ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"01" листопада 2007 р.
Справа № 6-22-25/251-04-4308

Одеський апеляційний господарський суд у складі суддів:

Головуючого                                Андрєєвої Е.І.

Суддів:                                        Тофана В.М..

Ліпчанської Н.В.

При секретарі                               Юзьковій І.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Печерського Л.М., Панасюка О.Ю.,

від ТОВ "Інтервіндоус"  –Курбанова Р.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль № 2"

на рішення господарського суду Одеської області від "07" вересня 2007р.

по справі № 6-22-25/251-04-4308

за позовом  Міського КП "Одеська теплоелектроцентраль № 2"

до 1. Спільного Українсько-Американського підприємства "Інтервіндоус" у формі ТОВ;

2. ДП "Джерело" спільного українсько-американського підприємства "Інтервіндоус" у формі ТОВ;

3.  Відділу державних реєстраторів Виконавчого комітету Одеської міської ради

про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ і державної реєстрації дочірнього підприємства.

Розпорядженням Голови Одеського апеляційного господарського суду № 131 від 09.10.2007р. справу передано до розгляду колегії у складі: головуючий суддя –Андрєєва Е.І., судді: Мацюра П.Ф., Ліпчанська Н.В.; розпорядженням № 140 від 16.10.2007р. проведено заміну судді Мацюри П.Ф. на  суддю Тофана В.М.

Суд  встановив:

У жовтні 2004 року Міське комунальне підприємство  «Одеська  теплоцентраль № 2»звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників Спільного українсько-американського підприємства «Інтервіндоус»у формі ТОВ, яке оформлене протоколом від 17.06.2002 р. № 1

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що являється співзасновником даного підприємства. На загальних зборах засновників Спільного українсько-американського підприємства «Інтервіндоус», що відбулися 17.06.2002р., було прийнято рішення про створення Дочірнього підприємства - «Джерело».

Позивач, як він послався, на загальних зборах засновників не був присутнім, не викликався. Однак, в протоколі всупереч фактичним даним зазначено про 100% явку засновників.

Оскільки прийнятим рішенням про створення дочірнього підприємства суттєво порушені його права та охоронювані законом інтереси, позивач просив визнати недійсним зазначене рішення  та визнати недійсною державну реєстрацію дочірнього підприємства «Джерело».

Заперечуючи проти позову, відповідач –спільне українсько-американське підприємство «Інтервіндоус»у формі ТОВ стверджувало, що позивач ніколи не був засновником даного підприємства, а тому його права і охоронювані законом інтереси прийнятим рішенням на загальних зборах, відносно якого заявлено позов, відповідачем не порушені.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.03.2006р. до участі у справі відповідачем залучено Дочірнє підприємство «Джерело».

За час розгляду справи господарський суд Одеської області своїми рішеннями від 07.12.2004 р. та від 21.03.2006 р. у позові відмовляв.

Одеський апеляційний господарський суд постановами відповідно від 30.05.2005 р. та від 21.12.2006 р. рішення місцевого суду скасовував та приймав нові рішення, якими позов задовольняв.

Постановами Вищого господарського суду України  від 21.12.2005 р. та від 04.04. 2007 р. рішення місцевого та постанови апеляційного судів скасовані, а справа всякий раз направлялась на новий розгляд з зазначенням  недоліків, що мали місце при попередньому розгляді справи та вказівкою на їх усунення..

Останнім оскарженим рішенням господарського суду Одеської області від 07.09.2007р. у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, його оскаржив позивач. В  апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог послався на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та на порушення норм матеріального та процесуального права.

Представники відповідачів ДП „Джерело” та відділу державних реєстраторів виконкому Одеської міської ради на судові засідання апеляційного господарського суду не з’являлись. Належним чином сповіщались. Що стосується ДП „Джерело”, то представник  СП «Інтервіндоус»пояснив, що дане підприємство ще фактично не працює. Тому апеляційну скаргу розглянуто у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  апеляційний господарський суд дійшов до наступного.

