ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007 р.
№ 15/700-23/79б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Поляков Б.М., –головуючого

Катеринчук Л.Й. (доповідач),

Мамонтова О.М.

розглянувши  касаційну скаргу
Науково-виробничого приватного підприємства «ГЮСС»

на ухвалу
та постанову
господарського суду міста Києва від 06.03.2007
Київського апеляційного господарського суду від 30.05.07

у справі
господарського суду
№ 15/700-23/79б
м. Києва

за заявою
ДК «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України»в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування»

до
Науково-виробничого приватного підприємства «ГЮCС»

про
визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника
Білан Т.В., дов. 28.121.2006 №2-9д

від боржника
Сомова І.Ю., дов. 19.06.2007

В С Т А Н О В И В  :

В провадженні господарського суду міста Києва знаходиться справа про банкрутство Науково-виробничого приватного підприємства «ГЮCС»(далі: «Боржника»), порушена ухвалою суду 27.10.2006 за заявою ДК «Укргазвидобування»НАК «Нафтогаз України»в особі газопромислового управління «Шебелинкагазвидобування»(далі: «Кредитор») за спрощеною процедурою в порядку статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі: “Закону”).

Справа неодноразово переглядалась різними судовими інстанціями. Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2007 скасовано постанову апеляційного суду та зазначено про необхідність перевірки належних доказів в обґрунтування відсутності боржника за адресою місцезнаходження  та припинення ним господарської діяльності , а у випадку відсутності правових підстав ведення провадження за спрощеною процедурою в порядку ст. 52 Закону зазначено про необхідність прийняття рішення про можливість здійснення подальшого провадження у справі за загальною процедурою, передбаченою законодавством про банкрутство (а.с. 60-63).

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду міста Києва від 06.03.2007 року у справі № 15/700-23/79-6 про банкрутство боржника суд перейшов до загальних судових процедур без урахування особливостей банкрутства відсутнього боржника, передбачених статтею 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; визнав розмір вимог кредитора - Дочірньої компанії "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" на суму 530 240,16 грн.; зобов'язав заявника подати оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника; призначив розпорядником майна арбітражного керуючого Дашка Олександра Івановича; зобов'язав арбітражного керуючого надати суду на затвердження реєстр вимог кредиторів боржника; призначив дату наступного судового засідання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, боржник звернувся до Київського  апеляційного  господарського  суду з  апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу підготовчого засідання та повернути кредитору заяву про порушення справи про банкрутство без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 апеляційну скаргу боржника було залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції було залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, боржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції, провадження у справі припинити, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 129 Конституції України, статей 9, 11, 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі: Закон), статей 4-2, 4-3, 54, 58, 63, 87 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову господарського суду, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Згідно з статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються тільки закону.

За приписами частини 2 статті 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" норми якого діють як норми спеціального права по відношенню до загальних норм господарського процесуального кодексу .

Згідно з частиною 1 статті 21, частиною 4 статті 22 ГПК України, сторонами в судовому процесі є позивачі та відповідачі, позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абзацу 21 статті 1 Закону сторони у справі про банкрутство є  кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Системний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що кредитор як представник сторони у справі про банкрутство та учасник провадження наділений правом зміни підстав або предмету поданої ним заяви до прийняття рішення суду відповідно до поданої ним заяви.

За приписами частини 3 статті 6 Закону справа про банкрутство порушується, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону безспірні вимоги кредиторів –вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 52 Закону у разі, якщо громадянин –підприємець - боржник або керівні органи боржника  - юридичної особи  відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до  органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій. Документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов’язань.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, справа про банкрутство боржника була порушена ухвалою суду 27.10.2006 за заявою кредитора за спрощеною процедурою в порядку статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Під час нового розгляду  справи після скасування прийнятого рішення про відкриття ліквідаційної процедури касаційною інстанцією, 05.03.2007 кредитор звернувся до суду з письмовою заявою в порядку статті 22 ГПК України та статей 6-8 Закону про здійснення провадження у справі про банкрутство боржника за загальною процедурою.

Судами встановлено, що заявлені ініціюючим кредитором вимоги до боржника в розмірі 530 240,16 грн. ґрунтуються на рішенні Господарського суду м. Києва від 07.04.2005 у справі № 26/172(18/98), документально підтверджуються, боржником не спростовані, сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, та не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, а, відтак, є безспірними та достатніми для порушення провадження у справі про банкрутство.

Доводи скаржника щодо порушення судом норм статті 52 Закону при переході до загальної процедури у справі про банкрутство боржника у зв’язку з не винесення ухвали про припинення процедури ліквідації колегією суддів вважаються необґрунтованими, виходячи з такого.

Постановою суду першої інстанції від 09.11.2006 боржника було визнано банкрутом, та відкрито ліквідаційну процедуру. Зазначена постанова була скасована постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2007, а відтак ліквідаційна процедура у справі про банкрутство боржника не була відкрита. Окрім того, кредитор скористався правом, передбаченим чинним законодавством щодо зміни підстав порушення провадження у справі про банкрутство.

Доводи скаржника про порушення господарським судом міста Києва права боржника приймати участь в судовому засіданні, колегією суддів відхиляються, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2007 року через канцелярію господарського суду міста Києва боржником було подано письмове клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 06.03.2007 року, на іншу дату у зв’язку із відрядженням директора боржника та неможливістю представляти інтереси боржника іншою особою, однак до нього не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в ньому обставин, зокрема, наказу про відрядження директора підприємства, копії штатного розпису підприємства, про що було зазначено судом апеляційної інстанції. Отже, судом було належно повідомлено скаржника про час та місце проведення судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів статей 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2007 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу науково-виробничого приватного підприємства «ГЮСС»залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 та ухвалу господарського суду міста Києва від 06.03.2007 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л. Катеринчук

О. Мамонтова