ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11" жовтня 2007 р.
Справа № 12/189/07

Одеський апеляційний господарський суду у складі колегії суддів:

головуючого судді  В.Б.Туренко

суддів  Л.І. Бандури, Л.В. Поліщук

при секретарі судового засідання – О.О. Соломахіній

за участю представників сторін:

від позивача –І.Ю.Мельников

від відповідача –А.В.Ельсон, О.М.Мурзака

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області

на  рішення господарського суду Миколаївської області від 15.05.2007р.

у справі № 12/189/07

за позовом Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області

до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Т.Г.Шевченка

про стягнення 15210.00грн.

встановив:

24 жовтня 2005 року між Первомайським відділенням ДСО ВДСО при УМВС України в Миколаївській області, яке є філією Відділу Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області, та Приватним сільськогосподарським підприємством ім.Т.Г.Шевченка укладено договір               № 055/616 на охорону земельних ділянок з посівами рослин, що містять наркотичні засоби. Додатками № 1,2,3 до договору визначено дислокації об’єктів  охорони, вимоги щодо інженерно-технічного обладнання об’єктів, які передаються під охорону, підписані протоколом узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони. У подальшому 23.06.2006р., 2.08.2006р., 28.08.2006р. сторони підписали додаткові угоди № 1, 2, 3 до вказаного договору (а.с.9-20, 59-62, 68).

Відділ Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в квітні 2007 року звернувся з позовом про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства ім.Т.Г.Шевченка 15210.00грн. –заборгованості  за надані у червні, липні, серпні 2006 року послуги охорони, яка складається із заборгованості за транспортні витрати в сумі 12510.00грн. (у т.ч. за VI.06р.- 841.00грн.,VII.06р.- 8526.00грн.,VIII.06р.-3143.00грн.); заборгованості за послуги по охороні складу для зберігання та очистки маку в сумі 1830.00грн. (додаткова угода № 2 від 2.08.2006р.); заборгованості за послуги по охороні місця знищення відходів переробки маку в сумі 870.00грн. (додаткова угода № 3 від 28.08.2006р.).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач послався на те, що оплату послуг по охороні здійснював відповідно до умов договору та додаткових угод, а також поряд з цим забезпечував харчування працівників охорони на рівні із своїми механізаторами, виділяв бензин для автомобілів позивача і кожний ранок здійснював зміну постів охорони своїм автотранспортом, а тому у нього відсутня будь-яка заборгованість (а.с.93-95).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 15.05.2007р. (суддя Семенов А.К.), яке оформлено відповідно до вимог ст.84 ГПК України 1.08.2007р., позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 2700.00грн. основного боргу та 47.95грн. судових витрат. В іншій частині позову відмовлено з тих мотивів, що останнім не доведено наявність боргу за транспортні витрати в сумі 12510.00грн. (а.с.188-189).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач 5.09.2007р. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати в частині відмовлених позивних вимог, позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи, на неповне дослідження наданих доказів. Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги з причини несвоєчасного отримання рішення, яке задоволено судовою колегією, згідно ст.ст.53, 93 ГПК України, про що зазначено в ухвалі від 18.09.2007р.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу від відповідача не надійшли.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Предметом даного спору є стягнення оплати за послуги охорони, які були надані у червні, липні, серпні 2006 року. Так, позивач просив стягнути транспортні витрати в загальній сумі 12510.00грн.

Відповідно до п.2 договору № 055/616 від 24.10.2005р. на охорону земельних ділянок з посівами рослин, що містять наркотичні засоби, в кінці кожного календарного місяця, а також по закінченню строку дії договору, сторонами підписується акт виконаних робіт. Протоколом узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони, який є додатком № 3 до договору, сторони передбачили, що транспортні витрати оплачуються  із розрахунку 1 грн. за 1км. пробігу кожним задіяним автомобілем, згідно акту виконаних робіт (а.с.9зв., 19).

Відповідно до двосторонніх актів прийому-здачі виконаних робіт                 № ПМ-0002174 за червень 2006 року, № Пм-0002172 за липень 2006 року, загальна вартість охорони об’єкту склала за VI.06р.- 43650.00грн.(у т.ч. ПДВ), VII.06р.-250520.00грн. (у т.ч. ПДВ) - а.с.71, 72,  за VIII.06р. такий акт відсутній. У рахунках-фактурах № Пм 055/616 від 30.06.2006р.,  від  25.07.2006р. транспортні витрати за VI.06р. визначені в сумі 1930.00грн., за VII.06р. взагалі не зазначені (а.с.123,125).

З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути транспортні витрати за VI.06р. в сумі 841.00грн. –різниця між загальним пробігом службового автотранспорту позивача 2771км., що дорівнює 2771.00грн. та сплаченою відповідачем сумою 1930.00грн.; за VII.06р.-8526грн. та VIII.06р.-3143.00грн., виходячи із загального пробігу автотранспорту у ці періоди. В обґрунтування чого позивач надав дорожні листи     № 448, 482, 564, 437, 485, 567, 464, 507, 589, 465, 508, 590 (а.с.35-46), які суд першої інстанції ретельно дослідив і дійшов висновку про недоведеність тієї обставини, що зазначений у них автотранспорт  використовувався  для надання послуг по охороні саме ПСП  ім. Т.Г.Шевченка і ці листи не є відповідно до ст.34 ГПК України допустимими доказами, оскільки за домовленістю  сторін допустимим доказами для доведення сум транспортних витрат згідно Протоколу  узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони, є акти виконаних робіт.

Судова колегія погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, так як він відповідає фактичним обставинам справи і додатково зазначає наступне. У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що єдиними доказами транспортних витрат є дорожні листи, які залучені до матеріалів справи. Між тим, у дорожньому листі  за № 482 (а.с.36) пробіг за місяць складає 2374км., а у дорожньому листі за тим же номером (а.с.120) цей показник становить 2877км. Аналогічні розбіжності містять дорожні листи за         № 485 (а.с.39, 116),  № 507 (а.с.42, 114), № 508 (а.с.45, 112), № 567 (а.с.40, 117),      № 589 (а.с.43, 115), № 590 (а.с.46, 113), причину цих розбіжностей представник позивача пояснити не міг. Крім того, судова колегія дослідила шляхові листи (а.с.137-185) і дійшла висновку, що вони теж не є допустимим доказами з тих  же підстав, з яких не визнані такими доказами дорожні листи.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності боргу відповідача за транспортні витрати в сумі 12510.00грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 1830.00грн. та 870.00грн., місцевий господарський суд прийняв до уваги розрахунки вартості охорони об’єктів, дислокації, протоколи узгодження договірної ціни, акти виставлення постів міліції на охорону, акти зняття постів міліції і визнав вимоги в цій частині правомірними. Під час розгляду апеляційної скарги відповідач пояснив, що вважає обґрунтованим стягнення з нього зазначених сум.

З урахуванням викладеного, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 15.05.2007р. у справі

№ 12/189/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом одного місяця з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя                                                    В.Б. Туренко

Суддя                                                                        Л.І. Бандура

Суддя                                                                                  Л.В.Поліщук