КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                           № 38/8

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі: Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Милькевич П.П. – голова правління;

від відповідача - Костишева В.Л. (дов. № 130 від 14.12.2006р.);

від третьої особи: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

на рішення Господарського суду м.Києва від 27.03.2007

у справі № 38/8

за позовом                               Об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба"

до                                                   Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

третя особа відповідача           Приватне підприємство "Н-Вест"

про                                                  визнання неналежним власником

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.03.2007р. у справі № 38/8 позов задоволено повністю.

Визнано відсутність права Регіонального  відділення  Фонду державного  майна України по м. Києву на майно багатоквартирного будинку №90 по вул. Червоноармійській в м. Києві.

Зобов’язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву припинити дії з розпорядження майном багатоквартирного будинку № 90 по вул. Червоноармійській в м. Києві.

Визнано недійсним договір оренди № 48 від 09.02.2002р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Приватним підприємством “Н-Вест”.

Стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба" державне мито в сумі 85 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи в судове засідання не з’явився. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення  учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення суду  першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників  сторін.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши представників позивача та відповідача, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2005р. у справі №36/327 зобов’язано Відкрите акціонерне товариство "Київський маргариновий завод" передати за актом приймання-передачі будинок №90 по вул. Червоноармійській в м. Києві з балансу Відкритого акціонерного товариства “Київський маргариновий завод” на баланс Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба” разом з відповідною технічною документацією (інвентарна справа, акт приймання в експлуатацію), плани зовнішніх мереж та інші документи, що стосуються будинку.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що всі квартири в будинку № 90 по вулиці Червоноармійській в м. Києві, які належать до житлового фонду, приватизовані та належать фізичним особам - членам Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба”. Враховуючи, що мала місце приватизація всіх квартир будинку № 90 по вул. Червоноармійській, то одночасно з нею до нових власників - фізичних осіб у відповідних частках перейшло право власності і на всі допоміжні приміщення в цьому будинку.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2005р. у справі №36/327 набрало законної сили та є чинним., доказів зворотного відповідачем не надано.

Разом з тим, набуття членами Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба” прав власності на квартири в будинку №90 по вулиці Червоноармійській в м. Києві підтверджується також договорами купівлі-продажу, міни, дарування, свідоцтвами про право власності, тощо (т. 1, а.с. 95-102).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України “Про приватизацію державного житлового фонду” власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно п. 1.1 рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004р. допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і таке інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Відповідно до ст. 1 Закону України “Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку” допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, в'їзна група тощо). Неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Статтею 19 Закону України “Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку” встановлено, що спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном.

Таким чином, місцевим господарським судом вірно зазначено, що відповідно до наведених вище норм чинного законодавства, при приватизації громадянами державного майна квартир у багатоквартирних будинках, допоміжні приміщення цих будинків, які складають неподільне майно співвласників будинку одночасно та безоплатно передаються у спільну власність громадян, при цьому будь-якого підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребується.

Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва у справі №36/327 від 28.01.2005р., зобов’язано ВАТ “Київський маргариновий завод” передати за актом приймання-передачі будинок № 90 по вул. Червоноармійській в м. Києві з свого балансу на баланс Позивача разом з відповідною технічною документацією, плани зовнішніх мереж та інші документи, що стосуються будинку.

Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба” було зареєстровано згідно розпорядження Московської районної державної адміністрації 27.08.1998р. (Свідоцтво про державну реєстрацію від 27.08.1998р.).

Відповідно до п. 4 Статуту Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку “Дружба”, затвердженого Протоколом № 1 від 22.07.1998р. загальних зборів Об’єднання, до спільної часткової власності членів об’єднання належать допоміжні приміщення будинку: тамбури, вестибулі, вітальні, сходові клітки, міжквартирні коридори, холи, горища, приміщення технічних поверхів, приміщення підвалів, приміщення для зберігання обладнання, колясочні та інші приміщення будинку, технічне обладнання будинку, несучі та огороджуючи конструкції, міжповерхові, надпідвальні та горищні перекриття, парапети, фронтони, люки та інші виходи на дах, елементи архітектурного оздоблення будинку, балкони та лоджії, належні до будинку будівлі і споруди, елементи благоустрою при будинкової території, інші частини та елементи будинку, які призначені для користування всіма його мешканцями.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з моменту приватизації всіх квартир будинку № 90 по вул. Червоноармійській та створення їх об’єднання, до нових власників (фізичних осіб) у відповідних частках перейшло право власності і на всі допоміжні приміщення в цьому будинку, тобто з 1998 року, та знаходяться у спільній частковій власності членів ОСББ “Дружба”.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Статтями 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України “Про власність” жодний державний орган не має права втручатись у здійснення власником, а також особами, переліченими у пункті 5 статті 48 цього Закону, їх правомочностей щодо володіння, користування й розпорядження своїм майном або встановлювати не передбачені законодавчими актами України додаткові обов’язки чи обмеження.

Таким чином, виключно власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, державний орган не має право втручатись у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Всупереч наведеним вище нормам чинного законодавства України,  відповідачем з ПП “Н-Вест” укладено договір від 09.02.2002р. № 48 на оренду нежитлової споруди, відповідно до п. 1.1 якого Відповідач передає, а Третя особа приймає в строкове платне користування нежитлову споруду загальною площею 28,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська (Червоноармійська), 90, і надається для використання під магазин (торгівля непродовольчими товарами).

Тобто, відповідач розпорядився чужим майном, шляхом передачі в оренду третій особі, яке знаходиться у спільній частковій власності членів ОСББ “Дружба”.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про відсутність у відповідача прав власності на неподільне майно будинку № 90 по вул. Червоноармійській у м. Києві підлягають задоволенню, оскільки таке право позивача заперечується відповідачем, шляхом розпорядження майном останнього.

Крім того, апеляційна колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом про необхідність виходу за межі заявлених позовних вимог, шляхом визнання недійсним договору.

Так, відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Як було зазначено вище, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПП “Н-Вест” укладено договір від 09.02.2002р. № 48 на оренду нежитлової споруди, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Васильківська (Червоноармійська), 90.

Предметом зазначеного договору оренди (нежитлової споруди), як встановлено і місцевим господарським судом так і апеляційним господарським судом, є майно, що знаходиться у спільній власності членів ОСББ “Дружба”.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що договір від 09.02.2002р. № 48 на оренду нежитлової споруди, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та ПП “Н-Вест” суперечить ст.41 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 48, 56 Закону України “Про власність”, а отже підлягає визнанню недійсним.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано беззаперечних доказів на підтвердження тих доводів, на які він посилається в апеляційній скарзі та запереченнях проти позовних вимог.

Згідно зі ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва  від 27.03.2007р. у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 27.03.2007р. у справі  № 38/8 - без змін.

Матеріали справи № 38/8 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді