КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007                                                                                           № 32/252

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі: Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Лінченко С.Ю. (дов. № 095-03/38 від 12.03.2007р.);

від відповідача -  Рахильчук О.В. (дов. № 2/6659 від 05.12.2006р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державний комітет України з державного матеріального резерву

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 20.04.2007

у справі № 32/252

за позовом                               ДП "Київський авіаційний завод "Авіант"

до                                                   Державний комітет України з державного матеріального резерву

про                                                  стягнення витрат за відповідальне зберігання матеріальних цінностей

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2007р. у справі

№ 32/252 заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. З  метою  забезпечення  позову  заборонено  Державному  комітету  України  з державного матеріального резерву здійснювати реалізацію матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які знаходяться на зберіганні Державного підприємства “Київський авіаційний завод “Авіант”.

Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивачем надано відзив на апеляційні скарги, в якому він просив залишити скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву без задоволення, оскаржувану ухвалу від 20.04.2007р. – без змін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до суду першої інстанції клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати реалізацію матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, які знаходяться на зберіганні позивача.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач стверджує, що відповідно до Повного мобілізаційного плану на 1986 розрахунковий рік, затвердженого Наказами Міністра авіаційної промисловості від 15.09.1987

№ 500 та від 27.12.1988 № 620-ОВ, на Київське авіаційне виробниче об'єднання ім. 50-річчя Жовтня, правонаступником якого є позивач, покладений обов'язок здійснювати накопичення та зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву. У зв'язку з цим з 1991 року по теперішній час позивач здійснює на складських приміщеннях відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, витрати на яке склали 2438500 грн. про стягнення яких заявлено позов.

В порушення п. 5 ст. 11 Закону України “Про державний матеріальний резерв” відповідачем не проводилось відшкодування витрат на зберігання та не погоджувалось відповідних кошторисів ДП “Київський завод “Авіант”. На момент розгляду справи зазначені цінності розброньовані, і відповідач має наміри здійснити їх реалізацію, що призведе до порушення прав позивача, що підтверджується оголошенням про відкритий конкурс з реалізації матеріальних цінностей державного, у тому числі мобілізаційного резерву, у газеті “Урядовий кур’єр” № 63 від 07.04.2007р.

Згідно з ст. 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків по оплаті витрат за відповідальне зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву позивач застосував право притримання вище вказаних матеріальних цінностей до вирішення питання щодо оплати вартості їх зберігання, про що відповідача повідомлено листом № 095-04/57 від 16.04.2007р.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у зв’язку з реалізацією матеріальних цінностей третім особам, буде порушено право позивача на притримання матеріальних цінностей, що знаходяться у нього на зберіганні, а також на забезпечення відшкодування витрат за відповідальне зберігання таких матеріальних цінностей.

Крім того, вірним є висновок суду першої інстанції, що такий вид забезпечення позову як заборона відповідачу здійснювати реалізацію матеріальних цінностей мобілізаційного резерву, що знаходяться на зберіганні позивача, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Враховуючи, що після проведення призначеного відповідачем конкурсу право на зазначені цінності перейде до інших осіб, яка буде мати право вимагати їх у позивача, невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримавшись вимог матеріального та процесуального права прийняв законне та обґрунтоване судове рішення про забезпечення позову у даній справі відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано будь-яких беззаперечних доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги та на підтвердження порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва  від 20.04.2007р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2007р. у справі  № 32/252 – без змін.

Матеріали справи № 32/252 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді