ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 46/550

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Мележик Н. І., Плюшка І. А., за участю представників сторін: позивача –Бєляєва В. М. дов. № 63-4 від 9 січня 2007 року, відповідача –Лободи Г. Г. дов. № 29/15-622 від 7 лютого 2007 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Національної академії СБУ на постанову Київського апеляційного господарського суду від 25 червня 2007 року у справі господарського суду м. Києва за позовом Департаменту забезпечення  Адміністрації Державної прикордонної служби України до Національної академії СБУ про спонукання до виконання обов’язку в натурі,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Департамент забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до господарського суду з позовом до Національної академії СБУ про спонукання до виконання обов’язку в натурі.

Посилаючись на невиконання відповідачем зобов’язання за договором №184 від 27 грудня 2002 року про спільну діяльність щодо залучення інвестицій для будівництва житла для військовослужбовців Прикордонних військ та Національної академії Служби безпеки України, просив зобов’язати останню виконати належним чином свої зобов’язання за договором шляхом передачі Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України житла (квартир) на суму 2544703 гривні 33 коп., що відповідає 34 квартирам загальною площею 1906,86 квадратних метрів.

Рішенням господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25 червня 2007 року рішення господарського суду скасовано.

Позов задоволено.

Національну академію СБУ зобов’язано передати Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України житло (квартири) на суму 2544703 гривні 33 коп. загальною площею 1906,86 квадратних метрів відповідно до умов договору від 27 грудня 2002 року № 184 про спільну діяльність щодо залучення інвестицій для будівництва житла для військовослужбовців Прикордонних військ та Національної академії Служби безпеки України та додаткової угоди до вказаного договору від 27 грудня 2002 року № 1/187, укладених між Державним комітетом у справах охорони державного кордону України та Національною академією Служби безпеки України.

У касаційній скарзі Національна академія СБУ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення місцевого господарського суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст.ст. 4, 430 ЦК УРСР та ст.ст.11, 204, 526, 1130 ЦК України.

Заявник зазначає, що договір про спільну діяльність між сторонами носить загальний характер про наміри сторін, позивач не вніс до спільної діяльності жодного матеріального активу, тобто, не інвестував будівництво житла, тому у відповідача не виникло зобов’язання за цим договором передати житло, побудоване без участі позивача.

Вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 27 грудня 2002 року між Управлінням будівництва та інвестицій Державного комітету у справах охорони державного кордону України (правонаступником якого є Державна прикордонна служба України) та Національною академією Служби безпеки України були укладені договір про спільну діяльність щодо залучення інвестицій для будівництва житла для військовослужбовців Прикордонних військ та Національної академії СБУ № 184 та додаткова угода до цього договору № 1/187, предметом яких є спільна діяльність щодо залучення інвестицій на будівництво житла для військовослужбовців та членів їх сімей.

Місцевим господарським судом також встановлено, що вказані договір та додаткова угода до нього містять обов’язок позивача передати Національній академії СБУ відповідне доручення на залучення інвестицій; інші положення вказаних угод не носять зобов’язального характеру, а фактично є положеннями про контрольні функції та права позивача.

Довіреність № 13/1-1295-А від 27 грудня 2002 року, видана позивачем відповідачу, діяла лише 4 дні –до 31 грудня 2002 року.

Факт реальної передачі квоти на залучення інвестицій позивачем суду не підтверджено.

Також позивач у суді не надав доказів реальної участі в спільній діяльності за вказаним договором по залученню інвесторів та інвестицій для будівництва житла.

Разом з тим, відповідач здійснював будівництво житла для військовослужбовців Служби безпеки України за договором № 137 від 25 вересня 2002 року, укладеним без участі позивача, з ТОВ «Інвестжитлобуд», за три місяці до укладення угод між сторонами у справі.

За таких обставин місцевий господарський суд вірно застосував ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність», постанову Кабінету Міністрів України №171 від 15 лютого 2002 року і прийшов до правильного висновку про необґрунтованість вимог позивача на суму 2544703 гривні 33 коп.

Висновок суду апеляційної інстанції про підставність вимог у зв’язку з частковим виконанням відповідачем умов договору, а саме –передачею квартир загальною площею 339,53 кв. метрів на суму 455296,67 гривень і підписанням акту звірки розрахунків з визначенням суми боргу, є помилковим з мотивів, наведених судом першої інстанції, та з урахуванням того, що правовідносини з передачі 339,53 кв. метрів житла і вчинення акту звірки не є предметом спору у даній справі, а судом апеляційної інстанції не перевірялися доводи відповідача щодо законності та обґрунтованості цих дій.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, постанова Київського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду законне і обґрунтоване, а тому зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 25 червня 2007 року.

Рішення господарського суду м. Києва від 19 березня 2007 року залишити без зміни.

Головуючий                                                                                                Т. Козир

Судді                                                                                                            Н. Мележик

І. Плюшко