ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

20.08.07р.

Справа № А37/239(А23/283)-07

за позовом  Приватного підприємства "Вібур", с. Вільне, Криворізького району, Дніпропетровської області

до  Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області

про скасування податкового повідомлення - рішення № /3 від 21.05.2007 р

Суддя                     Кеся Н.Б.

При секретарі с/з Усік І.В.

Представники:

від позивача:     Писанко О.О.    дов  від 11.10.2006 року

від відповідача: Михайлов О.В. дов № 3/79/10/10 від 09.01.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Вібур" (далі –позивач) звернулося з позовом до  Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області (далі –відповідач) і просить суд  визнати недійним  податкове повідомлення – рішення № /3 від 21.05.2007 року, винесене  відповідачем.

В обґрунтування  позову  позивач посилається  на те, що  відповідач  неправомірно нарахував  податок  з доходів фізичних осіб  за виплатами, які  є відшкодуванням  витрат  повіреного за договором  підряду  і  згідно з п/п. 4.3.2 п. 4.3 ст. 4 Закону України „Про  податок з доходів фізичних осіб” включив до складу  загального  місячного або  річного оподатковуваного  доходу.

Відповідач  проти позову  заперечує, посилаючись на те, що  спірні  витрати  визначені  позивачем  як витрати  на відрядження,  добові, які  можуть  бути  сплачені  лише  працедавцем  в трудових  правовідносинах. Позивач  не є  працедавцем, а  доручена фізичним   робота –не є  відрядженням,  тому  ці  виплати  є додатковим  матеріальним благом  і підлягає  оподаткуванню на підставі п/п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Заслухавши пояснення  представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 20.10.2006 року № 001362/23-33416549 „Про  результати  виїзної планової  перевірки  ПП „Вібур” з питань  дотримання  вимог податкового,  валютного та іншого законодавства за період 12.10.2005 року по  30.06.2006 року” відповідачем прийнято  податкове повідомлення –рішення  № /3   від 21.05.2007 року, яким  нарахований  податок  з доходів фізичних осіб  на суму 530,0 грн. та застосовані  штрафні санкції  на суму 1061,06 грн.

Фактичними підставами  для  нарахування  податку  є наступні факти згідно з актом перевірки.

Згідно договору  найму  транспортних засобів  № 115/1 від 14.11.2005 року між  ТОВ „Парк Плюс” (наймодавець) та ПП „Вібур”  (Наймач) наймодавець  зобов’язується  протягом  строку   договору  за  плату  передавати у користування  наймачеві  транспортні засоби (автомобілі) в  справному  технічному  стані  з  екіпажем, який  не припиняє   трудові  відносини  з наймодавцем.

Згідно з договором  наймачеві  сплачується  орендна плата , яка  складається, зокрема, з розміру  заробітної  плати  водіїв.

Покладення на ПП „Вібур” витрат  на  відрядження договором  не передбачено.

В ході  проведення  перевірки  09.10.2006 року надано  договори-доручення  б/н від 14.11.2005 року на Сагайдака С.Г.,  Савченко А.М., Бабіча І.І., Поклада В.В.,  МАлича А.В., Євангеліста О.М.,  Захарчика  В.О., Камінського І.А., Кляча С.М.,  Пічкіна А.М., згідно яких ПП „Вібур” доручає цим  повіреним  особам здійснювати від імені  і за рахунок ПП „Вібур” всі дії, пов’язані з перевезеннями  вантажу  на автотранспорті  орендодавці. ПП „Вібур” забезпечує виконавців  грошовими  коштами,  які  необхідні  для оплати  проїзних квитків та добовими на відрядження.

Так,  згідно авансового звіту   Савченко А.М.  від 14.11.2005 року № ВИБ-000004 нараховані та виплачені  витрати  на відрядження  в сумі  18,0 грн. по посвідченню  про його  відрядження  до м. Дніпропетровська  на  1 добу  14.11.05 року  ТОВ „ТВ” для отримання  товару. Безпідставно  відшкодовано 18,0 грн.

Всього  протягом  спірного періоду встановлено 164 таких  випадки на загальну суму  4018,00 грн. Донараховано  податку  з доходів  фізичних осіб  в сумі 530,53 грн., утому числі: листопад 2005 року –25,74 грн; грудень 2005 року –49,14 грн., січень 2005 року –42,25 грн., лютий 2006 року –52,00 грн., березень 2006 року –71,50 грн., квітень 2006 року –84,50 грн., травень 2006 року –114,40 грн., червень 2006 року –91,00 грн.

В акті перевірки зазначається про порушення позивачем вимог п/п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”.

Відповідно до п/п. 4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” до складу  загального   місячного   оподатковуваного   доходу включаються  дохід, отриманий платником податку від його працедавця як  додаткове благо (за винятками, передбаченими пунктом 4.3 цієї статті), а саме, зокрема, у вигляді суми  грошового  або  майнового  відшкодування   будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що підлягають обов'язковому відшкодуванню згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим Законом.

Якщо додаткові  блага  надаються особою,  що не є працедавцем платника податку, чи особою, яка діє від імені або за дорученням такого працедавця, то такі доходи прирівнюються з метою оподаткування до подарунків з їх відповідним оподаткуванням.

Таким чином, будь-які витрати фізичної особи з відшкодування її витрат за цивільно-правовими договорами є доходом такої особи і підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

Позивачем  зроблені  виплати водіям, які згідно  з умовами  однотипних договорів  доручень та нормами  ст. 1007 Цивільного Кодексу   України є відшкодуванням витрат  повіреного за  договором  доручення. Таким чином,  вплати  за цими  договорами  належать  до  цивільно - правових     відносин і не можуть бути витратами на відрядження, оскільки водії не є працівниками позивача.

В той же час у п/п.4.2.9 п.4.2 ст.4 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб” зроблено посилання на те, що доход, отриманий фізичною особою не у працедавця, підлягає оподаткування як подарунки. Сплата податку за таким доходом регулюється статтею 14 зазначеного Закону, яким передбачено, що кошти,  майно,  майнові чи  немайнові  права,  вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються за правилами, встановленими цим Законом для оподаткування спадщини. В свою чергу оподаткування спадщини регулюється ст.13 вказаного Закону, який має градацію за ставками з огляду на види об’єкту та суб’єктів оподаткування.

Проте, в акті перевірки відсутнє обґрунтування ставки податку відповідно до статей 13,14 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб”, що унеможливлює перевірку дотримання відповідачем правил оподаткування при винесенні спірного повідомлення-рішення.

Таким чином, спірне  податкове повідомлення –рішення не можна визнати  обґрунтованим, що є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст. 94, 160-163,  п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити .

Визнати недійсним   податкове повідомлення –рішення Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції Дніпропетровської області  № /3 від 21.05.2007року.

Стягнути з Державного бюджету України  на користь Приватного підприємства "Вібур" судові витрати в сумі  3,40 грн

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                       Н.Б.Кеся

Постанову підписано в повному обсязі 27.08.2007 року