ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" серпня 2007 р.
Справа  № 25/205-07-5401

За позовом: Одеської залізниці

до відповідача: ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”

про спонукання укласти додаткову угоду

Суддя: Малярчук І.А.

В судових  засіданнях приймали участь представники:

Від позивача:  Нікогосян О.С., довіреність від 18.07.07р.

Від відповідача: Буданцев Р.О., довіреність від 04.01.07р. №-2

В судовому  засіданні 14.08.07р. приймали участь представники:

Від позивача:  Нікогосян О.С., довіреність від 18.07.07р.

Від відповідача: Буданцев Р.О., довіреність від 04.01.07р. №-2

Суть спору: про спонукання ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  укласти додаткову угоду до договору №ОД/М-05-599д-НЮ, укладеного  між Одеською залізницею та ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  про обробку вагонів з вантажами, виклавши п.7.5. договору в наступній редакції: „За пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні (вивантаженні) маневрових пересуваннях засобами Порту, а також за втрату і пошкодження наданих Станцією спеціальних пристосувань ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує залізниці фактичну вартість  пошкоджених чи втрачених частин вагонів, контейнерів, пристосувань, а також відшкодовує Залізниці тариф за  пробіг  пошкодженого вагону до ремонтного депо  по схемі №18 Тарифного керівництва №1, плату за користування цим вагоном за час знаходження  у ремонті ( три доби), плату за подавання та забирання на колії ремонтного депо ( 1 година маневрової роботи)”.

Представник позивача на заявлених позовних вимогах наполягає, подав суду витребувані документи.

Представник відповідача заявлений позивачем позов не визнає, надав суду  відзив на позовну заяву від 18.07.07р. вх. №16548, де зазначає, що  позовні вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного  законодавства, оскільки  розмір збитків доказується кредитором в процесі судового розгляду спору щодо їх винекнення, а не встановлюється в  узгодженому розмірі в договорі.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши доводи сторін, суд встановив наступне:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.05р. по справі №15/211-05-5720 за позовом Одеської залізниці  до  ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  про спонукання укласти договір, затверджено мирову угоду, укладену між Одеською залізницею та ДП „Ізмаїльський  морський торговельний порт”, згідно якої  сторонами затверджено договір про обробку вагонів з вантажами в редакції наведеній в судовій ухвалі.

Так, п.2.1.,2.2. даного договору встановлено, що Залізниця здає/приймає, а Порт приймає/здає експортні, транзитні, імпортні вантажі, що перевозяться за участю морського, залізничного  транспорту, а також господарські вантажі для Порту або для його контрагентів. Порт надає Залізниці перелік контрагентів, коди вантажоодержувачів і експедиторів, з якими він має договори. На станції від імені Залізниці виступає Станція Ізмаїл (далі Станція).

Відповідно до п. 7.5 договору  за пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні ( вивантаженні), маневрових пересуваннях засобами порту, а також за втрату і пошкодження  наданих Станцією  спеціальних  пристосувань ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує Залізниці фактичну  вартість пошкоджених чи втрачених  частин  вагонів, контейнерів, пристосувань.

28.04.07р. Одеською залізницею було  складено та надіслано  відповідачу листом за №14/618  проект додаткової угоди до договору про обробку вагонів з вантажами, затвердженого ухвалою господарського суду Одеської області від 21.09.05р., де викладено   п.7.5. договору у наступній редакції: „За пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні (вивантаженні) маневрових пересуваннях засобами Порту, а також за втрату і пошкодження наданих Станцією спеціальних пристосувань ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує залізниці фактичну вартість  пошкоджених чи втрачених частин вагонів, контейнерів, пристосувань, а також відшкодовує Залізниці тариф за  пробіг  пошкодженого вагону до ремонтного депо  по схемі №18 Тарифного керівництва №1, плату за користування цим вагоном за час знаходження  у ремонті ( три доби), плату за подавання та забирання на колії ремонтного депо ( 1 година маневрової роботи)”.

Листом від 08.05.07р. №198 ДП „Ізмаїльський морський торгівельний порт” було надіслано позивачу  підписану Портом додаткову угоду  з урахуванням протоколу розбіжностей, підписаного останнім, згідно якого  викладено п.7.5. договору у наступній редакції: За пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні ( вивантаженні), маневрових пересуваннях засобами порту, а також за втрату і пошкодження  наданих Станцією  спеціальних  пристосувань ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує Залізниці фактичну  вартість пошкоджених чи втрачених  частин  вагонів, контейнерів, пристосувань.

Відповідно до протоколу узгодження розбіжностей до договору про обробку вагонів з вантажами, підписаного представниками Одеської залізниці та  ДП „Ізмаїльський  морський торговельний порт” 25.05.07р., п. 7.5. договору залишений сторонами договору  у розбіжностях.

Не підписання ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт” додаткової угоди в редакції викладеній Одеською залізницею стало підставою для звернення останнього до господарського суду  з даним позовом про спонукання ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  укласти додаткову угоду до договору №ОД/М-05-599д-НЮ, укладеного  між Одеською залізницею та ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  про обробку вагонів з вантажами, виклавши п.7.5. договору в наступній редакції: „За пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні (вивантаженні) маневрових пересуваннях засобами Порту, а також за втрату і пошкодження наданих Станцією спеціальних пристосувань ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує залізниці фактичну вартість  пошкоджених чи втрачених частин вагонів, контейнерів, пристосувань, а також відшкодовує Залізниці тариф за  пробіг  пошкодженого вагону до ремонтного депо  по схемі №18 Тарифного керівництва №1, плату за користування цим вагоном за час знаходження  у ремонті ( три доби), плату за подавання та забирання на колії ремонтного депо ( 1 година маневрової роботи)”.

Проаналізувавши обставини справи та положення чинного законодавства, суд відмовляє в задоволенні заявлених позивачем позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до  ст.ст. 15, 16 ЦК України в редакції від 16.01.03р. кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного  законодавства. (ст. 15 ЦК України від 16.01.03 р.).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочинну недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов’язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх  посадових і службових осіб(ст. 16 ЦК України від 16.01.03 р.).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала  у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити  для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  доходи, які  особа могла б реально одержати  за звичайних обставин, якби її право  не було порушено (упущена вигода).

Згідно ч.1,2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завданні цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість   втраченого,  пошкодженого  або  знищеного   майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною (п.1,2,3 ч.1, ст.225 ГК України).

Так, із аналізу вищенаведених  приписів законодавства вбачається, що під збитками  розуміють втрати, яких особа зазнала  у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити  для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  доходи, які  особа могла б реально одержати  за звичайних обставин, якби її право  не було порушено (упущена вигода). Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язань, в кожному конкретному випадку доказується кредитором в судовому порядку  з урахуванням  наявності вини особи, яка спричинила збитки та безпосереднього причинного зв’язку  між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки та самими збитками, при цьому встановлення заздалегідь погодженого  розміру збитків, чинне законодавство не передбачає.

Крім того, слід  зазначити, що викладена позивачем у додатковій угоді  до договору про обробку вагонів з вантажами, редакція п. 7.5. договору передбачає, відшкодування Портом Залізниці тарифу за пробіг пошкодженого вагону до  ремонтного депо по схемі №18 Тарифного керівництва №1, плату за користування цим вагоном за час знаходження у ремонті ( три доби), плату за подавання та забирання на колії ремонтного депо (1 година маневрової роботи), однак саме в процесі доведення кредитором спричинення йому боржником  збитків завданих  порушенням останнім своїх  зобов’язань, розмір цих збитків має  обґрунтовуватись, доводитьсь, підтверджуватись фактичними даними кредитор.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, суд  відмовляє в задоволені заявлених позивачем позовних вимог про спонукання ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  укласти додаткову угоду до договору №ОД/М-05-599д-НЮ, укладеного  між Одеською залізницею та ДП „Ізмаїльський морський торговельний порт”  про обробку вагонів з вантажами, згідно якої п.7.5. договору викладено в наступній редакції: „За пошкодження вагонів і контейнерів Портом при навантаженні (вивантаженні) маневрових пересуваннях засобами Порту, а також за втрату і пошкодження наданих Станцією спеціальних пристосувань                                 ( піддонів, стропів, стяжок, хлібних щитів, печей і ін.) Порт сплачує залізниці фактичну вартість  пошкоджених чи втрачених частин вагонів, контейнерів, пристосувань, а також відшкодовує Залізниці тариф за  пробіг  пошкодженого вагону до ремонтного депо  по схемі №18 Тарифного керівництва №1, плату за користування цим вагоном за час знаходження  у ремонті ( три доби), плату за подавання та забирання на колії ремонтного депо ( 1 година маневрової роботи)” в повному обсязі.

Згідно ст. 49 ГПК України в разі  відмови  у позові повністю витрати пов’язані зі сплатою державного мити та витрати на оплату  інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Відмовити в позові повністю.

Рішення господарського суду набирає законної  сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя