ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

21.02.07
Справа №14/302/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі: Акімовій Т.М.

за участю представників:

від позивача:
Уразова С.О., дов. №399 від 13.02.2007, юрист;

відповідача:
Марчук В.В., паспорт СВ №036888 від 08.07.1999, директор;

Дьяченко  В.В., дов. б/н від 14.02.2007;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні
скарги Приватного підприємства «Панацея», м. Енергодар Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від
16.11.2006 по справі №14/302/06

за позовом Державного закладу «Спеціалізована
медико-санітарна частина №1», м. Енергодар Запорізької області

до відповідача Приватного підприємства «Панацея», м.
Енергодар Запорізької області

про усунення перешкод в користуванні майном

Рішенням господарського суду Запорізької області від
16.11.2006 (суддя - Хоролець Т.Г.) задоволено позов ДЗ «Спеціалізована
медико-санітарна частина №1» до ПП «Панацея» про усунення перешкод в
користуванні майном шляхом виселення
орендаря  із спірного приміщення.

Рішення мотивовано приписами Закону України «Про оренду
державного та комунального майна», умовами договору оренди та додатковими
угодами до нього.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом, відповідач
звернувся до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційними
скаргами.

На підставі розпорядження голови Запорізького
апеляційного господарського суду №512 від 20.02.2007 справу прийнято до
розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді: Шевченко Т.М.
(доповідач), суддів: Радченко О.П., Яценко О.М.

В апеляційних скаргах заявник зазначає, що судом першої
інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального та процесуального
права. Заявник вважає, що рішення господарського суду має бути скасовано на
підставі п. 2 ч. 2 ст. 104 ГПК України, так як відповідач не був повідомлений
належним чином про розгляд справи в господарському суді, стверджує, що на його
адресу також не надходило матеріалів позовної заяви, в позові не зазначено
посаду особу, яка підписала позовну заяву. Вважає вимоги позивача
безпідставними, так як договір оренди пролонговано відповідно до його умов.
Більш того, скаржник вважає позивача неналежним орендарем з тих  підстав, що у орендодавця  на час укладення договору оренди і додаткових
угод до нього  були відсутні  правовстановлюючі документи на майно, що є
предметом договору оренди. Просить скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 16.11.2006 та залишити позов без розгляду.

В судовому засіданні повноважний представник відповідача
підтримав доводи апеляційних скарг, надав письмові пояснення та копії платіжних
доручень про сплату орендної плати, як доказ, на його думку, належного
виконання орендарем  умов договору
оренди.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив з підстав,
викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу: стверджує, що він є
належним позивачем у справі, про закінчення терміну дії договору відповідача
повідомляв в передбачені договором та законом строки. До відзиву долучив копії
документів в підтвердження обставин, на які посилається у відзиві, в тому числі
докази в підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву. Вважає
апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а
рішення господарського суду без змін.

За клопотанням представників сторін судове засідання
проводилось без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому
засіданні 21.02.2007  за згодою
представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У
відповідності до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський  суд,
переглядаючи рішення в апеляційному порядку,  користується правами, наданими суду першої
інстанції.

Згідно зі ст.
101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши
матеріали справи, апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників
сторін,  суд встановив:

21 вересня 2004 року між Спеціалізованою
медико-санітарною частиною (орендодавець) та ПП «Панацея» (орендар) був
укладений Договір оперативної оренди майна №2, за умовами якого
орендодавець  по  акту прийому-передачі  передає орендарю в тимчасове користування
окреме приміщення площею 20 кв.м, розташоване на 4 поверсі Головного
корпусу  СМСЧ №1 за адресою: м. Енергодар
Запорізької області, пр.Будівельників,33.

Відмова
орендодавця від продовження орендних правовідносин з відповідачем з  причин використання  майна у власних потребах та незгода відповідача
звільнити спірне приміщення стало підставою звернення позивача до
господарського суду з відповідним позовом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду, проаналізувавши на підставі фактичних обставин
справи застосування судом норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому задоволенню, в силу наступного:

Як
вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 26.10.2006
року  було порушено провадження у справі
№14/302/06 та призначено розгляд на 16.11.2006 року на 12-00 год. Господарський
суд прийняв рішення в першому судовому засіданні, тобто 16.11.2006, за
відсутністю відповідача, що підтверджується протоколом судового засідання від
16.11.2006  (а.с.49).

