ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 червня 2007 р.

№ 2/250-Б

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

ПП “Прус”, м. Дніпропетровськ

на постанову  та ухвалу

від 22.02.2007 р. Житомирського
апеляційного господарського суду від 13.12.2006 р. господарського суду
Хмельницької області

у справі

№ 2/250-Б господарського
суду Хмельницької області

за заявою

ПП “Прус”, м. Дніпропетровськ

до

ДП “Ганнопільський спиртовий
завод”, с. Ганнопіль Славутського району

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

в судовому
засіданні взяли участь представники:

ПП “Прус”

П'ятигорець Ю.О., довір.;

ТОВ “Агровестпостач”

Лінник О.А., довір.;

та арбітражний керуючий

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
Хмельницької області знаходиться справа № 2/250-Б про банкрутство ДП
“Ганнопільський спиртовий завод”.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області за результатами підготовчого засідання від 13.12.2006 р.
(суддя Дячук Т.В.) визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора -ПП “Прус” до
боржника у сумі 524 344, 80 грн.  та
зобов'язано його подати до офіційного друкованого органу Верховної Ради України
чи Кабінету Міністрів України, у десятиденний строк, за свій рахунок,
оголошення про порушення справи про банкрутство. Крім того, введено процедуру
розпорядження майном ДП “Ганнопільський спиртовий завод” та  призначено розпорядника майна боржника
арбітражного керуючого ОСОБА_1

Постановою Житомирського
апеляційного господарського суду від 22.02.2007 р. (судді: Вечірко І.О. -головуючий,
Зарудяна Л.О., Ляхевич А.А.) апеляційну скаргу ПП “Прус” залишено без
задоволення, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 13.12.2006
р. -без змін.

Не погоджуючись з винесеними
судовими рішеннями, ПП “Прус” звернулося до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від 22.02.2007 р. та ухвалу господарського
суду Хмельницької області від 13.12.2006 р. в частині призначення розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Крім того, заявник касаційної скарги
просить розглянути пропозицію відносно призначення розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого ОСОБА_2 та передати справу на новий розгляд до господарського
суду Хмельницької області.

На думку заявника касаційної скарги,
судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема ст. ст. 1, 10, 13 Закону України “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі - Закон) та ст.
ст. 27, 43, 105 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, ініціюючим кредитором -ПП “Прус” було подано заяву з клопотанням
про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_2

В той же час, враховуючи те, що
боржник у справі є державним підприємством, на вимогу суду Державним
департаментом з питань банкрутства було двічі подано пропозицію щодо
призначення розпорядником майна у справі арбітражного керуючого ОСОБА_1

Кандидатуру розпорядника майна ДП
“Ганнопільський спиртовий завод” арбітражного керуючого ОСОБА_1 було також
підтримано Міністерством аграрної політики України.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону розпорядник
майна призначається у порядку, встановленому даним Законом.

Відповідно до цього порядку
розпорядник майна призначається господарським судом із числа осіб,
зареєстрованих державним органом з питань банкрутства як арбітражні керуючі
(абз. 1 ч. 2 ст. 13 Закону).

При цьому, кредитори мають право
запропонувати кандидатуру розпорядника майна, яка відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом (абз. 2 ч. 2 ст. 13 Закону).

Також, право запропонувати
кандидатуру розпорядника майна для державних підприємств або підприємств, у
статутному фонді яких частка державної власності перевищує двадцять п'ять
відсотків, щодо яких порушена справа про банкрутство належить державному органу
з питань банкрутства (ч. 2 ст. 2 Закону).

Втім, остаточне рішення щодо вибору
кандидатури розпорядника майна та його призначання приймає суд.

Таким чином, право вибору
кандидатури розпорядника майна залишається за господарським судом, виходячи з
пропозицій учасників справи (кредиторів, державного органу з питань
банкрутства).

Як вбачається з матеріалів справи,
враховуючи те, що майно боржника повністю є державною власністю, судом першої
інстанції призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого,
кандидатуру якого запропоновано державним органом з питань банкрутства, що не
суперечить приписам Закону.

Отже, доводи ініціюючого кредитора
в касаційній скарзі щодо незазначення судом першої інстанції мотивів, з яких
призначено кандидатуру арбітражного керуючого ОСОБА_1, є необґрунтованими.

Як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, виконання обов'язків арбітражного керуючого у попередній
справі про банкрутство цього ж боржника не перешкоджає арбітражному керуючому
бути призначеним у новій справі про його банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що
реєстр вимог кредиторів ще не був затверджений судом у справі, у зв'язку з чим,
посилання ініціюючого кредитора на те, що призначений судом розпорядник майна
боржника одночасно є і його кредитором, визнаються колегією суддів
безпідставними.

Крім того, відповідно до ст. 1
Закону орган, уповноважений управляти майном боржника, є учасником справи про
банкрутство.

Однак, брати участь у справі є
правом, а не обов'язком такої особи.

Таким чином, доводи касаційної
скарги не спростовують висновків попередніх судових інстанцій.

У зв'язку з чим, оскаржувані судові
рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають вимогам чинного
законодавства.

На підставі наведеного та
керуючись  ст. ст. 1, 2, 13 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом”, ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу ПП “Прус” залишити
без задоволення.

2.          Постанову Житомирського апеляційного
господарського суду від 22.02.2007 р. та ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 13.12.2006 р. у справі № 2/250-Б  залишити без змін.

Головуючий                                                                               Б.М.
Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко