ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

27.09.07                                                                                           Справа№ 5/978-12/123А

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Запотічняк О.Д., при секретарі  Джус Р.В. , розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ХоСаРо”, м.Львів,

До відповідача 1: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів,

До відповідача 2: Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова, м.Львів

Треті особи:

-  ПП „Оператор 2003”

-  ТзОВ „Мавдо”

-  ПП „Центр Торгівлі”

Про стягнення з державного бюджету в якості бюджетного відшкодування ПДВ суми 407402,00 грн.

За участю представників:

Від позивача: Кузан Р.І. (довіреність у справі)

Від відповідача 1: Мельничук В.А. (довіреність у справі)

Від відповідача 2: Брич Н.В. (довіреність у справі)

Від третіх осіб: Мудрак Р.Б., Шишка О.М. (довіреності у справі)

Представникам сторін, присутнім у судовому процесі роз’яснено зміст ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.  Сторони  відмовились    від    фіксації    судового  процесу   технічними   засобами.

Суть спору: До Господарського суду Львівської області  звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю „ХоСаРо” з  позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова та Відділення державного казначейства у Шевченківському районі м.Львова за участі третіх осіб ПП „Оператор 2003”, ТзОВ „Мавдо”, ПП „Центр Торгівлі” про стягнення з державного бюджету в якості бюджетного відшкодування ПДВ суми 407402,00 грн.

Обставини справи: Ухвалою  Вищого Адміністративного суду України від 15.03.2007 р. скасовано рішення господарського суду Львівської області від 07.10.2004 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.12.2004 р., а справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Ухвалою суду від 08.05.2007 р. порушено провадження у справі та призначено попереднє засідання на   29.05.2007р. В попередньому засіданні 29.05.2007 р. розгляд справи відкладався до 12.06.2007 р. у зв’язку з неявкою представників позивача і відповідача 2 та необхідністю представлення додаткових документів які стосуються контрагентів позивача.

В попередньому засіданні 12.06.2007 р. оголошувалась перерва до 19.06.2007 р.

В судових засіданнях 19.06.2007 р., 04.07.2007 р., 09.08.2007 р. розгляд справи відкладався з підстав зазначених в ухвалах суду.

Ухвалою від 30.08.2007 р. суд  суд залучив в якості третіх осіб  контрагентів позивача ПП “Оператор 2003”,  ТзОВ “Мавдо” та ПП “Центр Торгівлі” в зв’язку з чим розгляд справи було відкладено на 13.09.2007 р.

В попередньому засіданні 13.09.2007 р. розгляд справи відкладався у зв’язку з неявкою представників третіх осіб.

В попередньому засіданні 20.09.2007 р. з’явились представники сторін а також представники третіх осіб ПП “Оператор 2003” та  ТзОВ “Мавдо”.

Ухвалою від 20.09.2007 р. суд закінчив розгляд справи в попередньому засіданні та призначив судове засідання на 27.09.2007 р.

У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав повністю, просить задоволити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, з урахуванням доповнення до позовної заяви.

Представник Відповідача 1 подав пояснення на позовну заяву, у якому заперечив позов, просить в частині позовних вимог припинити провадження за відсутністю предмету позову, а в решті позовних вимог –відмовити за безпідставністю.

Представник Відповідача 2 подав відзив, у якому зазначив, що відшкодування сум податку на додану вартість (далі –ПДВ) за вказані періоди на користь Позивача не проводилось через відсутність висновків від Відповідача 1.

Представник третьої особи ПП “Оператор 2003” надав суду  свідоцтво та довідку які свідчать про зняття підприємства з обліку як платника  податку.

Представник третьої особи  ТзОВ “Мавдо ЛТД” надав пояснення в яких зазначив, що за спірний період всі суми ПДВ  по господарських зобов’язаннях з позивачем включені до зобовязання, що підтвердив актом перевірки та довідками позапланових перевірок.

Повний  текст  постанови  виготовлено, підписано  та   оголошено   27.09.2007 року.

Розглянувши матеріали і документи по справі, заслухавши пояснення представників сторін, з’ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази в сукупності, суд встановив наступне.

За результатами діяльності Позивач подав Відповідачу 1 розрахунки експортного відшкодування, розрахунки експортного відшкодування та декларації з податку на додану вартість:

-          уточнена за липень 2003 року №1607119 від 02.09.03 на суму 167012 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом трьох звітних періодів до 20.11.03 в розмірі 29 грн.);

-          уточнена за серпень 2003 року №1632109 від 25.12.03 (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом трьох звітних періодів до 25.03.04 в розмірі 59 грн.);

-           уточнена за жовтень 2003 року №1673217 від 06.02.04 на суму 86486,0 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом трьох звітних періодів до 25.03.04 в розмірі 52201 грн.);

-          за січень 2004 року №1809654 від 20.02.04 на суму 182063 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом трьох звітних періодів до 20.06.04 в розмірі 151128 грн);

-          за лютий 2004 року №1831122 від 22.03.04 на суму 70281,0 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом трьох звітних періодів до 22.06.04 в розмірі 50819,0 грн.);

-          за березень 2004 року №1873272 від 20.04.04 на суму 107983 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом одного звітного періоду до 20.05.04 в розмірі 70365,0 грн.);

-           за квітень 2004 року №1909143 від 20.05.04 на суму 99309 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом одного звітного періоду до 20.06.04 в розмірі 65501,0 грн.);

-          за травень 2004 року №1925333 від 21.06.04 на суму 161762 грн. (відшкодуванню підлягає сума відп. до ст.7 та 8 Закону про податок на додану вартість протягом одного звітного періоду до 21.07.04 в розмірі 82801,0 грн.);

Дані суми були заявлені Позивачем в якості позовних вимог відповідно до змісту позовної заяви, а також доповнення до позовної заяви і підтверджені банківськими виписками, митними деклараціями, податковими накладними за період липень 2003 року –травень 2004 року, що додані Позивачем до справи.

Відповідач 1 проти позову заперечив, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що внаслідок проведення документальної перевірки Позивача з питання відшкодування із бюджету податку на додану вартість за липень 2003 року, серпень 2003 року, вересень 2003 року, жовтень 2003 року, листопад 2003 року, грудень 2003 року, січень 2004 року, лютий 2004 року, березень 2004 року, травень 2004 року, встановлено і зафіксовано в акті перевірки від 02.08.04 №686/23-4/20794249, що ТзОВ „ХоСаРо” безпідставно віднесено до податкового кредиту податок на додану вартість за січень 2004 року в сумі 182063 грн., чим порушено пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.97 №168/97-ВР. За результатами проведення перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення №/0/19372 від 02.08.04р., яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2004 року в сумі 182063 грн.

Також, представник Відповідача 1 обґрунтовує свої заперечення стосовно позовних вимог тим, що право Позивача на податковий кредит та бюджетне відшкодування, які виникли за результатами отримання ним первинних документів від ПП „Центр торгівлі”, ТзОВ „Мавдо” та ПП „Оператор 2003” є непідтвердженим, оскільки, проведення зустрічних перевірок зазначених підприємств є неможливим з об’єктивних причин.

Таким чином, Відповідач 1 просить відмовити Позивачу у стягненні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за всі перелічені періоди, крім відшкодування за квітень 2004 року, відносно якого просить припинити провадження у справі.

В доповненні до позовної заяви №8 від 26.08.04 року Позивач просить визнати зазначене податкове повідомлення-рішення недійсним та збільшив позовні вимоги на суму відшкодування, зазначену в цьому рішенні (на суму 407402,00 грн.), а також об’єднати позовні вимоги, відповідно до положень ст.21 КАС України.

Також, представник Позивача стверджував, що Відповідач 1 при проведенні вищевказаної перевірки прийшов до неправильного висновку стосовно порушення Позивачем вимог пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” оскільки підприємства-контрагенти позивача, на час існування спірних взаємовідносин, були зареєстрованими в органах ДПС, як платники податку на додану вартість та своєчасно подавали звітність, первинні документи, що підтверджують правомірність включення суми податку до податкового кредиту за вказаний період, складені згідно з вимогами чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем 1, за наслідками перевірки Позивача було складено акт перевірки №686/23-4/20794249 від 02.08.04, в якому зазначено (стор.7 акта), що операції купівлі-продажу, по яких виписані підтверджуючі документи, що стали підставою для відшкодування ПДВ, є безтоварними, оскільки відсутні документи на передачу закуплених товарів на склад, відсутні картки складського обліку, документи про оренду складу та про транспортні перевезення.

