ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.  10:00              Справа № АС-42/243-07

вх. № 6608/1-42

Суддя господарського суду Харківської області Яризько В.О.

за участю секретаря судового засідання Булавінова Ю.В.

представників сторін

позивача - Фулов К.В. (дов.)

1-відповідача - ОСОБА_2. (дов.) 2-відповідача - не з"явився

по справі за позовом
Вовчанської МДПІ Харківської області, м. Вовчанськ Харківської
області

до  СПДФО ОСОБА_1 м.
Вовчанськ Харківської області

СП АТ Українсько-російське "Укртехросінвест",
м.Харків

про визнання недійсним договору та господарського
зобов"язання

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Вовчанська МДПІ, просить визнати недійсними на підставі
ст. 207 ГК України угоду та господарські зобов"язання СПД ФО ОСОБА_1 та СП
АТ "Укртехросінвест", які виникли згідно податкової накладної № 18
від 04.05.2004р. на суму 12128,16 грн., та застосувати наслідки визнання
господарських зобов"язань недійсними, що передбачені ст. 208 ГК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що рішенням господарського
суду Харківської області від 17.10.2001р. скасовано державну реєстрацію СП АТ
Українсько-російське "Укртехросінвест", код 22650419.

Відповідно до рішення господарського суду Харківської області від
17.10.2001р. встановлено, що СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест" з 01.04.1999р. не надає органам податкової служби
податкових декларацій і документів бухгалтерської звітності згідно з
законодавством.

За таких обставин позивач вважає, що вся діяльність СП АТ
Українсько-російське "Укртехросінвест" була завідомо суперечна
інтересам держави та суспільства. Позивач вважає, що СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест", як сторона
по оскаржуємим договорам не звітувало і не могло сплачувати податки
згідно законодавства в 2004 році.

1-відповідач - СПД ФО ОСОБА_1 проти позову заперечує. В
обгрунтування своїх заперечень проти позову вказує на те, що у нього дійсно
були взаємовідносини з 2-відповідачем. Метою укладання спірної угоди було
здійснення підприємницької діяльності, а не ухилення від сплати податків.
Отриманий нею по договору товар був використаний в господарській діяльності.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено, що спірна угода
укладена з метою, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

2-відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд вважає, що нез"явлення 2-відповідача не перешкоджає
розгляду справи, розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд
встановив, що між СПД ФО ОСОБА_1, код НОМЕР_1, та СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест", код 22650419, укладений усний договір
купівлі-продажу товару на суму 12128,16 грн., виконання якого підтверджується
накладною № 31 від 17.05.2005р. податковою накладною № 18 від 17.05.2004р.,
квитанцією прибуткового касового ордеру № 41 від 17.05.2004р.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Харківської
області від 17.10.2001р. скасовано державну реєстрацію СП АТ
Українсько-російське "Укртехросінвест", код 22650419.

Рішенням суду встановлено, що СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест" з 01.04.1999р. не надає органам податкової служби
податкових декларацій і документів бухгалтерської звітності згідно з
законодавством.

Згідно ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням
в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці
обставини.

Згідно довідки ДПІ у Київському районі м. Харкова від 19.02.2007р.
проводиться ліквідаційна процедура СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест" за рішенням суду, свідоцтво платника ПДВ даного
підприємства № 28683578 анульовано 05.08.1999р., підприємство не звітує, в
травні 2004р. також не надавало декларацій.

Ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України визнає господарським
зобов'язанням, зобов'язання,
яке     виникає     між
суб'єктом     господарювання та
іншим учасником(учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом , в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Суб'єкти
господарського зобов'язання - це учасники господарських відносин, які
здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та обов'язків), порушення якої згідно ч.1 ст.207
ГК тягне за собою недійсність господарського зобов'язання. Згідно ч.З ст.509 ЦК
зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для дійсності
господарського зобов'язання та для дійсності угоди (правочину), співпадають.

Виходячи з положень розділу IV ГК України, господарські
зобов'язання виникають на підставі угод, фактично складаючи їх суть, тобто ці
два поняття співвідносяться, як форма та зміст. Таким чином, визнання
господарського зобов'язання недійсним визначає недійсність угоди, як
недійсність змісту тягне за собою недійсність форми. Такий же зв'язок існує і в
випадку недійсності угоди.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України та
ч.1 ст.207 Господарського кодексу України укладення угоди та господарського зобов'язання
неповноважною стороною тягне за собою їх недійсність.

Вказаний договір був укладений СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест" в той час, коли рішенням суду було скасовано його
державну реєстрацію.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати
податки  і  збори
в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підприємства в Україні повинні діяти на засадах встановлених
законом.

Відповідно до ст. 207 ГК України господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин
з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно п. 6 Постанови Пленуми Верховного суду України №3 1978 р. з
змінами та доповненнями до угод,  які
укладені  з  метою,
завідомо  суперечною  інтересам держави   і суспільства,   тобто
порушують   основні   принципи
існуючого суспільного ладу, зокрема, належать угоди,  спрямовані
на використання  всупереч закону
колективної,  державної  або
чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування
фізичними  та юридичними особами від
оподаткування доходів, використання
майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на  шкоду правам, свободам і гідності громадян
інтересам суспільства,  на  незаконне відчуження землі або незаконне нею
користування, розпорядження  чи придбання
всупереч встановленим правилам
предметів,  вилучених  з обігу або обмежених у обігу.

Відповідно до п. 7.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду
України "Про заходи для забезпечення однакового і правильного застосування
законодавства про податки" від 25.07.02 р. доказами спрямованості умислу
суб'єкта оспорюваної угоди на приховання від оподатковування прибутків і
доходів можуть бути надані податковими органами відомості про відсутність
підприємства по юридичній і фактичній адресі, про визнання недійсними в
установленому чинним законодавством установчих документів та інше.

Матеріалами справи підтверджено, що 2-й відповідач не міг
сплачувати податки згідно законодавства.

При цьому дії з боку СП АТ Українсько-російське
"Укртехросінвест" не могли бути спрямовані на виконання законодавства
в сфері оподаткування.

Таким чином, під час розгляду справи судом на підставі
вищенаведених фактів в їх сукупності, встановлено, що з боку осіб, які діяли
від СП АТ Українсько-російське "Укртехросінвест", завідомо була мета
здійснення угоди всупереч засадам законодавства в сфері підприємницької
діяльності та оподаткування, другий відповідач мав намір не сплачувати податки
та надавати звітність згідно законодавства.

Отже, з боку СП АТ Українсько-російське "Укртехросінвест"
наявна мета, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Суд зазначає, що доказів наявності такої мети з боку 1 відповідача
суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що
господарські зобов"язання, які виникли при виконанні спірної угоди,
підлягають визнанню недійсними згідно ст. 207 ГК України.

Органи  державної  податкової
служби,   вказані   в
абзаці   першому   ст.10 Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”,
можуть на підставі п. 11 цієї статті звертатись до судів із позовами про
стягнення в доход держави коштів, одержаних за правочинами, вчиненими з метою,
яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Частиною 1 ст.208 ГК передбачено застосування санкцій лише судом.
Це правило відповідає нормі ст. 41 Конституції, згідно з якою конфіскація майна
може бути застосована виключно рішенням суду у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є
адміністративно-господарськими, як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст.
238 ГК. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків,
встановлених ст. 250 ГК України - протягом шести місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом
встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Однак, враховуючи, що взаємовідносини між відповідачами мали місце
в травні 2004 року, а позов подано до суду 15.05.2007р., на теперішній час
пройшли строк застосування адміністративно-господарських санкцій, встановлені
ст. 250 ГК України, а отже в застосуванні наслідків визнання господарських
зобов"язань недійсними суд відмовляє.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 8 Конституції України, ст.ст. 207, 208, 250 ГК
України, ст.ст. 4,7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсними господарські зобов"язання СПД ФО ОСОБА_1,
код НОМЕР_1, та СП АТ Українсько-російське "Укртехросінвест", код
22650419, які виникли на підставі податкової накладної № 18 від 17.05.2004р. на
суму 12128,16 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному
обсязі.

Апеляційна скарга може бути
подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється
до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для
подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі виготовлена 20.08.2007р.

Суддя
Яризько В.О.