КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2007                                                                                           № 18/19

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.04.2007

у справі № 18/19 (Мандриченко О.В.)

за позовом                               Заступник військового прокурора Центрального регіону України

до                                                   Відкрите акціонерне товариство "Завод "Маяк"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 26507,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 04.04.2007 року № 18/19 позов заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах  Міністерства оборони України до ВАТ „Завод „Маяк” про стягнення 26507,67 грн. задоволений частково.

Не погоджуючись з  рішенням в частині стягнення пені, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм  матеріального , просить його  частково скасувати.

Представник позивача проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити їх без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов  наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи,  26.01.2004р. позивач та відповідач уклали договір № 41/7/554/ВП-2004, за умовами якого позивач приймає на себе зобов’язання щодо забезпечення підпорядкованим йому представництвом відповідача № 5277 надання послуг з контролю якості продукції згідно з додатком № 1 та її приймання відповідно до вимог нормативно-технічної документації та інших умов, вказаних у договорах на постачання продукції.

Згідно ст.ст. 525,526  ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Позивач виконав зобов’язання, але відповідач розрахувався за послуги частково, в зв’язку з чим виникла заборгованість в розмірі 22368,37 грн., яку останній не оспорює.

Заперечуючи проти стягнення господарським судом пені, в якості штрафних санкцій відповідач посилається на те, що строк позовної давності для стягнення пені сплинув, а тому задоволення позовних вимог в цієї частині необхідно відмовити.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Стаття 549 ЦК України передбачає що, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Штрафні санкції за порушення умов договору відображені в п.6.2 укладеного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 258ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З розрахунку позивача, наданого до позовної заяви вбачається, що розмір пені за порушення зобов’язань , обчислений  з урахуванням строків позовної давності, тому заперечення відповідача з посиланням про  їх сплив необґрунтовані.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що  апеляційна  скарга не обґрунтована і не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду  не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ВАТ „Завод „Маяк” залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва № 18/19  від  04.04.2007-без змін.

2.          Матеріали справи повернути, доручити   господарському суду  м. Києва  видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

21.06.07 (відправлено)