ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Справа №

За позовом: Приватного підприємства „К.І.К.-Л”, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства „Львіввугілля”, м. Сокаль Львівської області

Про: стягнення 114 420,06 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі М. Фарина

Представники:

від позивача: Козій І.Ю.- представник

від відповідача: Галас А.Б., Полохайло І.В.-представники

Сторонам роз’яснено їх права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.07.2007 р.

Суть спору:

Приватне підприємство „К.І.К.-Л”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Державного підприємства „Львіввугілля”, м. Сокаль Львівської області про стягнення 114 420,06 грн.

Ухвалою суду від 29.05.2007 року порушено провадження у справі  і справу призначено до розгляду в засіданні на 19.06.2007р. 19.06.07 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 02.07.07 р.

Представник позивача в судове засідання  з’явився, позовні вимоги підтримав, подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 21 562 грн.28 коп. інфляційних втрат, 6 708,56 коп. річних, 6 342 грн. 00 коп. штрафу, 16 489 грн. 20 коп. пені та судові витрати по справі.

Відповідач явку повноважних представників в судове засідання забезпечив, подав відзив на позовну заяву №09-575 від 18.06.07р., проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

01.01.2005 р. господарським судом Львівської області на підставі рішення суду по справі № 4/3004-9/414 на підставі якого було видано відповідний наказ за яким з відповідача на користь позивача було стягнуто 90 648,02 грн. основного боргу, 9 376,51 пені, 1 125,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; разом –101 267,53 грн.

Станом на 23.04.07 р. відповідач вказану суму боргу не погасив, тому позивача в порядку ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов’язання інфляційні втрати в сумі 22 177,58 грн. та 3% річних в сумі 6 958,70 грн.

Крім цього, посилаючись на ст. 231 ГК України у зв’язку з тим, що відповідач відноситься до підприємств із державною часткою власності, позивач нарахував відповідачу 7% штрафу від суми прострочення, що становить 7 088,72 грн.

Також за прострочення виконання грошового зобов’язання відповідачу нараховано пеню в розмірі 84 862,20 грн.

02.07.07 р. позивачем подано суду заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог за якою позивачем перераховано розміри штрафних санкцій і станом на 02 липня 07 р. позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 21 562 грн.28 коп. інфляційних втрат, 6 708,56 коп. річних, 6 342 грн. 00 коп. штрафу, 16 489 грн. 20 коп. пені та судові витрати по справі; разом: 51 102 грн. 04 коп.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними і підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України № 2711-IV від 23.06.05 р. „Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” ДП „Львіввугілля” (Відповідач) внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження”, виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у випадку внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України „Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”. При цьому, згідно ст. 36 цього Закону, виконавче провадження зупиняється до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України „Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Виписка з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу засвідчує, що ДП „Львіввугілля” внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу та підтверджує участь підприємства у процедурі погашення заборгованості із вищезгаданим законом.

У зв’язку з наведеним, 30.12.2005 р. державним виконавцем ДВС було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчих документів щодо стягнення з відповідача на користь фізичних, юридичних, Пенсійного фонду та держави до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості.

Таким чином, невиконання наказу господарського суду по справі № 4/3004-9/414 відбулося не з вини відповідача.

Відповідно до ст. 614 ЦК України  особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім цього, неправомірним є посилання позивача на ст. 231 ГК України відповідно до якої  з відповідача повинен стягуватися штраф та пеня, оскільки вказаною статтею передбачається така відповідальність лише в тому випадку, коли інше не передбачено законом чи договором.

Вказана відповідальність застосовується за порушення строків виконання зобов’язання стосовно вартості товарів (робіт, послуг). Відповідальність за порушення грошового зобов’язання зазначено в п. 6 вказаної статті.

П. 5.1. договорів №№24/09/03-К-1, 24/09/03-К-2, 24/09/03-К-3, укладених між позивачем та відповідачем, передбачалося, що у випадку, якщо „Покупець” розрахувався з продавцем в терміни, вказані в договорах, Покупець зобов’язується оплатити пеню згідно Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості неоплаченої в терміни суми за кожен день прострочення.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 16 489 грн. 20 коп. та 6 342 грн. 00 коп. штрафу є безпідставною і до задоволення не підлягає.

Стосовно нарахування відповідачу інфляційних втрат та 3% річних, то вказана вимога є підставною і підлягає до задоволення частково, оскільки вказані суми повинні були нараховуватись від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином нарахування 3% річних повинно проводитись з 01.01.05 р. по 20.04.07 р. і становитиме 6 243,53 грн., а інфляційних втрат з 01.01.05 р. по 01.01.07 р. і становитиме 19 851,91 грн. Вказане підтверджується розрахунком відповідача, копію якого долучено до матеріалів справи.

Враховуючи вищенаведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 26 095 грн. 44 коп. та судові витрати по справі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У зв’язку з вказаним, суд вважає вимоги позивача підставними, обґрунтованими поданими суду доказами  і такими, що підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За вказаних обставин, керуючись ст. 625 ЦК України,  ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства „Львіввугілля”, вул. Б. Хмельницького, 26, м. Сокаль Львівської області (р/р 01474 в ЧФ „Промінвестбанк”, МФО-325376,           код ЄДРПОУ- 23232356) на користь Приватного підприємства „К.І.К.-Л”, м. Львів Приватного підприємства „К.І.К.-Л”, м. Львів, вул. В.Великого, 125 а (р/р 8959 в ЗГРУ „ПриватБанк” у м. Львові, МФО - 325321 , код ЄДРПОУ- 13811898) 6 243 грн. 53 коп.                   3% річних, 19 851 грн. 91 коп. інфляційних втрат,  260 грн. 62 коп. державного мита та                     61 грн. 18 коп. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. В решті частин позовних вимог в задоволенні позову відмовити.

Суддя