в неоподаткованих прибутковим податком мінімумів доходів громадян.

Проте, у 2002 році при нарахуванні прибуткового податку позивачем не враховувалася норма, що встановлена пунктом 1 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”. Відповідно до підпункту „р” пункту 1 статті 5 вказаного Декрету до сукупного оподатковуваного доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування, не включаються:  доходи працівників сільськогосподарських підприємств  і рибних господарств незалежно від форм власності та господарювання і риболовецьких колгоспів, одержані ними натурою (сільськогосподарською, рибною продукцією власного виробництва зазначених підприємств та продукцією її переробки, за винятком продукції, визначеної Кабінетом Міністрів України). Обчислення зазначених доходів проводиться за очікуваною собівартістю відповідної продукції.

Як встановлено судом першої інстанції, в особових рахунках робітників вся місячна сума доходів обкладалася прибутковим податком по ставці, що передбачена підпунктом 7.1 вищевказаної Інструкції. Отже, при місячному сукупному оподаткованому доході від 171 грн. до 1020 грн. прибутковий податок нараховується у розмірі 19,55 грн. + 20% суми, що перевищує 170 грн. однак, на протязі 2002 року нарахована заробітна плата видавалась робітникам відповідача в грошовій формі, а також в формі натуроплати (продуктами харчування з їдальні, пекарні, сільськогосподарською продукцією власного виробництва –зерном, зерно матеріалами, кормами та ін.). всього, вартість  продукції власного виробництва, виданої робітникам позивача у 2002 році в формі натуроплати склала 535651,79 грн.

Так, у 2002 році робітникам відповідачем було видано 82,4 % нарахованої заробітної плати; відповідно до бюджету повинно було бути перераховано 82,4 % нарахованого прибуткового податку. При цьому 60 % від усієї суми виплат за 2002 рік були проведені у формі натуроплати, тобто продукцією власного виробництва, відповідно, дохід, отриманий робітниками  в грошовій або іншій формі склав 40 %  від загальної суми виплаченого доходу.

Відповідно до даних Головної книги та особових рахунків по заробітній платі, що відображають нарахування прибуткового податку, загальна сума, що була нарахована за 2002 рік прибуткового податку по заробітній платі робітникам відповідача склала 153300,42 грн., тоді як на земельні майнові паї (враховуючи перерахування у березні 2003 року) –166589,03 грн.

Однак, відповідно до положень статей 5 та 10 Декрету Кабінету Міністрів України, відповідач у 2002 році зобов’язаний був перерахувати до бюджету прибутковий податок на виплачену заробітну плату в сумі 50527,82 грн., з урахуванням нарахованих відсотків. Проте, оскільки прибутковий податок  на земельні паї, за даними головної книги, був нарахований в грудні 2002 року, то дохід, на який він був нарахований, виплачувався у 2003 році, з цієї причини прибутковий податок в загальній сумі 166589,03 грн. мав бути перераховуватися до бюджету у 2003 році.

Фактично у 2002 році відповідач перерахував до бюджету  прибуткового податку на суму 46422,00 грн. Тоді як заборгованість по прибутковому податку на фактично виплачену  у 2002 році заробітну плату склала 4105,82 грн. Законом України „Про державний бюджет України на 2003 рік” дія підпункту „р” пункту 1 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян” було зупинено. Отже, саме з цієї причини, у 2003 році  нарахування та утримання прибуткового податку не залежало від форми виплати доходів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,  за 2003 рік робітникам відповідача  було видано 131,9 % нарахованої заробітної плати, отже і до бюджету необхідно було нарахувати 131,9 % прибуткового податку. Всього, за 2003 рік загальна сума прибуткового податку  на заробітну плату склала  128913,24 грн., а на земельні майнові паї –153122,32 грн.

Таким чином, відповідно до положень статті 10 вищевказаного Декрету відповідачем  за 2003 рік необхідно було перерахувати до бюджету прибуткового податку на видану ним у 2003 році заробітну плату в сумі 170036,56 (128913,24 грн. х 131,9 % =170036,56 грн.), прибутковий податок на земельні майнові паї в сумі 166589,03 грн. за 2002 рік і в сумі 153122,32 грн. за 2003 рік, а всього на суму 489747,91 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було перераховано до бюджету прибуткового податку на суму 63498,40 грн. Отже,  заборгованість по прибутковому податку на фактично виплачені в 2003 році доходи склала 426249,51 грн.

Як встановлено господарським судом, за 9 місяці 2004 року загальна сума прибуткового податку на заробітну плату робітників склала 61592,94 грн.; на земельні майнові паї прибутковий податок не нараховувався.

У період з 01 січня 2004 року по 30 вересня 2004 року відповідач повинен був перерахувати до бюджету прибутковий податок  на виплачену заробітну плату своїм працівниками в сумі 66458,78 грн. як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було перераховано до бюджету прибутковий податок на суму 50533,00 грн. Таким чином, заборгованість по прибутковому податку на фактично сплачену за 2004 рік (9 місяців) заробітну плату склала 15925,78 грн.

Отже, загальна сума відповідача перед бюджетом за період з 01 січня 2002 року по 30 вересня 2004 року склала 446281,11 грн.

Вказані висновки містяться у постанові суду першої інстанції, а також у висновках судово - бухгалтерської експертизи, яка була проведена за матеріалами справи.

Що стосується доводів позивача щодо необхідності стягнення до бюджету суми надмірно утриманого прибуткового податку, судова колегія вважає їх необґрунтованими х таких підстав.

З висновків судово-бухгалтерської експертизи випливає, що відповідач помилково визначив суми прибуткового податку з доходів громадян у розмірі 608756,09  грн. Сума прибуткового податку складає 446281,11  грн.

Тому судова колегія вважає, що правовідносини по стягненню помилково (надмірно) утриманого прибуткового податку можуть виникнути між відповідачем (податковим агентом) та громадянами (платниками податку). Ці правовідносини ніяким чином не впливають на обов’язок підприємства перерахувати правомірно утриманий податок до бюджету відповідного рівня .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відтак причин для її скасування немає, а отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Совєтському районі  Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 19 березня 2007 року у справі № 2-27/1857-2006(2-27/14818-2005)  залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного  місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді