СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

20 серпня 2007 року
Справа № 2-25/4773-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Горошко Н.П.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивача: Крисько Ярослава Ігоровича, довіреність №816   від 13.08.2007,  державного підприємства "Придніпровська залізниця";

відповідача: Смірнова Віктора Анатолійовича, довіреність №б/н   від 27.04.2007, товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Копилова О.Ю.) від 11.06.2007 року у справі № 2-25/4773-2007,

за позовом           державного підприємства "Придніпровська залізниця" (вул. К.Маркса 108, Дніпропетровськ, 49602)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне" (вул. Одеська 2/21, Гресівський, Сімферополь, Автономна Республіка Крим, 95493, вул. Ростовська, 11/гуртожиток, Сімферополь, 95493)

про стягнення 5820,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.06.2007 року у справі №2-25/4773-2007 (суддя Копилова О.Ю.) задоволено позов державного підприємства "Придніпровська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне" про стягнення 5820,00грн.

Суд стягнув з  товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне" на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця" штраф у розмірі 5820,00грн., 102,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, у задоволенні позову відмовити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідач вказує на те, що він не повинен був перевіряти відомості відносно коду одержувача вантажу,  отже штраф до нього не може бути застосовано та крім цього, відповідач також зазначає, що він не знав про зміну коду вантажоодержувача, а отже відсутня в цьому його вина, в наслідок чого у розумінні пункту 1 статті 614 Цивільного кодексу України відповідальність у вигляді штрафу не може бути застосовано.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Ґонтаря В.І., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, та судді Прокопанич Г.К., у зв'язку з відпусткою, на суддів Гоголя Ю.М. та Горошко Н.П.

За клопотанням представників сторін, судочинство здійснювалось на російській мові.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне",  у якому просило суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 5820,00грн., а також витрати з оплати державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. (а. с. 3-4).

Позивач свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідачем неправильно позначено у залізничній накладній код вантажоодержувача, у зв'язку з чим, на підставі статті 122 Статуту залізниць України з відправника стягується штраф у розмірі встановленому статтею 118 Статуту.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2006 зі станції Сімферополь-вантажний Придніпровської залізниці товариством з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південні" здійснено відправлення вантажу - щебінь не поіменований в алфавіті, згідно накладної №46296869 на станцію Обвідна Придніпровської залізниці, у якій позначено Одержувач вантажу - відкрите акціонерне товариство "ЮМ Плюс" код 1082.

Згідно з статтею 6 Статуту залізниць України, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи -одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Керуючись нормами Правил перевезень вантажів, розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів" зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, відправник самостійно заповнює відповідні графи цих документів, в тому числі графу - "Одержувач", в якій вказується точне та повне найменування одержувача, його код, повну адресу. Правильність   внесених   у   накладну   відомостей   представник   відправника підтверджує своїм підписом.  Так, у накладній відправник вказав код одержувача 1082, правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника Муждабаєв У.Б. Тоді як слід було вказати код вантажоодержувача 7178.

Частиною 1 статті 307 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу, залізниця зобов'язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Отже,  по прибутті вантажу на станцію призначення було виявлено, що вказаний у накладній код одержувача не відповідає коду вказаному в договорі №ПР/ДН -1/06 6344577/НЮ "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги".

Таким чином, про факт неправильності відомостей позначених у накладній № 46296869 складено акт загальної форми (а. с. 11).

Позивачем, з  метою уточнення коду одержувача, на станцію відправлення було надіслане телеграфне повідомлення №10 від 25.08.2006. Зі станції 29.08.2006 за №265 надійшла телеграма, згідно якої належним кодом одержувача є 7178.

Як визначено в статті 129 Статуту залізниць України, для засвідчення невідповідності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничних перевезень, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми.

За таких обставин, складений станцією Обвідна Придніпровської залізниці акт загальної форми №35 від 25.08.2006 є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним коду одержувача.

Відповідно до пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України від 24.11.2000  за №863/5084 "Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України".

Згідно з статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильне зазначення у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

За зазначеним перевезенням провізна плата у накладній вказана 1164,00грн., уз в'язку із чим, у виконання вказаних норм, сума штрафу за неправильно позначений у залізничній накладній код одержувача складає 5820,00грн., з розрахунку 1164,00x5.

Відповідно до підпунктів 6 та 3, пунктів 3.3. та 3,15 роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", господарським судам слід мати на увазі наступне. Стаття 24 Статуту надає залізницям право перевіряти правильність відомостей, зазначених відправником у залізничній накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, у тому числі і після прибуття вантажу на станцію призначення. Пункт 26 Тарифного керівництва також надає залізниці право на договірних засадах зважувати та перевіряти масу вантажів при прийманні, видачі і перевантаженні у випадках, не передбачених Правилами перевезення, і згідно зі статтею 129 Статуту складати комерційний акт. Тому складання залізницею комерційного акту у випадках, коли залізниця не зобов'язана була видавати вантаж з перевіркою, не може бути підставою для визнання відповідного комерційного акта таким, що не має доказового значення. У застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

У зв'язку з тим, що відповідачем при здійсненні відправлення вантажу порушено положення передбачені Статутом залізниць України, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 11.06.2007 року у справі № 2-25/4773-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднане кар'єроуправління "Південне" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О.А. Щепанська

Судді                                                                                Н.П. Горошко

Ю.М. Гоголь