ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 2-21/18902-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні у м. Києві

касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Фрегат"

на постанову
від 10.04.2007

Севастопольського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 2-21/18902-2006

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Присиваш’є"

до
Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Фрегат"

про
стягнення 8763,60 грн.

Представники сторін в судове засідання не з’явилися, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року сільськогосподарський виробничий кооператив "Присиваш’є" звернувся з позовом до закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Фрегат" про стягнення з відповідача 8040,00 грн. заборгованості та 723,60 грн. пені.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.01.2007 у справі № 2-21/18902-2006 позов задоволено частково. Стягнено з ЗАТ сільськогосподарського підприємства "Фрегат" на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу "Присиваш’є" 8040,00 грн. заборгованості. В частині вимог про стягнення 723,60 грн. пені - відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007, за тією ж справою, вищезазначене судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду від 10.04.2007, рішення господарського суду першої інстанції від 11.01.2007, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Автономної Республіки Крим. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що судом при прийнятті постанови порушено норми процесуального та матеріального права, зокрема, ст. 35 ГПК України, ст.ст. 525, 526, 538, 762 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування Севастопольським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, і це відповідає наявним матеріалам справи, 16.06.2005 між сторонами у справі був укладений договір  оренди нерухомого майна, згідно умов якого позивач зобов’язався передати відповідачу у строкове платне користування частку зернотоку, який розташований в селі Токарево Кіровського району, а відповідач зобов’язався прийняти майно, використовувати його у відповідності з умовами цього договору та після закінчення строку дії договору повернути дане майно позивачу.

Умовами зазначеного договору також було передбачено, що розмір орендної плати за весь строк дії договору з урахуванням ПДВ складає 17000,00 грн., яка сплачується шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця у строк не пізніше 01 листопада поточного року.

При цьому, договором було визначено, що він набирає сили з моменту його підписання сторонами з актом приймання-передачі майна, та діє до 01.05.2006.

Судами також було встановлено, що відповідач провів оплату за оренду в розмірі 8960,00 грн., у зв’язку з чим за останнім залишилась заборгованість по орендній платі в сумі 8040,00 грн.

Сукупності встановлених по справі обставин суди дали належну оцінку, і з урахуванням вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, дійшли до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 8040,00 грн. заборгованості по орендній платі.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що отримавши орендоване майно, ЗАТ СГП "Фрегат" не змогло відразу ж приступити до його використання через відсутність на ньому електроенергії, суди обґрунтовано не прийняли до уваги, оскільки відповідно до п. 2.1.2 та п. 4.4 договору оренди нерухомого майна, необхідність сплати орендної плати сторони не ставили у залежність від відсутності електроенергії з вини позивача, та передбачили на цей випадок іншу форму відповідальності орендодавця, а саме: у випадку порушення орендодавцем п. 2.1.2 договору, яким встановлювався обов’язок останнього забезпечити безперебійне надходження електроенергії, позивач мав сплатити орендарю штраф у розмірі 13% від розміру орендної плати за кожен випадок порушення та відшкодувати спричинені цим збитки. У випадку ж систематичного порушення орендодавцем вимог п. 2.1.2 договору, орендар наділявся правом розірвати договір в односторонньому порядку.

В іншій частині оскаржувані судові рішення, а саме в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 723,60 грн. пені, відповідають фактичним обставинам справи, не суперечать вимогам діючого законодавства, а тому підстав для їх скасування не вбачається.

Таким чином, оспорювана постанова апеляційної інстанції винесена на підставі фактичних обставин справи та відповідає вимогам діючого законодавства, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства "Фрегат" залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим   від 11.01.2007 у справі № 2-21/18902-2006 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко В.М.

Суддя                                                                                         Борденюк Є.М.