Відповідно до ст. 77 ГПК України, господарський суд
відкладає в межах встановлених законом процесуальних строків розгляд справи,
коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін.

Господарський суд не виконав приписи закону, розгляд
справи не відклав. Згідно зі ст. 104 ГПК України, безумовною підставою для
скасування рішення місцевого господарського суду є наступне: порушення норм
процесуального права, а саме, справу розглянуто господарським судом за
відсутністю будь якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце
засідання суду.

Представник відповідача в судовому засіданні був
відсутній, доказів повідомлення його належним
чином про час  розгляду справи в
матеріалах справи немає, твердження відповідача про те, що він не отримав
ухвалу господарського суду  про порушення
та призначення слухання справи на 16.11.2006, а тому не  з'явився в судове засідання,  не спростовані при розгляді справи
апеляційним судом.

Тобто, спір розглянуто за відсутністю відповідача, який,
як свідчать матеріали справи, не був повідомлений належним чином про час
розгляду справи, що є підставою, відповідно до п.2 ч. 2 ст. 104 ГПК України,
для скасування судового акту.

Враховуючи допущені місцевим господарським судом
порушення норм процесуального права, рішення господарського суду підлягає
скасуванню. Таким чином, апеляційна скарга частково підлягає задоволенню: в
частині скасування рішення.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційний
господарський суд повторно розглядає справу.

Оцінивши у  сукупності всі докази, що містяться в
матеріалах справи та надані  додатково
сторонами, колегія суддів прийшла до висновку, що по суті господарським судом
спір вирішено правильно, вірно застосовані норми матеріального права та
обґрунтовано задоволені позовні вимоги, виходячи  з наступного.

Як
вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним господарським судом,
21.09.2004 між Спеціалізованою медико-санітарною частиною №1 - Орендодавець
(позивач у справі) та Приватним підприємством "Панацея" - Орендар
(відповідач у справі) укладено Договір оперативної оренди майна №2.

За умовами зазначеного договору Орендар прийняв у
строкове платне володіння та користування окреме приміщення площею 20 кв.м,
розташованого на 4 поверсі Головного корпусу поліклініки Спеціалізованої
медико-санітарної частини №1, що знаходиться в м. Енергодар Запорізької
області, пр. Будівельників, 33. (п.1.1. договору).

Факт передачі орендованого майна підтверджується актом
приймання-передачі, підписаного сторонами (п.1.3. договору) (а.с. 12).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.5 Договору оренди, строк дії
договору встановлено на одинадцять місяців з подальшою пролонгацією, з моменту
підписання договору. У разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення
або зміну договору після закінчення строку його дії протягом місяця, він
вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах.

Додатковими
угодами №2/а від 04.01.2005 року та № 4/а від 01.03.2006 року  сторонами внесені зміни до Договору оренди в
частині зміни назви установи - орендодавця та його реквізитів, а саме: в
Преамбулі Договору оренди замість СМСЧ №1 зазначено ОП СМЧ №1 ГП «НАЕК «Енергоатом»
(додаткова угода від 04.01.2005., а.с. 15). Згідно змісту Додаткової угоди №4/а
від 01.03.2006 у преамбулі Договору оренди
орендодавцем визначено Державне підприємство «СМЧ №1» (а.с.16).

Як договір
оренди так і додаткові угоди підписані орендарем і орендодавцем та скріплені
печатками.

Матеріали справи свідчать, що договір оренди двічі
сторонами був пролонгований  відповідно
до його умов. В подальшому орендодавець не погодився на продовження договору
оренди, про що повідомив відповідача, як цього вимагають умови Договору оренди
та приписи закону. Як свідчать листи, що направлені на адресу відповідача
(№1158 від 13.06.2006, №1336 від 13.07.2006, №1351 від 18.07.2006), позивач
вказував про закінчення дії договору оренди з 21.07.2006 та необхідність
повернення майна. Відповідач не заперечував в судовому засіданні проти факту
отримання ним вказаних листів, тобто йому було відомо про наміри позивача не
продовжувати дію договору оренди після 21.07.2006. Зазначені обставини
підтверджуються також листами відповідача, направленими ним позивачу у
відповідь на повідомлення про припинення договору оренди у зв'язку зі спливом
терміну його дії (а.с. 98-99).

У відповідності до ст. 2 Закону України “Про оренду
державного та комунального майна” орендою є засноване на договорі строкове
платне користування майном,   необхідним
орендареві для  здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до
ст. 17  ЗК «Про оренду державного та
комунального майна», термін договору оренди визначається за погодженням сторін.
Згідно зі ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”,
договір оренди припиняється, окрім іншого, у разі закінчення строку, на який
його було укладено.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про
правомірність тверджень позивача, що договір оренди від 21.09.2004 припинив
свою дію 21.07.2006  відповідно до умов
Договору оренди та приписів закону.

Стаття 27
названого вище Закону вказує, що, у разі закінчення строку дії договору,
орендар зобов'язаний повернути орендодавцю об'єкт оренди на умовах, зазначених
у  договорі оренди.

Аналогічні приписи містяться у ст. 785 ЦК України,
відповідно до якої у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний
негайно повернути орендодавцю річ  у
стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу або у стані,
який було обумовлено в договорі.

В підпункті "ж" п.4.2 Договору оренди
визначено, що Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцю орендоване майно на
наступний день після закінчення строку оренди, згідно акту приймання-передачі.

Згідно зі ст. 48 Закону України “Про власність” власник
може вимагати усунення будь яких порушень його права. Положення щодо захисту
права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але
володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного
управління, або на інший підставі, передбаченій законом чи договором. В даному
випадку права позивача володіти, користуватися та розпоряджатися спірним майном
ґрунтуються на його праві власності на зазначене майно, що підтверджується  Наказом Міністерства охорони здоров'я України
та Міністерства палива та енергетики України № 567/549 від 27.10.2005, Актом
приймання-передачі, Наказом Міністерства Палива та енергетики України від
01.11.2005, №558, Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.04.2006
№226 та від 11.05.2006 № 78-0 , Свідоцтвом про право власності та  про реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Відповідач був належним чином повідомлений про
закінчення строку дії договору та звільнення орендованого приміщення, що
підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, однак в порушення умов
договору та  вимог діючого законодавства,
у добровільному порядку не звільнив орендоване
приміщення і не передав його позивачу за актом прийому-передачі,  про що свідчить Акт №1 від 24.07.2006
(а.с.21). Неповернення відповідачем предмету договору оренди порушує права
орендодавця (власника) володіти  та
користуватися спірним приміщенням.

За таких обставин, вимоги позивача про зобов'язання
відповідача усунути перешкоди у користуванні Державним закладом «Спеціалізована
медико-санітарна частина№1» майном шляхом звільнення відповідачем займаного ним
окремого приміщення площею 20 кв.м на 4 поверсі Головного корпусу з
поліклінікою, розташованого за адресою: Запорізька область,  м. Енергодар
пр.Будівельників,33 є обґрунтованими, доведеними, заснованими на законі,
договорі і підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для
задоволення позову  спростовуються  вищенаведеним та наступним:

В матеріалах
справи містяться докази направлення та отримання відповідачем  копії позовної заяви. В судовому засіданні
були підтвердженні повноваження особи, яка підписала позов. Отже, правові
підстави для залишення позову без розгляду, відсутні.

Твердження
відповідача, що позивач не є стороною спірного договору оренди, тому не має
повноважень щодо припинення договору оренди, а повідомлення про закінчення дії
договору оренди направлялись неналежним орендодавцем, спростовані матеріалами
справи та поданими позивачем доказами. Так, Договір оренди на спірне приміщення
був укладений 21.09.2004 Спеціалізованою медико-санітарною частиною №1, яку в
подальшому було перетворено в Державне підприємство «Спеціалізована медична
частина №1» (а.с. 24), у зв'язку з чим Додатковою угодою №4/а від 01.03.2006
були внесені відповідні зміни до
Договору оренди  (а.с. 16),
орендодавцем визначено Державне підприємство «СМЧ №1». Саме ним направлялись повідомлення
відповідачу при  закінчення  строку договору оренди.

04.10.2006 зареєстровано Статут Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна частина № 1", засноване на державній
власності за юридичною адресою м. Енергодар, Будівельників 33, органом
управління є Міністерство охорони здоров'я України. Пунктом 6.2 Статуту зазначено,
що майно Закладу закріплено за ним на праві оперативного управління відповідно
до вимог законодавства України. Розділом 3 Статуту визначено, що Заклад може
від свого імені укладати договори та угоди, здавати в оренду рухоме та нерухоме
майно, у порядку та згідно з чинним законодавством.

В судовому засіданні представник позивача надав
пояснення щодо повноважень головного лікаря ДЗ «СМЧ №1» та представив
документи, з яких вбачається, що Наказом МОЗ № 226 від 14.04.2006, п.4,
була/продовжена дія трудового договору з в.о. начальником - головним лікарем ДП
«СМЧ №1» України Кульпіною Л. А., згідно зі ст. 36 КЗпП України, а Наказом МОЗ
№78-0 від 11.05.2006 були внесені зміни до наказу МОЗ №226 від 14.04.2006,
пунктом 1.1. до пункту 4 наказу МОЗ №226 від 14.04.2006, згідно якого посади
виконуючих обов'язки начальників - головних лікарів ДП «СМЧ» були перейменовані
на начальників - головних лікарів ДЗ «СМСЧ №1». На підставі вищевказаних
наказів та Статуту ДЗ «СМСЧ №1», п.7.1. та п.7.2. підпункту 10, «Начальник -
головний лікар ДЗ «СМСЧ №1» має право розпоряджатися майном закладу у межах,
визначених законодавством та цим Статутом».

Крім того, 23.08.2006 Виконавчим комітетом
Енергодарської міської ради видано свідоцтво №803 про право власності на
медичний комплекс, розташований за адресою м. Енергодар Запорізької області,
пр.Будівельників,33. В свідоцтві зазначено, що в цілому медичний комплекс
належить Державі Україна в управлінні Міністерства охорони здоров'я України (в
повному господарському віданні) державного підприємства "Спеціалізована
медична частина №1".

Також, з врахуванням вищенаведеного, необхідно
зазначити, що процес реорганізації підприємства не позбавляє позивача права
власності на  майно та статусу
орендодавця  за  договором оперативної оренди майна №2 від
21.09.2004.

Отже, на час звернення до господарського суду та
розгляду справи судом апеляційної інстанції належним позивачем є Державний
заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина №1».

Твердження відповідача про те, що відсутність у позивача
на час укладення спірного договору оренди і на час направлення листів про його
припинення документів,  підтверджуючих
його право власності на спірне майно, позбавляє його права вимагати повернення
майна, не засноване на законі. Так, правовідносини між сторонами випливають з
орендних відносин, стороною у Договорі оренди є позивач, який вправі вимагати
виконання зобов'язань, відповідно до умов договору та приписів законів, які
регулюють спірні відносини. Крім того, матеріалами справи підтверджено право
власності позивача на спірний об'єкт.

В судовому засіданні відповідач надав платіжні доручення
в підтвердження факту сплати ним за користування приміщенням. Обов'язок
орендаря здійснювати оплату за
користування майном  до його
повернення орендодавцю випливає з приписів закону і не свідчить про
продовження  дії договору оренди.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити
наступне: виходячи з матеріалів справи та пояснень представника позивача
стосовно листа від 06.11.2006 №2316, направленого на адресу відповідача з
зазначенням реквізитів Позивача, позивач мав намір повідомити відповідачу про
правильні реквізити, в тому числі р/ рахунок, на який відповідач, не звільняючи
спірне приміщення, продовжував вносити плату за його користування. Зазначений
лист не можна розцінювати як згоду на продовження орендних правовідносин з
відповідачем. Більш того, на цей час у господарському суді вже було порушено
справу про виселення відповідача із спірного приміщення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати
покладаються на відповідача по справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 99,
101-105  ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного підприємства «Панацея», м.
Енергодар Запорізької області, задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від
16.11.2006 по справі №14/302/06 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Зобов'язати Приватне підприємство "Панацея"
усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення з окремого приміщення
площею 20 кв.м, розташованого на 4 поверсі Головного корпусу поліклініки
Спеціалізованої медико-санітарної частини №1, що знаходиться у м. Енергодар
Запорізької області, пр.Будівельників,33 на користь Державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна частина №1". Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства "Панацея"
на користь Державного закладу "Спеціалізована медична частина №1" 85
грн. 00 коп. державного мита, 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Запорізької
області.

Постанова оформлена відповідно до ст. 84 ГПК
України  01.03.2007.