ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

03.07.07                                                                                           Справа  № 6/188-4515

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

суддів                                                                      Процик Т.С.

Юрченка Я.О.

розглянув апеляційну скаргу Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль № 15073/7/10-015 від 26.02.2007 року (далі Тернопільська ОДПІ, м. Тернопіль)

на постанову Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2007 року

у справі № 6/188-4515

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт»,                м. Тернопіль (далі ТзОВ «Стар Софт», м. Тернопіль)

до відповідача: Тернопільської ОДПІ, м. Тернопіль

про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення

За участю представників:

від позивача – Паронов С.В. –директор, Кудінова Т.І. - представник

від відповідача –Лисий Я.І. –старший державний податковий інспектор юридичного відділу

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2007 року у справі № 6/188-4515 задоволено позовні вимоги ТзОВ «Стар Софт», м. Тернопіль: скасовано податкове повідомлення - рішення Тернопільської ОДПІ   № /0/51750 від 15.08.2006 року.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що у відповідності до норм Закону України «Про податок на додану вартість», зважаючи на від’ємне значення різниці між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту в травні 2006 року, фактичну сплату отримувачем товарів (ТзОВ «Стар Софт») суми податку на додану вартість по спірній господарській операції, позивачем правомірно віднесено 15603,20 грн. податку на додану вартість до суми бюджетного відшкодування; щодо решти 7649,80 грн. суми заявленої до бюджетного відшкодування, то податковим органом у представлених документах, зокрема: акті перевірки, рішеннях про результати розгляду первинної та повторної скарги, запереченнях на позов не зазначено суті порушень зі сторони позивача, які призвели до неправильного її визначення.

Тернопільською ОДПІ подано апеляційну скаргу № 15073/7/10-015 від 26.02.2007 року, в якій просить постанову суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема скаржник зазначає, що при прийнятті постанови господарським судом неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи та невірно застосовано норми Закону України «Про податок на додану вартість».

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

26 липня 2006 року Тернопільською ОДПІ проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Стар Софт»по питанню правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку на додану вартість за період з 01 травня по 31 травня 2006 року, про що складено акт № 14367/23-623/21133679 від 09.08.2006 року.

На підставі даного акту перевірки державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення - рішення від 15.08.2006 року № /0/51750, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість в сумі 23253,00 грн.

При проведенні перевірки податковою інспекцією встановлено порушення позивачем вимог пп. 7.2.1, пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 та п. 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість».

Як вбачається з акту перевірки, позивачем у поданій в червні 2006 року декларації за травень 2006 року заявлено до бюджетного відшкодування 15603,20 грн. податку на додану вартість по податковій накладній № 1415 від 05.04.2006 року, виписаній ТзОВ «Тернопіль-Онлайн».

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі усної домовленості між ТзОВ «Тернопіль-Онлайн»та ТзОВ «Стар - Софт», позивачу по видатковій накладній № РН-0001415 від 05.04.2006 року, відпущено машину друкарську вартістю 93619,00 грн. (в т.ч. 15603,20 грн. ПДВ).

За наслідком операції позивач, який є платником податку на додану вартість, отримав на вказану суму податкову накладну № 1415 від 05 квітня 2006 року. Сума податку на додану вартість по зазначеній податковій накладній відображена позивачем в реєстрі придбаних товарів, робіт та включена до податкового кредиту за квітень 2006 року. Оплата вартості одержаної комп'ютерної техніки позивачем проведена, що стверджується актом перевірки та копіями платіжних доручень, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом, а бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із змістом пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 вищенаведеного Закону України податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а отже позивач сплатив 15603,20 грн. податку на додану вартість, включених в ціну товару, вартість якого згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»підлягала внесенню до складу валових витрат.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-          або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-          або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 вищезазначеного Закону України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні такої різниці та за відсутності податкового боргу попереднього періоду, отримана сума зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду. Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченого отримувачем товарів у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме декларації ТзОВ «Стар Софт»за квітень 2006 року, різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у квітні 2006 року мала від'ємне значення, у зв'язку з чим перейшла до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (травня 2006р.).

Отже, судом першої інстанції, обґрунтовано зазначено, що у відповідності до вищенаведених норм Закону України «Про податок на додану вартість», зважаючи на від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту в травні 2006 року, фактичну сплату отримувачем товарів (ТзОВ «Стар Софт») суми податку на додану вартість по спірній господарській операції, позивачем правомірно віднесено 15603,20 грн. податку на додану вартість до суми бюджетного відшкодування.

Щодо решти 7649,80 грн. суми заявленої позивачем до бюджетного відшкодування, то судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом у представлених документах, зокрема: акті перевірки, рішеннях про результати розгляду первинної та повторної скарги, запереченнях на позов не зазначено суті порушень зі сторони позивача, які призвели до неправильного її визначення.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідачем не подано судовій колегії доказів, що стали б підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що постанова Господарського суду Тернопільської області прийнята з дотримання норм податкового законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 200, 205, 206 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В:

1.          Постанову Господарського суду Тернопільської області від 07.02.2007 року у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.