ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"25" жовтня 2007 р.

Справа № 3/537/07

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Л.В. Поліщук

Суддів:
Л.І. Бандури, В.Б. Туренко.

На
підставі розпорядження голови Одеського апеляційного господарського суду № 126
від 04.10.2007р. здійснена заміна судді Г.П. Разюк на суддю           Л.І. Бандуру.

При секретарі судового засідання
-О.О. Соломахіній,

за участю представників сторін:

від позивача -С.П. Макушев

від відповідача -не з'явився,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного
сільськогосподарського підприємства „Агрофірма „Авангард”,                 с. Возсіятське Єланецького
району Миколаївської області

на
рішення господарського суду Миколаївської області від 09.08.2007р.

у
справі № 3/537/07

за
позовом Приватного сільськогосподарського підприємства „Агрофірма „Авангард”,
с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області

до
СПД -фізичної особи ОСОБА_1

про
стягнення 144830,70грн.,

встановив:

Приватне сільськогосподарське
підприємство „Агрофірма „Авангард” (далі -ПСГП „Агрофірма „Авангард”)
звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з СПД -фізичної особи
ОСОБА_1 144830,70грн. неотриманого прибутку. Позов мотивовано тим, що СПД
-фізична особа ОСОБА_1 умисно знищив посіви люцерни, які належать ПСГП
„Агрофірма „Авангард”, на площі 23,7га в полі № 6 зрощувально-механізованого
загону № 4 в межах Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської
області, що зафіксовано актом                            від 26.05.2007р,
складеним комісією за участю представників Єланецького районного управління
сільського господарства та ПСГП „Агрофірма „Авангард”.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 09.08.2007р. (суддя О.Г. Смородінова) в позові
відмовлено Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено наявність та розмір
завданих відповідачем збитків і причинно-наслідкового зв'язку між діями
відповідача та збитками у розумінні ст. 33 ГПК України. Позовні вимоги позивача
не відповідають фактичним обставинам справи, не обґрунтовані, та взагалі не
доведено спричинення йому як користувачу чи власнику майнової шкоди
відповідачем відповідно до
ст. 1166 ЦК України. Також судом не встановлений факт самовільного
зайняття спірних земельних ділянок, а також вчинення інших порушень земельного
законодавства відповідачем відносно позивача.

ПСГП „Агрофірма „Авангард”, не
погоджуючись з прийнятим судом рішенням, звернулося із апеляційною скаргою, в
якій просить його скасувати, позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись
на порушення судом норм матеріального і процесуального права, оскільки судом
при винесенні оскаржуваного рішення не було повністю з'ясовано обставини
справи, які мають значення для її вирішення. Апеляційна скарга мотивована тим,
що вирішуючи справу по суті суд звузив предмет свого розгляду до встановлення
наявності факту самовільного зайняття спірних земельних ділянок, а також
вчинення порушень земельного законодавства відповідачем відносно позивача.
Скаржник послався на те, що судом не було прийнято до уваги, що відповідач
знищив посів люцерни трактором, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому до
цих правовідносин слід застосовувати положення ст. 1187 ЦК України, за якими
спричинитель шкоди зобов'язаний відшкодовувати її лише при доведенні з боку
позивача, що цю шкоду заподіяв саме відповідач. Також апелянт вважає, що суд не
надав правової оцінки тій обставині, що право користування землею і право
власності на посів, який знаходиться на ній, є двома різними об'єктами права
власності, а тому відповідач при використанні земельної ділянки, на якій
знаходився посів люцерни позивача, повинен був вирішити питання про право на
цей посів: або викупити його, або перенести в інше місце і т. інше, а не просто
знищувати його. Крім того скаржник зазначив, що подав достатні і належні докази
розміру збитків та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та
завданими йому збитками. В апеляційній скарзі ПСГП „Агрофірма „Авангард”
послалося також на те, що суд не дав оцінки тій обставині, що відповідач знищив
посів люцерни 26.05.2007р., тоді як у цей період в провадженні господарського
суду Миколаївської області знаходилась справа за його позовом до відповідача
про спонукання до переукладення договору обміну земельними ділянками і що факт
знищення посіву вже є не першим випадком.

СПД ОСОБА_1 у відзиві від
27.09.2007р. просить рішення господарського суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення як безпідставну.

Заслухавши представника скаржника,
дослідивши матеріали справи і перевіривши правильність застосування місцевим
господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна
інстанція встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Згідно ст. 22 ЦК України збитками,
що підлягають відшкодуванню, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки) та доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена
вигода).

Отже, упущена вигода може бути
відшкодована особі лише при умові, що її право порушено.

Як вбачається із матеріалів справи,
в квітні 2002р. позивач уклав з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 договори
земельних часток  (поїв) строком на п'ять
років, зазначивши в договорах строк з 01.01.2002р. по 31.12.2006р.

Доводи позивача щодо набуття
юридичної сили договорів з 23.10.2002р., тобто з моменту їх державної
реєстрації і продовження строку їх дії до 23.10.2007р., місцевий господарський
суд правомірно відхилив з огляду на те, що згідно ст. 19 Закону України “Про
оренду землі” - строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
Цей строк чітко визначений в договорах з 01.01.2002р. по 31.12.2006р. Крім
того, порядок укладання таких договорів оренди земельної частки (паю)
врегульований Указом Президента України               від 03 грудня 1999р. № 1529/99
„Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора
економіки” та іншими нормативно-правовими актами, що випливають з цього Указу,
у тому числі: постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000р. № 119
„Про затвердження Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю)”,
наказом Держкомзему України від 17 січня 2000р. № 5, яким затверджено типовий
договір (на той час) оренди земельної частки. Отже, ПСП „Аграфірма “Аваргард” -
орендар отримав право розраховувати свою діяльність, включаючи планування,
отримання прибутку від неї виходячи з наданої йому можливості на протязі п'яти
років користування землею тобто до 31.12.2006р.

В 2003 році вищевказані громадяни
отримали Державні акти на право приватної власності на землю і уклали з СПД
ОСОБА_1 договори оренди земельних ділянок від 20.08.2003р. на ведення товарного
сільгоспвиробництва строком на 4 роки, починаючи з дати державної реєстрації
договорів, тобто з 28.10.2003р. по 28.10.2007р.

Після того, як позивачу стало
відомо про існування таких догорів, СПД ОСОБА_1 погодився на пропозицію ПСП
„Аграфірмі “Аваргард” щодо обміну земельними ділянками і 29 квітня 2004 року
ПСП “Аграфірма „Аваргард” надало в користування на умовах міни ПП ОСОБА_1
земельну ділянку рівнозначну по площі, а саме продовжувало користуватися
земельною ділянкою, на якій знаходиться посів люцерни. Сторони домовились, що
термін такого обміну земельними ділянками буде три роки, тобто до 29.04.2007р.

26.05.2007р. СПД ОСОБА_1, як
стверджує позивач, знищив посів люцерни належний ПСП “Аграфірмі “Аваргард” на
площі 23,7га в полі № 6 зрош. мех. загону № 4 в межах Возсіятської сільської
ради Єланецького району Миколаївської області, що зафіксовано актом від 26
травня 2007 року, складеним комісією за участю представників  Єланецького районного управління сільського
господарства, представників ПСП „Аграфірмі „Аваргард” (а.с. 13).

Однак, у вказаному акті зазначено,
що люцерна на площі 26га оброблена дисковою бороною, поле оброблялось агрегатом
з ф/г “Дельта”. Підпис відповідача на цьому акті відсутній.

Відповідно до Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993р. № 284 (із змінами)
-збитки відшкодовуються власникам та землекористувачам землі, якщо вони
обґрунтовані (п. 1, п.3 Порядку). Крім того, п.2 названого Порядку передбачено,
що розміри збитків визначаються комісіями, створеними районними державними
адміністраціями. До складу комісій включаються представники районних державних
адміністрацій, власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні
збитки, представники підприємств  та
громадян, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових органів. Як свідчать матеріали справи, така
комісія не створювалася.

Разом з тим слід зазначити, що
строк договору міни закінчився 29.04.2007р., а тому 26.05.2007р. відповідач мав
право користуватися спірною земельною ділянкою як орендар згідно договорів
оренди від 20.08.2003 року.

Таким чином, позивач не довів у
встановленому порядку розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, наявність
протиправних дій відповідача на орендованій ним земельній ділянці в травні 2007
року і причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та збитками, а тому
суд першої інстанції правомірно відмовив йому в задоволенні позову.

Доводи скаржника стосовно того, що
посів люцерни був знищений відповідачем із застосуванням трактору, який є
джерелом підвищеної небезпеки, і до цих правовідносин необхідно було
застосувати положення       ст. 1187 ЦК
України, апеляційна інстанція відхиляє, оскільки  в даному випадку трактор використовувався як
інструмент у господарський діяльності, а не як джерело підвищеної небезпеки у
розумінні частини 1 ст. 1187 ЦК України.

Слід також зазначити, що посів
люцерни не може існувати окремо від земельної ділянки, і позивач повинен був їм
розпорядитися в межах строку, передбаченого договором міни земельної ділянки,
тобто до 29.04.2007р., а не чинити перешкоди відповідачу користуватися
земельною ділянкою на підставі договорів оренди після 29.04.2007р.

Посилання скаржника на те, що суд
при прийнятті рішення суд  не врахував,
що СПД ОСОБА_1 знищив посів 26.05.2007р., тоді як в цей період в провадженні
господарського суду Миколаївської області знаходилась справа за позовом
„Аграфірмі „Аваргард” до відповідача про спонукання до переукладення договору
міни земельними ділянками, судова колегія не приймає до уваги, так як ухвалою
від 12.06.2007р. № 11/299/07 господарський суд Миколаївської області припинив
провадження у справі за вказаним позовом на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням викладеного рішення
господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

постановила:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 09.08.2007р. у справі № 3/537/07 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови
законної сили.

Головуючий
суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя                                                                                          В.Б.
Туренко