ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.03.07                                                                                       Справа №16/24375

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

прокуратури Запорізької області:    Толсторебров І.М., посвідчення № 301

від 01.03.2006р.;

позивачів:          не з’явились;

відповідача:       не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційне подання   Прокурора Великоолександрівського району Херсонської

області, смт. Велика Олександрівка Херсонської області

на ухвалу                     господарського суду Херсонської області від 19.10.2006 року

у справі                         № 16/24375

за позовом                    Прокурора Великоолександрівського району Херсонської

області в інтересах держави в особі:

1. Кабінету Міністрів України, м. Київ

2. Фонду державного майна України, м. Київ

3. Державної акціонерної компанії «Хліб України», м. Київ

4. Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії

«Хліб України» «Хлібна база №75», ст. Калініндорф

Великоолександрівського району Херсонської області

до відповідача             Товариства з обмеженою відповідальністю «Азімут», м. Львів

про                                 витребування майна з незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Прокурором Великоолександрівського району Херсонської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Фонду державного майна України, Державної акціонерної компанії «Хліб України», Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база № 75» було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Азімут» про витребування із незаконного володіння  визначеного майна дільниці № 2, наданого на виконання договору оперативної оренди № 1/6 від 10.06.2004р., загальною вартістю 1.658.918,70 грн. та передачу вказаного майна на користь  ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база № 75».

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 19.10.2006р. у справі № 16/24375 (суддя Немченко Л.М.) позовна заява з доданими матеріалами повернуті прокурору Великоолександрівського району Херсонської області без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.63 ГПК України. Ухвала суду мотивована неправильним визначенням прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Судом зроблений висновок про те, що прокурором пред’явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарської діяльності.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою суду, у поданому апеляційному поданні прокурором Великоолександрівського району Херсонської області вказується на те, що при прийнятті ухвали судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права. З посиланням на приписи ст.ст. 32, 34 Закону України «Про власність», ст.ст. 170, 387 ЦК України, ст.ст. 113, 116 Конституції України, ст.2 ГПК України, ст.22 ГК України, Постанови КМУ від 22.08.1996р. № 1000 «Про утворення Державної акціонерної компанії «Хліб України», ст.361 Закону України «Про прокуратуру» прокурором вказується на те, що підставою для представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою. Основою державних інтересів є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, гарантування державної, економічної безпеки, захист прав всіх суб’єктів права власності та господарювання, в т.ч. і суб’єктів права державної власності. Захист державних інтересів полягає у реалізації права державної власності і здійснюється через систему уповноважених відповідних органів управління, в т.ч. і Кабінетом Міністрів України шляхом призначення керівництва підприємства. Отже захист інтересів держави полягає в управлінні Кабінетом Міністрів України майном державного підприємства ДАК «Хліб України» «Хлібна база № 75». В позовній заяві позивачем було визначено Кабінет Міністрів України, який є вищим органом у системі органів виконавчої влади України, а отже даний орган влади уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. В апеляційному поданні ставиться вимога про скасування ухвали господарського суду Херсонської області від 19.10.2006р. у справі № 16/24375 та задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні прокурором підтримані доводи, викладені в апеляційному поданні та висунуті вимоги про скасування оскаржуваної ухвали господарського суду і передачу справи на розгляд до суду першої інстанції.

Від позивачів та відповідача відзиву на апеляційне подання до суду не надходило. Вказані особи законним правом на участь своїх представників в судовому засіданні не скористались. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами, відповідно до ст.75 ГПК України, у відсутності представників позивачів і відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційного подання.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 773 від 14.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 15.03.2007р. за згодою представника  прокуратури оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представника прокуратури розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційне подання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст.361 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними і державою.

За змістом ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави і обґрунтовує необхідність їх  захисту.

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних  відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України  визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», зазначених в ч.2 ст.2 ГПК України, треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженнями органу виконавчої влади.

В п.5 мотивувальної частини рішення КСУ передбачено, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах фактично є позивачем у справі, порушених за позовною заявою прокурора і на підставі ч.2 ст.2 ГПК України є стороною в господарському процесі, цей орган здійснює процесуальні дії відповідно до вимог ст.22 ГПК України.

Обґрунтовуючи у позовній заяві необхідність захисту інтересів держави та зазначаючи орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, прокурор, а вирішуючи питання про порушення справи за позовними заявами прокурора і суд, повинні враховувати, що закріплені нормами Конституції України та іншими правовими актами інтереси держави у своїй основі потребують здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства тощо і можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді або держава може вбачати свої інтереси і в діяльності приватних підприємств, товариств.

Інтереси держави є відмінними від інтересів інших учасників суспільних відносин і, даючи офіційне тлумачення положень ст.2 ГПК України, Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999р. у справі № 1-1/99 зазначив, що підставою для порушення справи у суді є заява, у якій прокурор обґрунтовує порушення чи загрозу порушення інтересів держави, зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, під якими відповідно до ст.ст. 6, 7 та 143 Конституції України потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади, а не підприємства, установи і організації, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Заявляючи позов про витребування із незаконного володіння ТОВ «Азімут» певно визначеного майна та передачу такого майна Дочірньому підприємству Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Хлібна база № 75» прокурором було необґрунтовано визначено Кабінет Міністрів України, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки не вбачається порушень прав або охоронюваних законом інтересів Кабінету Міністрів України у зв’язку з тим, що спірні правовідносини існують між ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база №75» і ТОВ «Азімут», згідно з договорами оперативної оренди № 1/6 від 10.06.2004р. і 2/6 від 30.06.2005р., і не впливають на Кабінет Міністрів України.

Прокурор може бути представником сторони у справі тільки у випадку, коли цією стороною у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, наділені повноваженнями виконавчої влади.

ДП ДАК «Хліб України» «Хлібна база № 75» є самостійним господарюючим суб’єктом, управління господарською діяльністю здійснює через свої органи та посадові особи (ст.89 ГК України) у порядку, визначеному ст.ст. 41 - 49 Закону України «Про господарські товариства», і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Таким чином, прокурором пред’явлено позов не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб'єкта господарської діяльності, у зв’язку з чим позов повинен бути залишений без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.63 ГПК України (позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати).

Доводи, зазначені в апеляційному поданні, спростовуються вищевикладеним.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне подання прокурора Великоолександрівського району Херсонської області, смт. Велика Олександрівка, Херсонської області залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Херсонської області від 19.10.2006р. у справі № 16/24375 – без змін.