З цього приводу Позивач пояснив, що названі документи були в наявності на підприємстві на час проведення перевірки, однак Відповідач 1 не вимагав їх представлення. На підтвердження цього Позивачем подано суду листи ДПІ у Шевченківському районі м.Львова про витребування документів для перевірки на шести аркушах, а також документи, що підтверджують реальність операцій купівлі-продажу, договори оренди приміщення, товарно-транспортні накладні.

Таким чином, висновок про безтоварність операцій, зроблений Відповідачем 1 є безпідставним.

Відповідно до пп. 1.7 статті 1 Закону України „Про податок на додану вартість” з наступними змінами та доповненнями, податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” (у редакції, що діяла на дату віднесення Позивачем до податкового кредиту спірної суми ПДВ) (надалі –Закон про податок на додану вартість) було визначено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України “ Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Отже, даний  Закон на дату здійснення Позивачем операцій з придбання товарів у ПП „Центр торгівлі”, ТзОВ „Мавдо” та ПП „Оператор 2003” визначав два випадки неможливості включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду: у разі, коли вартість придбаних товарі не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) чи основних фондів; у разі не підтвердження витрат по сплаті податку на додану вартість податковим накладними.

Судом встановлено, що податкові накладні, представлені Позивачем на підтвердження сум податку на додану вартість включених до податкового кредиту у спірному періоді, відповідають вимогам пп. 7.2.1 п. 7.2 статті 7 Закону про податок на додану вартість та наказу ДПА України „Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення” від 30.05.1997р. № 165. Такий ж висновок зроблено і Відповідачем 1 у акті перевірки №686/23-4/20794249 від 02.08.04 (стор.6 акта).

Факт оплати Позивачем вартості товару на користь згаданих контрагентів та правомірність віднесення Позивачем до складу валових витрат вартості придбаного позивачем товару Відповідачі не оспорюють.

З метою забезпечення всебічного, повного та об’єктивного дослідження обставин справи, судом залучено до розгляду справи в якості третіх осіб контрагентів Позивача - ПП „Центр торгівлі”, ТзОВ „Мавдо” та ПП „Оператор 2003”.

Як вбачається з матеріалів справи ПП „Центр торгівлі” було представлено свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи №377983 від 26.08.2003 року з відміткою державного реєстратора про припинення державної реєстрації даної юридичної особи від 27.12.2005 року Представником третьої особи ПП „Оператор 2003” в судове засідання було представлено довідку   про   зняття  з обліку  платника  податку. Враховуючи вимоги ст.48 КАС України та ст.104 Цивільного кодексу України такі особи не мають адміністративної процесуальної правоздатності та не можуть брати участі при розгляді справи. .   А  тому  провадження   у справі   в  частині  участі   ПП „Центр  торгівлі „   слід  закрити.

Представник третьої особи ТзОВ „Мавдо” представив в судове засідання Довідку від 30.08.04 №532/23-410/13822063/5243 ДПІ у Галицькому районі м.Львова „Про результати позапланової перевірки ТзОВ „Мавдо” з питань взаємовідносин з ТзОВ „ХоСаРо” за січень 2004 року” згідно з якою за результатами перевірки порушень не встановлено. Крім цього, представлено суду довідку № 23-410/13822063/86 „Про результати позапланової перевірки ТзОВ „Мавдо ЛТД” з питань взаємовідносин з ТзОВ „ХоСаРо” за період: червень, липень, вересень, жовтень 2003 року” та акт № 419/23-213/13822063 від 12.10.2005 року Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТзОВ „Мавдо ЛТД” за період з 01.01.2003 року по 31.06.2005 року, згідно яких порушень вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТзОВ „ХоСаРо” не встановлено.  Всі спірні суми включені третьою особою до податкових зобовязань.

Таким чином, судом встановлено, що сума податку на додану вартість включена Позивачем до податкового кредиту у спірному періоді належно підтверджена первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, зокрема, податковими накладними за період липень 2003 року –травень 2004 року, контрагенти Позивача - ПП „Центр торгівлі”, ТзОВ „Мавдо” та ПП „Оператор 2003”, на час видачі таких податкових накладних були зареєстрованими органами державної податкової служби у встановленому законодавством порядку як платники податку на додану вартість, а вартість придбаного товару, у складі ціни якого позивачем сплачено ПДВ, правомірно віднесена до складу валових витрат.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону про податок на додану вартість, у період, до якого відносяться спірні правовідносини, встановлювалось, що суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв’язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Згідно з пп. 7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону про податок на додану вартість, у разі коли за результатами звітного періоду сума, визначена згідно з підпунктом 7.7.1 цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. За бажанням платника податку сума бюджетного відшкодування може бути повністю або частково зарахована в рахунок платежів з цього податку. Таке рішення платника податку відображається в податковій декларації.

Суд вважає безпідставними доводи Відповідача 1 стосовно обов’язковості проведення зустрічних перевірок платників податків, з якими вступав у взаємовідносини Позивач, як обов’язкової умови для надання висновку органу державного казначейства для проведення відшкодування.

Відповідно до ст.19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

Статтею 2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”  на органи державної податкової служби покладено обов’язки щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, до якого відноситься і Закон України „Про податок на додану вартість”.

До компетенції державних податкових інспекцій Законом України „Про державну податкову службу в Україні” (статті 10, 11 Закону) віднесено забезпечення обліку платників податків, контроль за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів стосовно правильності визначення об’єктів оподаткування і обчислення податків. За змістом зазначених норм проведення зустрічних перевірок є обов’язком податкових органів, однак чинне законодавство не містить норм, які б ставили відшкодування податку на додану вартість у залежність від проведення податковими органами перевірок, а призначення податковим органом перевірки платника податку не може продовжити визначений Законом про податок на додану вартість строк відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість.

Судом встановлено, що Позивачем при збільшенні позовних  вимог другий раз заявлена вимога про відшкодування ПДВ за січень 2004 року по декларації №1809654 від 20.02.04 на суму 151128,0 грн. оскільки  така вимога міститься і у позовній заяві від 22.06.04 і у доповненнях до позовної заяви від 26.08.04.

Крім того, судом встановлено, що вимога експортного відшкодування за березень 2004 року у розмірі 70365,0 грн. (декларація №1873272 від 20.04.04) вже була предметом судового розгляду по справі №5/1480-9/164, по якій було винесено рішення від 06.07-09.07.04.

Тому, в частині відшкодування ПДВ за вказані  періоди   в  розмірі 221493,00 грн.    (151128,0 грн - ПДВ за січень 2004 року, 70365,0 грн. –ПДВ за березень 2004   )провадження у справі підлягає закриттю, відповідно до п.4 ст.157 КАС України.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Позивача.

Визнати   частково нечинним  податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №/0/19372 від 02.08.04   в  сумі    185909,00 грн.

В  стягненні суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 185909,00 грн. відмовити, оскільки  справа  знаходиться  на  повторному   розгляді і  сума   бюджетного  відшкодування    платнику відшкодована, що  підтверджується реєстром платників податків , яким відшкодовано ПДВ за рішенням суду та банківською випискою (а.с. 41,42 том 15), а  тому   позовні   вимоги    в  цій  частині    до  задоволення   не  підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 7 Закону України „Про податок на додану вартість” ст. 2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, ст.104 Цивільного кодексу України,  ст.ст. 17, 48, 69, 71, 122-124, 38-140, 151-154, п. 4ст 157, 162, 163, п.6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П  о   с   т   а   н   о   в   и  в:

1. Визнати   частково нечинним  податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №/0/19372 від 02.08.04   в  сумі   185909,00     грн.

2.  Закрити    провадження   у справі   в  частині  участі  у справі  ПП „Центр  торгівлі”

3. В частині відшкодування ПДВ  в  розмірі 221493,00 грн.  провадження у справі закрити.

4. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з державного бюджету на користь позивача  суми бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 185909,00 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Главою I “Апеляційне провадження” Розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                       Запотічняк О.Д.