Скасовуючи рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів останньою постановою від 04.04.2007 року, Вищий господарський суд зазначив, що відповідно до ст.37 ЦК УРСР юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). Проте, зробивши висновок про правонаступництво позивача щодо прав учасника ТОВ «Інтервіндоус»ДАЕК «Одесобленерго»відокремлений структурний підрозділ Дирекція Одеської ТЕЦ-2, що будується, апеляційний господарський суд не врахував вимог зазначеної норми матеріального права та не встановив і не навів форми такого правонаступництва.

У той же час, як зазначив Вищий господарський суд, дійшовши висновку про наявність у позивача прав учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервіндоус»на час прийняття спірного рішення його загальних зборів через правонаступництво, апеляційний господарський суд не врахував вимог ст. 55 Закону України «Про господарські товариства, згідно якої при реорганізації юридичної особи учасники товариства, правонаступники мають переважне право вступу до цього товариства та, виходячи з них, не встановив обставин щодо вступу правонаступника до товариства. Разом з тим, як зазначив Вищий господарський суд, суд першої інстанції, приймаючи рішення, не з’ясував обставин, пов’язаних з прийняттям рішення загальних зборів учасників ТОВ СП українсько-американського підприємства «Інтервіндоус»від 11.01.2005 р. за протоколом № 1 про виключення позивача з товариства та зазначенням позивача учасником товариства в протоколі № 5 від 07.10.2004 р. про проведення загальних зборів товариства, і не наведено цим обставинам правової оцінки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступне.

09.08.1990 р. Корпорація (фірма) „Semi-Zero, Inc.” („Семі-Зеро, Інк.”) (США) разом з іншою американською фірмою “Pioneer Windows, Inc.”, які  діяли з американської сторони, та п’ять радянських підприємств та організацій, серед яких були Виробниче енергетичне об’єднання  „Одесаенерго”, Миколаївський глиноземний завод, уклали  угоду про створення та діяльність радянсько-американського спільного підприємства „Інтервіндоус” та затвердили Статут цього спільного підприємства, а 19.09.1990 р. зазначене підприємство внесено до Реєстру спільних підприємств, створених в СРСР за участю радянських та іноземних організацій, фірм і органів управління, що підтверджується довідкою зведеного валютно-економічного відділу Мінфіну СРСР №05-06-01 від 19.09.1990р.

04.01.1995 р. засновники затвердили нову редакцію статуту, що врахувала зміни у складі учасників СП „Інтервіндоус”,  які відбулися до 1995 р., та затвердила частки кожного з учасників спільного підприємства у статутному фонді.

Згідно п.3.14 Статуту СП „Інтервіндоус” в редакції 1995 р., загальний розмір статутного фонду товариства (100 %) складав 31 158 000 карбованців. Внесок корпорації „Semi-Zero, Inc.” до статутного фонду СП „Інтервіндоус” у грошовому вимірі до 04.01.1995 р з врахуванням того, що було повернуто малим підприємством „Віндоус”, складав фактично 25 462 000 крб і цьому внеску відповідала частка у статутному фонді товариства, що дорівнювала 81,7 %.

Виробниче енергетичне об’єднання „Одесаенерго”, свій вклад внесло як  радянська державна організація у вигляді об’єктів незавершеного будівництва недобудованої атомної станції у смт. Теплодар Одеської області, який оцінений та прийнятий учасниками СП „Інтервіндоус” до статутного фонду у розмірі 3 956000 карбованців. Цьому внеску відповідала частка розміром 12,7 %  від загального розміру статутного фонду спільного підприємства.

Внесок орендного підприємства „Миколаївський глиноземний завод” у статутний фонд СП „Інтервіндоус” оцінений у сумі 1 740 000 карбованців, якому дорівнювала частка у розмірі 54,6 %.

Господарським судом Одеської області правильно встановлені обставини справи щодо розмірів часток усіх учасників, які склали 100 % (81, % +12, % + 5,6 %) від величини статутного фонду товариства.

В 1995 р. на базі ВЕО „Одесаобленерго”  в процесі корпоратизації була створена ДАЕК „Одесаобленерго”.

Судом встановлено, що ДАЕК до складу спільного підприємства  „Інтервіндоус” не входила і корпоративних прав учасника в порядку, визначеному ст.55 Закону України „Про господарські товариства” не набувала.  Державну частку,  розміром 12,7 %, у статутному фонді відповідача від Міністерства енергетики та електрифікації України, тобто від державного органу, що здійснювало управління ВЕО та його корпоратизацію в ДАЕК, компанія  не отримувала.

Судом встановлено і те, що не передавались корпоративні права у СП „Інтервіндоус” у комунальну власність Одеської області.

Рішенням суду встановлено на підставі наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності, що державна частка, яка належала ВЕО «Одесаенерго»у статутному фонді СП «Інтервіндоус»до статутного фонду ВАЕК «Одесаобленерго»не входила та до комунальної власності Одеської області не передавалась, а залишилась в державній власності

Крім того, суд на законних підставах прийняв до уваги прийняте господарським судом Одеської області рішення від 19.05.2006 р. по справі № 32-15/230-05-6801 за позовом Корпорації „Semi-Zero, Inc.” США до СП україно-американського підприємства «Інтервіндоус» у формі ТОВ за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляли самостійних вимог на предмет спору: Регіонального відділення Фонду держмайна України по Одеській області, міського комунального підприємства «Одеська теплоцентраль № 2», Міністерства палива та енергетики України про визнання недійсними рішення зборів засновників установчого договору зі змінами та Статуту спільного українсько-американського підприємства «Інтервіндоус»у формі ТОВ.

Саме цим рішенням встановлено, що у зв’язку з реорганізацією ВЕО «Одесаенерго»відповідно до вимог ст.55 Закону України «Про господарські товариства»в акціонерне товариство, частка ВЕО «Одесаенерго»в статутному фонді відповідача повинна була перейти до правонаступника, яким є Фонд державного майна України, оскільки в процесі корпоратизації ВЕО «Одесаенерго»до статутного фонду новоствореної ДАЕК «Одесаобленерго»ця частка не увійшла. А що стосується рішення ДАЕК «Одесаобленерго»про передачу своїх прав засновника Одеській ТЕЦ-2, то така передача відбутися не могла в зв’язку з тим, що ДАЕК «Одесаоблаенерго»ніколи учасником СП «Інтервіндоус не була і відповідно не могла передавати свої права учасника іншим особам.

Таким чином предметом розгляду зазначеної справи, окрім інших вимог, були вимоги корпорації про безпідставне включення до складу учасників товариства «ОТЕЦ-2, що будується» і визнання недійсними : рішення зборів засновників СП українсько-американського підприємства «Інтервіндоус», оформленого протоколом № 5 від 27.08.1996 р.; установчого договору про створення та діяльність Спільного українсько-американського підприємства «Інтервіндоус» у формі ТОВ (нова редакція), укладеного 27.08.1996 р., а також подальших змін, внесених  до статуту та установчого договору.

Дане рішення залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2007 р., а ухвалою Верховного Суду України від 17.05.2007 р. відмовлено міському комунальному підприємству «Одеська ТЕЦ-2»в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 01.03.2007 р.

Відповідно до вимог ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться  знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Одеської області у справі за №№ 32-15/230-05-6801 встановлено, що міське комунальне підприємство «Одеська теплоелектроцентраль № 2»не є засновником спільного україно-американського підприємств «Інтервіндоус»у вигляді ТОВ.

При таких обставинах місцевий господарський суд і не повинен був доводити факти, які встановлені іншим рішенням.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано послався на те, що, оскільки позивач не є засновником спільного україно-американського підприємства «Інтервіндоус», як він на це посилався звертаючись з позовом, то прийняте цим підприємством рішення щодо створення та державної реєстрації дочірнього підприємства «Джерело»ні яким чином не порушило права та охоронювані законом інтереси позивача.

Приймаючи оскаржене позивачем рішення, місцевий господарський суд у відповідності з вимогами ч.1 ст. 111-12 та ст. 43 ГПК України виконав вказівки , що містяться в постанові касаційної інстанції, повно, об’єктивно  та всебічно встановив всі фактичні обставини справи у їх сукупності, дав обґрунтовану правову оцінку доводам як позивача так і відповідача, і прийняв законне та обґрунтоване рішення, з яким повністю погоджується судова колегія.

Посиланням та доводам позивача в апеляційній скарзі на те, що суд дійшов помилкового висновку, не основаному на фактичних обставинах справи, визнавши, що Одеське комунальне підприємство „Одеська теплоелектроцентраль-2” не є засновником спільного українсько-американського підприємства „Інтервіндоус”, дана належна оцінка місцевим господарським судом, рішенням господарського суду Одеської області від  19.05.2006 р. у справі № 32-15230-05-6801, яке є преюдиціальним для вирішення спору по даній справі, з чим погодилась судова колегія апеляційного суду, зазначивши про це в мотивувальній частині даної постанови.

Судова колегія не може погодитись з тлумаченням  позивачем в апеляційній скарзі вказівок Вищого господарського суду в постанові від 04.04.2007 р. що стосується  помилкового застосування місцевим судом фактів, викладених в постанові касаційної інстанції, якою скасовані рішення місцевого і апеляційного господарських судів, а справа, в якій брали участь не ті ж сторони,  направлена на новий розгляд , оскільки суд першої інстанції оскарженим рішенням цього і не робив. Суд обґрунтовано прийняв до уваги висновок, викладений в постанові Вищого господарського суду від 01.03.2007 р. у справі № 32-15/230-05-6801, якою прийнято остаточне судове рішення. При цьому місцевий господарський суд, приймаючи оскаржене рішення, обґрунтовано не брав до уваги установчі документи СП „Інтервіндоус” в редакції від 27.08.1966р. із змінами та доповненнями до них, оскільки рішенням господарського суду Одеської області від 19.05.2006 р. у справі № 32-15/230-05-6801, що набуло законної сили, про що в постанові вище вже зазначалося, ці документи визнані недійсними.

Посилання позивача на незаконність прийнятого судом рішення без залучення до участі Фонду держмайна по Одеській області також не приймається до уваги, оскільки  Фонд державного майна по Одеській області є одним із засновників спільного підприємства, представник якого виступає від імені всіх засновників. Даний спір не стосується окремо Фонду держмайна і ним не заявлені вимоги про залучення до участі у даній справі.

Відповідно до вимог ст.1 ГПК України підприємства, установи....мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Звертаючись з позовом, позивач послався саме на порушення його прав і охоронюваних законом інтересів при прийнятті спільним підприємством рішення про створення дочірнього підприємства „Джерело”.

Встановивши, що позивач не є засновником підприємства, а тому прийнятим рішенням його права та охоронювані законом інтересі не можуть бути порушені, суд на законних підставах відмовив позивачу у позові, а  тому його посилання у скарзі на те, що суд не розглянув вимоги по суті, є безпідставними.

Приймаючи до уваги викладене, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись  ст.ст.101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України,  суд, -

п о с т а н о в и в:

Рішення господарського суду Одеської області від "07" вересня 2007р. у справі № 6-22-25/251-04-4308 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Одеська теплоелектроцентраль № 2" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом одного місяця.

Головуючий                                                                        Е.І. Андрєєва

Судді:                                                                                В.М. Тофан

Н.В. Ліпчанська