ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2007 р.  10:35              Справа № АС-41/195-07

вх. № 5658/1-41

Суддя господарського суду Харківської області Мінаєва О.М.

за участю секретаря судового засідання Данилко В.О.

представників сторін :

позивача - Семенових О.С. - дор.

відповідача - Янгаєв Х.Х.- дор.

по справі за позовом  УПФУ в Київському районі, м. Харків

до  Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі, м. Харків

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, УПФУ в Київському районі, м. Харків, у відповідності з уточненням позовних вимог, які прийняті судом,  звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов"язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі, м. Харків підписати акти щомісячної звірки за особовою справою потерпілого Ревзіна Володимира Наумовича, якому виплачено  пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  за вересень - грудень 2006 р. та за січень - лютий 2007 року, та зобов"язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі м. Харкова підписати акти щомісячної звірки за особовою справою потерпілого Степанян Жори Беняминовича, якому виплачено  пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  за січень - березень 2007 р.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ст.ст. 21,28 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105 від 23.09.1999р. (надалі – Закон № 1105) передбачають обов'язок Фонду соціального страхування від нещасних випадків відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров’я або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачувати йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідач, посилаючись на Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, які пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, що була підписана 09.09.94 державами колишнього Союзу РСР, вважає, що спірні пенсійні справи підлягають виключенню із заліку. Зазначене вище відповідач мотивує тим, що потерпілі, які переїхали на постійне проживання в Україну не були застраховані в Україні і за них не сплачувалися до Фонду страхові внески. Тобто, відповідач вважає республіки колишнього СРСР територіями інших держав, які не сплачували страхові внески до Фонду УРСР (якого на той час не існувало)

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Матеріалами спірної пенсійної справи підтверджено, що Ревзін Володимир Наумович отримав трудове каліцтво в період роботи на території СРСР, нещасний випадок стався 20.06.74 в період роботи ковалем на заводі "Трансмаш" м. Барнаул, в результаті чого Ревзіну В.Н. було встановлено з 16.12.74 інвалідність 2 групи, пенсія по інвалідності призначена Жовтневим відділом соціального забезпечення м. Барнаулу з 16.12.74р. Пенсійну справу Ревзіна В.Н. прийнято до обліку управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова з 01.09.06 у зв'язку зі зміною постійного місця проживання. Степаняну Жорі Беняминовичу заподіяно ушкодження здоров'я у зв'язку з трудовим каліцтвом за межами України, в Арменії, нещасний випадок стпався з ним під час рботи вантажником  на заводі "Арелетрозавод", в резульбтаті чого Степанян Ж.Б. було встановлено інвалідність і признаено пенсію по інвалідності. Пенсійна справа знаходилсь на обліку в УПФУ у Кіївському районі м. Харкова з 01.08.2004 р. по 31.03.2005 р.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" органи відповідної дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, починаючи з 01.04.2001 року повинні відшкодовувати органам Пенсійного фонду України суми виплачених ними пенсій, сплачених особам, яким призначено пенсії внаслідок нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до Порядку відшкодування Фонду соціального страхування від нещасних випадків Пенсійного фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04.03.03р. №5-4/4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.05.03р. за №376/7697 позивач та відповідач щомісяця проводять звірку витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. В результаті такої звірки складається акт.

В основу механізму відшкодування покладено щомісячне проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним (п.5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків (п.6). Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (п.7). Отже, Порядок відшкодування витрат передбачає здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України (постанова Верховного Суду від 15 березня 2005 року у справі № 13/98-04).

Суд зазначає, що складання актів звірок органами Пенсійного фонду України та відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення передбачає наявність в ньому розбіжностей, які можуть бути вирішені лише центральними органами ПФУ та відповідача, оскільки саме між ними відбувається відшкодування цих сум. Неприйняття районним відділенням Фонду страхування сум по акту звірки не позбавляє права направити не повністю узгоджений акт звірки та відповідну довідку до центральних органів, а відповідні центральні органи визнати ці суми та провести їх відшкодування, а в разі незгоди вирішити спір у судовому порядку.

Відповідно до п.5 Порядку між позивачем і відповідачем були підписані акти щомісячної звірки витрат за особовими справа потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві за  січень - березень 2005 року, які приєднані судом до матеріалів справи (копії), та вересень-грудень 2006 року, січень-лютий 2007 року.

В зазначених актах встановленої форми позивачем  зазначається кількість осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, загальна сума витрат, що підлягає відшкодуванню, без зазначення прізвищ осіб та суми витрат, що підлягають відшкодуванню по кожній особі окремо. У відповідності до ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги про зобов"язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі, м. Харків підписати акти щомісячної звірки за особовою справою потерпілого Ревзіна Володимира Наумовича, якому виплачено  пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  за вересень - грудень 2006 р. та за січень - лютий 2007 року, та зобов"язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Київському районі м. Харкова підписати акти щомісячної звірки за особовою справою потерпілого Степанян Жори Беняминовича, якому виплачено  пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві  за січень - березень 2007 р. задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 17, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова в повному обсязі складена 14.08.2007р.

Суддя                                                                                            Мінаєва О.М.