СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02.07.07                                                                                 Справа № 16/314ад.

Суддя господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали за позовом Прокурора Жовтневого району м.Луганська в інтересах держави Державної інспекції з енергозбереження в особі Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області, м. Луганськ

до Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго”, м.Луганськ

про стягнення  47332 грн. 01 коп.

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від заявника – Захаров А.С., посвідчення від 28.11.06. №98,

від позивача –Шапара І.П., дов. від 02.07.07. №12/139-1414,

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору:  заявлено вимогу про стягнення 47332 грн. 01 коп. підвищеної плати за нераціональне використання паливно –енергетичних ресурсів.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав. Справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно ст.17 та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили з 01.09.05, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши обставини справи, додатково надані документи, господарський суд дійшов до наступного.

У відповідності до ст. 9 Закону України ” Про енергозбереження” від 01.07.94 № 74/94 (далі –Закон № 74/94) основою для здійснення управління у сфері енергозбереження, є зокрема, здіснення функцій по контролю у відповідній сфері.

Державна інспекція з енергозбереження, тобто позивач у даній справі, є органом державного управління у цій сфері, що закріплено у п.1 Положення  про Державну інспекцію з енергозбереження, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.00 № 1039.

Розділом V Закону № 74/94, який має назву "Контроль у сфері енергозбереження та відповідальність за порушення цього закону", передбачено, що державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України /стаття  26/.

Механізм проведення Державною інспекцією з енергозбереження перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів та усунення фактів їх неефективного використання на підприємствах, в установах та організаціях встановлений відповідним Порядком проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженим наказом Державного комітету України з енергозбереження  від 04.08.00 № 64, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.00 за № 653/4874 /далі –Порядок проведення перевірок/.

Так, на виконання покладених на нього зазначених вище функцій контролю, позивачем в особі структурної одиниці –Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області /позивач/ - було проведено комплексну перевірку використання паливно-енергетичних ресурсів на Луганському обласному комунальному спеціалізованому теплозабезпечуючому підприємстві “Луганськтеплокомуненерго”, м.Луганськ /відповідач/.

За результатами перевірки позивачем було складено акт від 27.02.07. № 18-12/035 зі змісту якого вбачається, що з боку відповідача мають місце факти безгосподарного використання паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушення інших вимог раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів:

-          відносно теплоенергії  факти її неекономного та неефективного використання полягають у понаднормативному споживанню і нераціональному використанню склало 340,918 Гкал/рік на суму 17298,18грн.;

-          відносно газу факти його неекономного та неефективного використання полягають у понаднормативному споживанню і нераціональному використанню склало 11,139тис.м-3/рік на суму 6367,83грн.

На підставі акту від 27.02.07. № 18-12/035 комплексної перевірки використання паливно-енергетичних ресурсів позивачем застосовано підвищену плату.

Відповідно до п. "е"  ст. 11 Закону № 74/94 економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають, зокрема, введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні, зокрема, у безгосподарному використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів (п. "є" ч. 2 ст. 27 Закону № 74/94).

Відповідно до абзацу 2 р. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93  № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві", якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата  вноситься одразу після обстеження підприємства Державного інспекцією з енергозбереження.

У відповідності до розрахунків до акту /арк. справи 15/ вартість нераціональних втрат електроенергії становить 23666,01грн., а розмір підвищеної плати –47332,01грн.

Таким чином, на виконання зазначених вище нормативних актів та результатів перевірки позивачем винесено постанову від 27.02.07. № 18-12/035-1 про застосування підвищеної плати за нераціональне використання палива та інших паливно-енергетичних ресурсів, якою до відповідача застосовано подвійну плату за перевитрати у розмірі 47332,01грн.

При цьому слід зазначити, що п. п. 16. 17, 18 Порядку проведення перевірок передбачено, що підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування; у разі несплати підвищеної плати у зазначений термін грошова сума стягується в судовому порядку; рішення щодо застосування до підприємства підвищеної плати може бути оскаржене в установленому законом порядку.

Як свідчать матеріали справи, постанова від 27.02.07. № 18-12/035-1відповідачем не оскаржена.

Відповідно до ст.94 п.4 КАС України слід звільнити відповідача від сплати судових витрат.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлений протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства “Луганськтеплокомуненерго”, м.Луганськ, вул. «Карла Маркса», 54,  на користь державного бюджету України, кбк 23030300, р/р 0002, код ЗКПО 24046582, МФО 804013, банк одержувача УДК в Луганській області 47332,01грн. підвищеної плати.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 09.07.07.

Суддя                                                                           Р.М. Шеліхіна