ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.

№ 12/208

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кота О.В.,

суддів:
Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.,

розглянув касаційні скарги
1.          Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
2.          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р.

та рішення
господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р.

у справі
№12/208

за позовом
Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до
Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз"

про
стягнення 208422,33 грн.,

за участю представників:

-          позивача: Лебедюк Ю.А., дов. №363/10 від 29.12.2006р.;

відповідача: Матвієнко Т.В., дов. №18/2579 від 25.12.2006р.;

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  звернулася до господарського суду Чернігівської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” про стягнення з відповідача 145322,42грн. основного боргу за поставлений природний газ за період з квітня по грудень 2005 року, згідно договору на постачання природного газу від 21.04.2006р. №06/05-1349, 20503,86грн. пені за період з 28.12.2005р. по 29.06.2006р., 33930,34грн. інфляційних втрат за період з травня 2005 року по травень 2006 року та 3% річних в сумі 8665,71грн. за період з 11.05.2005р. по 29.06.2006р.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/208 (суддя Лавриненко Л.М.) провадження у справі в частині стягнення 111969,65грн. боргу припинено. Позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” на користь ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” 33352,78грн. боргу, 10167,87грн. пені, 8665,71грн. трьох відсотків річних, 23163,88грн. інфляційних втрат, 1974,88грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено. Розстрочено виконання рішення суду строком на чотири місяці.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог мотивоване тим, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов’язання щодо оплати отриманого газу за договором на постачання природного газу №06/05-1349 від 21.04.2005р. та настанням відповідальності за порушення договірних зобов’язань. В частині припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України суд виходив з часткового врегулювання спору із зазначенням про відсутність предмету спору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. у справі №12/208 (колегія суддів у складі головуючого судді Дзюбка П.О., суддів Дикунської С.Я., Сотнікова С.В.) рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у даній справі залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, з підстав відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні в повному обсязі нарахованих інфляційних збитків Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. у справі №12/208 у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині нарахування інфляційних збитків задовольнити в повному обсязі.

У касаційній скарзі ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/208 в частині стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних та прийняти нове рішення про відмову ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” та ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976р. №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 21.04.2005р. між сторонами було укладено договір на постачання природного газу №06/05-1349.

Відповідно до пункту 1.1 цього Договору, позивач взяв на себе зобов’язання передати Покупцю (відповідачу) у 2005 році природний газ, нормованих втрат, а Покупець (відповідач) зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 даного Договору визначено обсяг постачання газу в 2005 році –20680,814 тис. куб. м.

Ціна за 1000,0 кубічних метрів газу, без врахування вартості транспортування газу територією України становить 122,55грн., крім того ПДВ –0% (п.4.1 цього договору).

Додатковою угодою №1 від 30.06.2005р. до Договору на постачання природного газу №06/05-1349 від 21.04.2005р., п.4.1 договору сторони виклали в наступній редакції: з 15 червня 2005 року включно, ціна за 1000,0 кубічних метрів газу без врахування вартості транспортування газу територією України становить 122,55грн., крім того цільова надбавка до тарифу на газ (2%)- 2,451грн., крім того ПДВ –0%. Разом до сплати 1000куб.м. газу –125,001грн. Дана додаткова угода поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 15 червня 2005 року і діє протягом дії Договору.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, поставленого позивачем відповідачеві, оформляється актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактично переданого газу.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу за період з квітня по грудень 2005 року природного газу в обсязі 19851,989тис.куб.м. на загальну суму 2469827,43грн., що підтверджується двохсторонніми актами прийому-передачі газу, які підписані сторонами та копії яких додані до матеріалів справи.

Пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем грошовими коштами на підставі акту приймання - передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності зі статтею 193 Господарського кодексу України та статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач свої зобов’язання щодо оплати отриманого природного газу виконав частково, а саме сплативши 2324505,01грн., внаслідок чого заборгованість на день пред’явлення позову становила 145322,42грн.

Після порушення провадження у справі відповідач сплатив в рахунок погашення боргу 111969,65грн. згідно платіжних доручень №559 від 01.08.2006р. на суму 100000грн. та №563 від 01.08.2006р. на суму 11969,65грн. Врахувавши наявність вказаної обставини, господарські суди обґрунтовано стягнули з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 33352,78грн. з припиненням провадження у даній справі в частині сплаченої суми боргу.

Пунктами 4 та 6 ст.231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом 6.2 вказаного договору передбачено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п.5.1 даного договору, Покупець сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 6.4 названого договору визначено, що неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Позивачем у відповідності до п.6 ст.231 ГК України, ст.ст.546, 549 ЦК України, п.6.4 названого договору було нараховано відповідачеві за період з 29.12.2005р. по 29.06.2006р. пеню у сумі 20335,73грн.

У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Місцевий господарський суд, проаналізувавши умови вказаного договору, врахувавши, що згідно наданих відповідачем документів заборгованість населення, бюджетних установ та організацій за спожитий природний газ перед відповідачем становить 10379080грн., збитки відповідача згідно звіту про надання послуг та фінансові результати діяльності за 2005р. складають 227000грн., відтоки (розбалансування) відповідача по договору на постачання природного газу для потреб населення за 2005р. складають 54319,3грн., дійшов правильного висновку про можливість зменшення пені на 50 відсотків та стягнення з відповідача на корить позивача 10167,87грн.

Суд апеляційної інстанцій, залишаючи без змін рішення місцевого суду зазначив, що постачання газу по договору №06/05-1349 від 21.04.2005р. здійснювалось виключно для потреб населення. Згідно ст.1 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги", заборонено нарахування та стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення квартирної плати за житлово - комунальні послуг, в тому числі і за газ.

Тому, висновок судів попередніх інстанцій про  задоволення вимог позивача в частині стягнення  пені у сумі 10167,87 грн. слід вважати вірними.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення 33930,34грн. інфляційних втрат за період з травня 2005 року по травень 2006 року та 3% річних у сумі 8665,71грн. за період з 11.05.2005р. по 29.06.2006р.

Суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором №06/05-1349 від 21.04.2005р., дійшли обґрунтованого висновку щодо стягнення 3% річних у сумі 8665,71грн. за період з 11.05.2005р. по 29.06.2006р.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 23163,88грн. інфляційних втрат за період з травня 2005р. по травень 2006р., місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, послався на недоцільність здійснювати нарахування інфляційних втрат за цілий місяць, без врахування дати і суми здійснених щоденних проплат, оскільки це, на думку суду, не відповідатиме фактичним інфляційним втратам позивача у зв’язку з простроченням оплати газу відповідачем.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з даними висновком судів попередніх інстанцій і вважає такий висновок помилковим, оскільки розмір індексу інфляції встановлюється Державним комітетом статистики України щомісячно, тому індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення та постанову, надали неповну та невірну юридичну оцінку окремим обставинам справи, порушили норми процесуального права, у зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню в частині стягнення інфляційних втрат, а дана справа в означеній частині - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати вищенаведене, повно та всебічно з'ясувати всі суттєві обставини справи, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.3 ст. 1119, ст.ст.11110-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/208 скасувати в частині стягнення інфляційних втрат на суму 23163,88грн.

В цій частині справу №12/208 передати на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області в іншому складі суду.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/208 залишити без змін.

Головуючий
О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук