СУД
СУД
УХВАЛА

19.06.07                                                                                 Справа № 3/271пн.

Суддя Доманська М.Л., розглянувши матеріали  справи за позовом

Селидівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Міністерства вугільної промисловості в особі Державного підприємства "Селидіввугілля", м. Селидове Донецької області

до ВАТ "Свердловського машинобудівельного заводу", м. Свердловськ Луганської області

про зобов'язання повернути майно

представники сторін:

від заявника –Кострицька М.О., посв. Від 20.12.06 № 167,

від позивача  - не прибув (явка обов'язкова),

від відповідача  - Поспехова Т.В. (дов. від 22.05.07 № 24/16),

встановив:

Суть спору: заявлено вимогу зобов'язати відповідача повернути позивачу 26 секцій М-88 1 типорозміру.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, зданому у засіданні суду 22.05.07, звернувся з проханням залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що спірні правовідносини виникли між ДП "Селидіввугілля" та відповідачем у справі, ДП "Селидіввугілля" є самостійним господарюючим суб'єктом, тому заявником Міністерство вугільної промисловості було неправомірно визначене у якості позивача у справі.

Заявник в уточненні позовних вимог, зданому до суду 19.06.07, уточнив позивача у справі та просить вважати позивачем у справі Міністерства вугільної промисловості в особі Державного підприємства "Селидіввугілля". Вказана заява прийнята та задоволена судом. Позивачем у справі слід вважати Міністерство вугільної промисловості в особі Державного підприємства "Селидіввугілля".

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача та заявника , суд вважає, що позов слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36' Закону України "Про прокуратуру" підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними і державою.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх захисту (ч. 2 ст. 2. ГПК України).

Конституційний суд України в рішенні від 08.04.99 (далі - рішення КСУ) визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси   не тільки  в їх  діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення КСУ визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначених в ч.2 ст.2 ГПК України, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

В п.5 мотивувальної частини рішення КСУ передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах фактично є позивачем у справі, порушеної за позовною заявою прокурора і на підставі ч.1 ст.2 ГПК України є стороною в арбітражному процесі, цей орган здійснює процесуальні дії відповідно до вимог ст. 22 ГПК України.

Отже, прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділений повноваженнями виконавчої влади.

Предметом позову прокурора по даній справі є зобов’язання відповідача повернути Міністерству вугільної промисловості в особі Державного підприємства "Селидіввугілля" 26 секцій М-88 1 типорозміру. Дані правовідносини виникли на підставі договору від 30.03.00 № 42/91.2000 між ДП "Селидівугілля" та відповідачем по даній справі. Прокурор визначив, що ДП "Селидівугілля" належить до сфери управління Міністерства вугільної промисловості  України (далі —Міністерство), але Міністерство не є стороною вказаного договору і відповідач перед ним не має обов»язку щодо повернення 26 секцій М-88 1 типорозміру . Таким чином Міністерство не є стороною вказаного договору, його права у даному випадку не порушено, але він визначений прокурором як позивач у справі.

ДП "Селидівугілля" є самостійним господарюючим суб'єктом, управління господарською діяльністю здійснює через свої органи та посадові особи (ст. 89 ГК України) у порядку, визначеному ст.ст. 41-49 Закону України "Про господарські товариства" і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Таким чином, прокурором пред'явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник, як вже зазначалось,  у кожному конкретному випадку самостійно визначається з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовується у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. В даній позовній заяві прокурор зазначив, що відокремлений підрозділ «Шахта «Україна»ДП "Селидівугілля" має заборгованість по заробітній платі, по платежам у бюджет та до Пенсійного фонду України, чим заподіюється погроза інтересам держави. Визначивши таким чином інтереси держави, доказів вказаного до суду заявник не надав, не визначив з посиланням на законодавство, на підставі якого поданий позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, не обґрунтував у позовній заяві необхідність їх захисту, необґрунтовано визначив Міністерство вугільної промисловості України позивачем у справі як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Міністерство не може бути позивачем і стороною у даному господарському процесі за даним спором. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. Зазначені обставини враховані судом при розгляді даної справи.

За таких  обставин, та відповідно до пункту 3 Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 22.05.02 № 04-5/570 «Про  деякі питання участі  прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам»позов підлягає залишенню без розгляду згідно з п. 1 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки заявник звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку.

На підставі  викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.81, ст.86 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов залишити без розгляду.

Суддя                                                                                                          М.Л.Доманська