ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2007 р.
11:00

Справа №  2/282/07

Суд в складі:

Судді  Моргуленко Т.Є., при секретарі судового засідання Соловйовій К.М., розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 46, під. 2;

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Ковалівка”, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ковалівка, вул. Першотравнева, 7;

про стягнення штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів у сумі 12426 грн. 42 коп.

за участю представників:

від позивача: Васильченко О.В., довіреність №04-25/43  від 16.01.07.;

від відповідача: представник не з’явився.

У судовому засіданні 16 липня 2007 р. судом було оголошено перерву до 18.07.07 р. об 11:00.

18 липня 2007 р. суд продовжив судове засідання після перерви.

Представник відповідача у судове засідання 18.07.07 р. з’явився та надав відзив по суті позову, в якому він позовні вимоги визнає в повному обсязі, але клопоче про розстрочення виконання рішення суду на рік, оскільки підприємство-відповідач є сільгоспвиробником та внаслідок засухи 2007 року зазнало значних матеріальних втрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, господарський суд, -

встановив

На підставі ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та п. 3, 5, 14 “Положення про робоче місце інваліда  і про порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1995 р. №314 (надалі - Положення), відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Ковалівка”, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ковалівка, повинен був створити робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, що на підприємстві відповідача складає 2 (два) робочі місця на 2006 р. і ввести їх в дію шляхом працевлаштування на них інвалідів.

З наданого відповідачем “Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 р.” (форма №10-П1) вбачається, що в 2006 р. на підприємстві не працював жоден інвалід. Тобто відповідач не виконав встановлений Законом норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів та не створив два таких робочих місця.

Згідно п 14 Положення, підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватись праця інвалідів.

За даними Головного управління праці та соціального захисту населення Миколаївської облдержадміністрації, Миколаївського обласного центру зайнятості, відповідач не звертався з проханням направити йому інвалідів для працевлаштування, в той час як п. 5 Положення саме на відповідача покладено обов’язок розробляти заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, інформувати центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно п. 3 Положення створеним вважається робоче місце інваліда, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Державного нагляду за охороною праці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Норми ч. 8 ст. 69 та ч. 1 ст. 177 Господарського кодексу України зобов’язують суб’єктів господарювання за рахунок своїх коштів створювати зазначену відповідно до Закону кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, спеціальні робочі місця для осіб з обмеженою працездатністю. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється Законом.

Відповідно до ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та п. 3 “Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1767 від 28 грудня 2001 р., у разі, якщо кількість працюючих інвалідів менша від встановленої нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Середньорічна заробітна плата на підприємстві відповідача у 2006 році складала 6174 грн. 36 коп., тому  позивач, на підставі ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, нарахував і просить стягнути з відповідача 12348 грн. 72 коп. штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів (6174 грн. 36 коп. середньорічна заробітна плата  * 2 нестворених робочих місця для інвалідів = 12348 грн. 72 коп.).

Штрафні санкції, згідно “Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”, сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітнім. Відповідач суму штрафних санкцій у розмірі 12348 грн. 72 коп. у встановлений законом строк добровільно не сплатив, отже зазначена сума підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 77 грн. 70 коп. пені, яка нарахована відповідачу відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та п. 2 “Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами та організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”.

Представник відповідача 18 липня 2007 р. надав відзив по суті позову, в якому він позовні вимоги визнає в повному обсязі, але клопоче про розстрочення виконання рішення суду на рік, оскільки підприємство-відповідач є сільгоспвиробником та внаслідок засухи 2007 року зазнало значних матеріальних втрат.

Представник позивача проти розстрочення виконання рішення суми боргу не заперечує.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 87, 94, 160, 162-163, 167, 254, 258 Кодексу адміністративного судочинства  України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Ковалівка”, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Ковалівка, вул. Першотравнева, 7 () 12348 грн. 72 коп. штрафних санкцій за одне нестворене робоче місце для інваліда та 77 грн. 70 коп. пені на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 46, під. №2, (, р/р 0006, одержувач: держбюджет Центрального району 50070000, МФО 826013, банк одержувача: ГУДКУ в Миколаївській області, призначення платежу: *;101;-; код платника; платежі до Фонду інвалідів за нестворені робочі місця за 2006 р.).

Розстрочити виконання судового рішення по стягненню боргу з відповідача рівними частинам строком на один рік, а саме:

Місяць
Сума, що підлягає стягненю:

Серпень 2007 р.
1035 грн. 35 коп.

Вересень 2007 р.
1035 грн. 35 коп.

Жовтень 2007 р.
1035 грн. 35 коп.

Листопад 2007 р.
1035 грн. 35 коп.

Грудень 2007 р.
1035 грн. 35 коп.

Січень 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Лютий 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Березень 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Квітень 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Травень 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Червень 2008 р.
1035 грн. 35 коп.

Липень 2008 р.
1037 грн. 57 коп.

Видати виконавчий лист.

Постанова у відповідності зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконавчий лист у відповідності зі ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України видається за заявою позивача після набрання законної сили рішенням господарського суду.

Суддя
Т.Є.Моргуленко