ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"19" липня 2007 р.                                                            Справа №  02/3289а

м. Черкаси, 13 год. 35 хв.

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д.,  із секретарем судового засідання Давиденко В.Г.,

за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області Кучеренко О.І.,  представників сторін: позивача:  Слуцька Н.Ю. - за довіреністю,

відповідача:  Білан Л.М.  –за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси  справу

за позовом  прокурора Маньківського району в інтересах держави в особі Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до   відкритого акціонерного товариства “Санаторій Аквадар”

про стягнення 8 759 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено адміністративний позов  про стягнення з відповідача 8 759 грн.  заподіяних бюджету збитків у вигляді несплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у відповідача в 2006 році з мотивів порушення відповідачем вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Прокурор у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та пояснила,  що прокурор просить стягнути із відповідача 8 759 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами у відповідача в 2006 році  відповідно до статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні",  що не є збитками,  це слово вказане у позовній заяві помилково.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у заявленій сумі, заперечила проти доводів відповідача, стверджуючи, що відсутність у відповідача прибутку не має значення для даної справи,  оскільки Закон не ставить обов’язок підприємств по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів і їх фактичне працевлаштування у залежність від наявності у підприємства прибутку,  що підтверджується також судовою практикою з цього питання.

Відповідач у письмовому запереченні на адміністративний позов та представник відповідача у судовому засіданні заперечив  проти  позову з мотивів його  безпідставності та необгрунтованості, оскільки вказана у позові перевірка не проводилася, та з мотивів відсутності у відповідача прибутку, що він підтверджує  фінансовими документами за 2006 рік.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи прокурора і представників сторін, суд  встановив наступне.

Згідно статті 19 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі  -  Закон) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (далі - підприємства), у 2006 році встановлювався норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності  штатних працівників облікового складу за рік,  а якщо працювало від 8 до 25 осіб –у кількості одного робочого місця.

В частині 2 статті 19 вказано, що підприємства  самостійно розраховують  кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів  відповідно до нормативу,   встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.  При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до статті 20 Закону підприємства, де середньооблікова  чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду  соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на  відповідному підприємстві  за кожне робоче місце,  призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом.

В частині 4 статті 20 закону вказано,  що адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями  самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, у разі невиконання підприємством в 2006 році встановленого законом нормативу,  воно  зобов’язане було сплатити адміністративно-господарські  санкції  не пізніше 15 квітня 2007 року.

Відповідно до статті 20 закону спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Як вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік та не заперечується відповідачем, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в 2006 році у відповідача складала 100 осіб.   Отже,  для відповідача норматив на 2006 рік складав 4 робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається із матеріалів справи і визнається відповідачем, у нього в 2006 році  працювали 3 інваліди. Таким чином,  встановлений Законом норматив на 2006 рік не був виконаний відповідачем, суду не подано доказів створення відповідачем  в установленому законом порядку ще одного робочих місяця для працевлаштування інвалідів крім трьох наявних.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті  встановлено, зокрема,  що учасник  господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи  порушення правил здійснення господарської діяльності,  якщо не доведе, що він ужив всіх залежних  від  нього заходів  для недопущення господарського правопорушення.

У  частині 3 статті 19 Закону  вказано, що підприємства самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно статті 18 Закону  підприємства зобов’язані: 1)  виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів,  2)  надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну  для організації працевлаштування інвалідів,  3)  звітувати Фонду соціального  захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд  вважає, що  відповідач  не  довів створення ним у 2006 році ще одного робочого місця для працевлаштування інвалідів (крім наявних трьох).   Тому  суд  вважає правомірною вимогу  про стягнення із відповідача  адміністративно-господарських санкцій відповідно до статті 20 Закону за одне нестворене робоче місце для працевлаштування інвалідів.

Посилання відповідача на відсутність у нього прибутку в 2006 році суд вважає безпідставним та таким,  що не заслуговує на увагу,  оскільки  відсутність прибутку  не може впливати на обов’язок сплатити санкції у разі невиконання нормативу, так як Закон не ставить сплату адміністративно-господарських  санкцій у залежність від наявності прибутку - у частині 3 статті 20 Закону вказано джерело сплати санкцій, а не сама можливість  їх сплати.

Виходячи із даних Звіту відповідача про зайнятість інвалідів за 2006 рік, середня річна заробітна плата в 2006 році  у відповідача складала 8 759 грн.  Таким чином,  відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі  8 759 грн.

На підставі ст. 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню до Державного бюджету  України 87 грн. 59 коп. судового збору.

Виходячи з викладеного,  керуючись  ст.ст.  94, 160 –163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити  повністю.

2.  Стягнути із  відкритого акціонерного товариства “Санаторій Аквадар”

(20100, Черкаська область,  смт. Маньківка, вул. Лісова, 1,  ідентифікаційний код 21361759):

а) на  користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (м. Черкаси,  проспект Хіміків, 50)  адміністративно-господарські санкції в сумі  8 759 грн.;

б) в доход Державного бюджету України для зарахування на реєстраційний рахунок відділення державного казначейства у м. Черкаси № 0002, банк - Управління державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, через державну податкову інспекцію  –87 грн. 59 коп.  судового збору.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського  апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня  складення постанови в повному обсязі,  апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                            А.Д. Пащенко

Постанова складена в повному обсязі

та підписана  суддею 23.07.2007 року