ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"26" вересня 2007 р.
Справа №  14/225

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Колодій С.Б., розглянувши  у відкритому судовому засіданні 26.09.2007 року о 17 год. 30 хв. при секретарі Адаменко А.В. матеріали справи №14/225

за адміністративним позовом: Державної податкової інспекції у м.Кіровограді, м. Кіровоград

до відповідача: приватної виробничо-комерційної фірми "Дубль-В", м.Кіровоград

про припинення юридичної особи

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Патлатий П. М., довіреність № 126  від 04.04.07р.;

від відповідача - участі не брав.

Державною податковою інспекцією у м. Кіровограді подано позовну заяву про припинення юридичної особи - приватної виробничо-комерційної фірми "Дубль-В" (м. Кіровоград, вул. Українська, 36) у зв’язку з неподанням до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності згідно із законодавством.

Повноважний представник відповідача участі в судовому засіданні не брав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином сповіщений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується штампом на звороті ухвали від 27.08.2007 року (а.с. 1-зворот).

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив наступне.

Верховною Радою України 06.07.2005 р. прийнято Кодекс адміністративного судочинства України, який набрав чинності 01.09.2005 р.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Згідно Закону України  від 06.10.2005 року «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України» абз. 1, 2 п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України викладено в наступній редакції.

До початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані зміни набрали законної сили з дня опублікування (Урядовий кур'єр» № 207 від 01.11.2005 року).

Пунктом четвертим частини першої статті 17 вказаного Кодексу передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних повноважень дається в пункті сьомому статті 3 Кодексу, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" державні податкові інспекції в районах, містах, районах у містах входять до системи органів державної податкової служби.

Стаття 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні" передбачає право органів державної податкової служби на звернення до суду з заявою про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності і не містить повноважень щодо звернення до суду із позовною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи – підприємця та припинення юридичної особи.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно статті 2 Закону України “Про судоустрій”, суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Пунктом 3 статті 3 зазначеного закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Закону України “Про судоустрій”, усім суб’єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до пункту 3 статті 6 зазначеного закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року по справі №1-2/2002 визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права будь-якими не забороненими засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Право на судовий захист своїх прав не може бути обмежене. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Держава має забезпечувати захист прав усіх суб’єктів права власності, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Отже, державну податкову службу  слід вважати уповноваженим органом держави, який має право на звернення до суду з позовними вимогами про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та припинення юридичної особи.

Згідно пункту четвертого частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори за зверненням державних податкових інспекцій про  припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця та припинення юридичної особи підвідомчі адміністративним судам і повинні розглядатися відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Приватна виробничо-комерційна фірма "Дубль-В" як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа зареєстрована реєстраційною палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 01.09.1994 р. (а.с.14).

Відповідача взято на облік як платника податків до Державної податкової інспекції у м. Кіровограді 12.09.1994, що підтверджується матеріалами справи  (а.с.5).

Відповідно до пункту 2 ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані подати до державних податкових органів відповідно до законодавства декларації, бухгалтерську звітність та інші документи та відомості, пов’язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів).

Однак, відповідач починаючи з 01.01.2003 року не подавав податкову звітність до податкової інспекції, що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції у м. Кіровограді №14988/10/15-10  від 27.06.2007р. (а.с.4).

Згідно зі статтею 33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” від 15.05.2004 р. №755-IV, юридична особа припиняється в результаті  передання всього свого майна, прав та обов’язків іншим юридичним особам – правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Порядок державної реєстрації припинення юридичної особи на підставі судового рішення, що не пов’язане з банкрутством юридичної особи, визначений статтею 38 вищезазначеного Закону.

Суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов’язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 38 визначено, що підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов’язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є неподання протягом року органом державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідач  доказів своєчасного  подання  до державної  податкової інспекції податкових декларацій i документів бухгалтерської звітності господарському суду не подав.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись  ст. 160, ст. 162, ст. 163, ч. 1-4 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, п. 6  “Прикінцевих та перехідних положень” Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити юридичну особу - приватну виробничо-комерційну фірму       "Дубль-В" (25050, м. Кіровоград, вул. Українська, 36, ідентифікаційний код 20659600, зареєстровану реєстраційною палатою виконавчого комітету Кіровоградської міської ради 01.09.1994 року.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Копію постанови направити сторонам, а також у день набрання нею законної сили - державному реєстратору - реєстраційній палаті виконавчого комітету Кіровоградської міської ради.

Суддя