ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.

№ 43/464-23/583-б

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Панової І.Ю.-головуючого

Заріцької А.О.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Міністерства оборони України

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007р.

у справі

№ 43/464-23/583-б господарського
суду м. Києва

за заявою боржника

Державного підприємства
"Укрконверс"

про

Визнання банкрутом

Розпорядник майна

ОСОБА_1

за
участю представників сторін:

від Міністерства оборони України та
від ДП " Укрконверс" -Аверков В.О.

від ТОВ " Вікор-Найт"
-Парсенюк В.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.
Києва від 27.02.2007 року у справі № 43/464-23/583-б,( суддя Демидова А.М.) на
підставі ч.1 ст.12 Закону України " Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
відкладений розгляд справи, викликані
в судово засідання учасники справи про банкрутство,  накладений арешт на майно (не житлові
приміщення) товариства з обмеженою відповідальністю "Вікор-Найт", яке
належить йому на праві власності і розташовано по вул. Мельникова, 81 в м.
Києві, а саме:  на нежилі приміщення ( в
літ. Б) загальною площею 1047,8 кв.м., що складають 41/100 частину від нежилих
приміщень в будинку площею 2588,4 кв.м. у м. Києві по вул. Мельникова 81. , а  також зобов'язано голову комітету кредиторів
боржника (товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-Трейд"
надати суду інформацію про наявність або відсутність у товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафта-Трейд" майна, яке було ним отримане за
мировою угодою від 16.12.2005 року, затвердженою ухвалою у даній справі від
20.12.2005 року або інформацію з доданням належних доказів про відчуження
вказаного майна.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007 у справі № 43/464-23/583-б апеляційну скаргу
задоволено частково, п.3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста
Києва від 27.02.2007  у справі №
43/464-23/583-б скасовано, в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаною
постановою суду апеляційної інстанції, Міністерство оборони України звернулось
до Вищого господарського суду України   з
касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007 у справі № 43/464-23/583-б.

Касаційна скарга мотивована тим,
що  судом апеляційної інстанції не
прийнято до уваги те, що в даному випадку є реальна загроза подальшого
відчуження майна , що зробить неможливим
виконання рішення господарського суду та повернення державного майна,
порушені норми процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України перевіривши матеріали справи та правову оцінку встановлених
обставин, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій  норм матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з викладених нижче підстав.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 14 червня 2005 року було порушено провадження   у
справі   №   43/464
про   банкрутство   державного
підприємства "Укрконверс"
за   заявою   останнього
в   порядку   ст.
51   Закону   України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом"

Ухвалою попереднього засідання
господарського суду м. Києва від 23 вересня 2005   року
визнані   кредитори  до
Боржника  із  відповідними  сумами
вимог  та затверджений реєстр
вимог кредиторів на загальну суму 2 989 787 грн. 46 коп.

Ухвалою  господарського суду м. Києва від  10 листопада 2005 року щодо  боржника
введена   процедура  санації,
керуючим   санації  призначений
керівник  Коробкін В.С., а  розпорядником майна - арбітражний
керуючий  ОСОБА_1

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що боржник звернувся до суду з клопотанням № 24/2007 від
27.02.2007 в якому  просив накласти арешт
на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю "Вікор-Найт"
по вул. Мельникова, 81 в м. Києві, отримане ним від одного із кредиторів
боржника - товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-Трейд", яке
в свою чергу отримало це майно від боржника за затвердженою ухвалою місцевого
суду від 20.12.2005 року мировою угодою, що в подальшому була скасована
Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2006 року. Свої вимоги боржник
обґрунтовував загрозою подальшого відчуження спірного майна. Ухвала
господарського суду в частині задоволення клопотання про накладення арешту на
майно ТОВ " Вікор-Найт" мотивована тим, що  відповідно до вимог ч.1 ст.12 Закону
господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у
справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо
забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням
розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити
укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника
передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам
або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону
України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами
України.

Статтею  66 ГПК України встановлено, що господарський
суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з
своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Апеляційним господарським  судом в постанові  встановлено, що у клопотанні боржника  про накладення арешту на майно ТОВ
"Вікор-Найт" відсутнє належне обґрунтування застосування такого
заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно. Так, боржник
обґрунтовував необхідність накладення арешту на спірне майно загрозою
подальшого його відчуження, проте не зазначив, як саме невжиття такого заходу
може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського
суду,  місцевим судом при прийнятті
оскаржуваної ухвали не досліджувалось та не з'ясовувалось питання, яким чином
відбувся перехід права власності на спірне майно від товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафта-Трейд" до товариства з обмеженою
відповідальністю "Вікор-Найт". У матеріалах справи відсутні належні,
відповідно до ст. 34 ГПК України, докази одержання спірного майна скаржником
від кредитора у даній справі, на які боржник посилається у своєму клопотанні, а
саме ухвала господарського суду м. Києва від 08.09.2006 р., якою було
затверджено мирову угоду між товариством з обмеженою відповідальністю
"Нафта-Трейд" та товариством з обмеженою відповідальністю
"Вікор-Найт". Боржником до клопотання про накладення арешту на майно
додана лише копія Реєстраційного посвідчення № 027839, яка є доказом реєстрації
спірного майна за скаржником на праві власності.

Відповідно до вимог ст.67 ГПК
України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що, виходячи зі змісту ст.67 ГПК України,
яка регулює можливість застосування арешту майна , що належить відповідачеві,
як заходу до забезпечення позову, арешт
передбачає  заборону
розпоряджатися вказаним майном, ст.67 ГПК України не передбачає можливості
накладення арешту на  майно  третіх
осіб.

Крім того, судом апеляційної
інстанції в постанові від 14 травня 2007 року встановив, що ТОВ "
Вікор-Найт"  не було  залучено місцевим господарським судом до
участі у справі про визнання банкрутом
ДП " Укрконверс", а оскаржувана ухвала господарського суду від
27.02.2007  була винесена за його
відсутності, оскільки про дату і місце судового засідання 27 лютого 2007 року
скаржник повідомлений не був , що підтверджується  матеріалами справи.

Згідно з ч.3 ст.104 ГПК України
порушення норм процесуального права є в будь якому  випадку підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду, якщо: справу розглянуто господарським судом за
відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце
засідання суду а також господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки
осіб, що не були залучені до участі у справі.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що правові підстави для скасування
постанови суду апеляційної інстанції відсутні,
апеляційний господарський суд в постанові при  перегляді ухвали місцевого господарського
суду щодо  розгляду клопотання про вжиття
заходів забезпечення, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних заходів та правомірно дійшов висновку про
скасування пункту про накладення арешту на майно (не житлові приміщення)
товариства з обмеженою відповідальністю "Вікор-Найт", яке належить
йому на праві власності і розташовано по вул. Мельникова, 81 в м. Києві.

Керуючись статтями 1117,
1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства
оборони України  залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2007р у справі № 43/464-23/583-б залишити
без змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді                                                                                                   А.О.
Заріцька

М.І.
Хандурін