КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2007                                                                                           № 42/158

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Ніколаєв Г.О. (строк дії довір. сплинув),

від відповідача - Головня М.А. (за довір.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву

на рішення Господарського суду м.Києва від 25.04.2006

у справі № 42/158

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства "Черкаський комбінат хлібопродуктів"

до                                                   Державного комітету України з державного матеріального резерву

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення боргу, ціна позову 23971,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду передані позовні вимоги про стягненняз відповідача на користь позивача понесених витрат в розмірі 23971,38  грн.  (у відповідності до заяви про збільшення позовних вимог), пов’язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного матеріального резерву в період з 01.09.2005 р. по 01.04.2006 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.04.2006 р. у справі №42/158 позов було задоволено повністю.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення  скасувати повністю, оскільки вважає, що воно прийнято судом в порушення норм матеріального права, у справі прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне дослідження судом обставин справи, зокрема судом не досліджено порядок проведення розрахунків між сторонами, встановлений умовами договору. Зокрема, відповідач стверджує, що умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що розрахунки між сторонами проводяться шляхом заліку заборгованості між Комітетом та Міненерго. Інший спосіб, крім проведення заліку договором не передбачений. А відтак підстав для стягнення боргу за надані послуги з відповідального зберігання безпосередньо з відповідача є відсутніми.

Ухвалою від 21.08.2006 р. апеляційне провадження у справі  №42/158 було зупинено в зв’язку з призначенням у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою встановлення фактичного розміру витрат позивача, понесених ним в зв’яжу із збереженням матцінностей держматрезерву у спірний період. Проведення судово-бухгалтерської експертизи було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою від 06.09.2007 р. апеляційне провадження у справі №42/158 поновлено в зв’язку із надходженням експертного висновку та матеріалів справи до суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,  дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та обґрунтовано задовольнив позов, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 01.01.1999 р. між сторонами був укладений договір про відповідальне зберігання, у відповідності до предмету якого позивач здійснював відповідальне зберігання матцінностей державного резерву протягом 01.09.2005 р. по 01.04.2006 р. У зв’язку з чим витрати позивача за вказаний період склали 23971,38  грн. (підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами, актами контрольної перевірки наявності, якісного стану, умов зберігання, обліку та звітності зерна державного резерву від 8 квітня 2005 р., актами виконаних робіт), що зокрема, відповідає поданому позивачем розрахунку боргу.

Зі змісту договору вбачається, що строк виконання обов’язку відповідачем з проведення розрахунку умовами договору не встановлений.

Листами №№ 139/01-9 від 6 березня 2006 р., 169/01-9 від 1 квітня 2006 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату боргу за надані послуги зі зберігання, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як визначено Законом, протягом семи днів розрахунок не провів.

В пункті 2.1. договору сторони визначили, що обов’язок відповідача -  відшкодовувати витрати позивача по їх зберіганню, виходячи із  розрахунку   2,50   грн. за тонно-місяць зберігання фактичної кількості матеріальних цінностей державного резерву.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами  договору, колегія приходить до висновку, що сторони чітко визначили порядок здійснення розрахунку за послуги зберігання, а також субєкта, на якого покладається такий обовязок, зокрема, відповідача. А тому, доводи відповідача щодо необгрунтованості позовних вимог в частині стягнення боргу з відповідача, через ймовірне проведення взаємозаліку заборгованості між відповідачем та Міненерго, судовою колегією не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не є обгрунтованими і не підтверджується матеріалами справи.

Крім того, судова колегія приймає до уваги результати проведеного експертного дослідження №9850 від 12.06.2007 р., у відповідності до якого встановлено, що витрати позивача по зберіганню матцінностей в спірний період (з 01.09.2005 р. по 01.04.2006 р.) складають 54356,29 грн., що документально й розрахунково підтверджується.

Також експертом з’ясовано, що проведений позивачем розрахунок фактичних витрат по зберіганню за спірний період в сумі 54356,29 грн., в т.ч. розрахунок узгоджених сторонами договору від 01.01.1999 р. фактичних витрат в сумі 23971,38 грн. – виконано вірно.

На час розгляду судом першої інстанції спору відповідачем обов’язок зі сплати заборгованості за отриманя послуги не виконано

Статтею 417 ЦК УРСР (ст. 947 ЦК України) передбачено, що при безоплатному зберіганні поклажодавець зобов'язаний відшкодувати зберігачеві здійснені ним витрати на зберігання речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв" відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2002 р. N 532 "Про порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву" передбачено Державному комітетові з державного матеріального резерву спрямовувати на відшкодування витрат відповідальних зберігачів матеріальних цінностей державного резерву кошти, одержувані як плату (відсотки) за запозичення товарно-матеріальних цінностей.

У п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого вищезгаданою постановою Кабінету Міністрів України передбачено, що відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держкомрезервом та відповідальним зберігачем за встановленою формою за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

За таких обставин, враховуючи обґрунтованість заявленого позову у відповідності до положень цивільного законодавства, відповідність позовних вимог (розмір фактичних витрат) висновкам проведеної у справі судово-бухгалтерської експертизи, а також те, що відповідачем  не надано жодних належних доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та відповідність висновків суду фактичним обставинам та зібраним у справі доказам, а відтак відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду. Апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв’язку з чим,  задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного комітету України з державного матеріального резерву залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду  м. Києва  від 25.04.2006 р. у справі №42/158 залишити без змін.

3. Матеріали справи №42/158 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді