ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р.
№ 13/668-31/553

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
Приватного підприємства "Кошик"

на рішення господарського суду м. Києва від 20.01.2007 р. та
постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р.
у справі                                       № 13/668-31/553

за позовом
приватного підприємства "Кошик"

До
закритого акціонерного товариства "АІСЕ Україна"

Про
спонукання виконати дії

за участю представників:

позивача –Мошко М.М., Пивовар О.О.;

відповідача –Циганенко В.Ю.;

встановив:

Постановою Вищого господарського суду України від 31.10.2006 р.  рішення господарського суду м. Києва від 22.11.2005 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2006 р. у справі № 13/668 господарського суду м. Києва скасовано, а справу направлено до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.01.2007 р.  (суддя Качан Н.І.) в задоволенні позову ПП "Кошик" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. (судді Кондес Л.О., Михальська Ю.Б., Куровський С.В.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Рішення та постанова мотивовані тим, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обґрунтованих заперечень на  пояснення відповідача, а також систематично порушував вимоги угоди, яка була укладена між ним і відповідачем, а саме - не використав надане йому право на протязі 90 днів отримати автомобіль.

ПП "Кошик" не погодилося з винесеними рішеннями по справі і у поданій касаційній скарзі просить скасувати рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів, оскільки останніми порушено норми як матеріального так і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що даний спір стосується виконання зобов'язання за укладеною між сторонами Угодою № 54074 від 25.12.2002 р. з додатками № 1 і № 2, згідно з якими відповідач зобов'язаний надавати позивачу систему послуг, спрямованих на придбання автомобіля, зазначеного в Додатку № 1 до угоди, через створену ним систему АВТОПЛАН, а позивач зобов'язаний вчасно сплачувати відповідні суми за надання йому послуг та вартість автомобіля частинами згідно з графіком внесків, затверджених позивачем і відповідачем.

Підставою для направлення Вищим господарським судом справи на новий розгляд слугувало те, що судами не досліджувались строки виконання умов угоди, що передбачені п. 11.6 ст. 11 Додатку № 2 до Угоди, враховуючи обґрунтованість встановлення наступних фактів: сплата з боку позивача всіх запропонованих повних внесків, внесена плата за право на отримання відповідного відсотку, передбаченого у Додатку № 1, надано гарантії повної оплати автомобіля –укладено договори поруки з поручителями Мостепаном В.П. та Голомозою.

Під час нового розгляду господарськими судами встановлено, що позивач отримував право на придбання автомобіля тричі –30.03.2004 р., 27.05.2004 р., 27.12.2004 р., і для цього він мав виконати вимоги, передбачені статтею 11 Додатку № 2 до Угоди.

В пункті 11.6 статті 11 Додатку № 2 до Угоди № 054074 зазначено, що у разі невиконання вимог цієї статті Учасником (ПП "Кошик") системи протягом 90 днів з дати надання йому права на отримання, Фірма може анулювати останнє, внаслідок чого цей учасник системи втрачає Плату за право на отримання.

Вирішуючи спір по суті господарські суди прийшли до висновку, що позивачем вимоги вказаної статті не були виконані у визначений додатком до Угоди термін, а відтак відмовили у задоволенні вимог. Проте, вказані висновки є передчасними, виходячи з наступного.

Відповідно до статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись  належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, для правильного вирішення спору та виконання вказівок, що містилися в постанові Вищого господарського суду України, господарським судам необхідно було встановити чи належним чином виконувались сторонами умови Угоди з моменту виникнення у позивача права на отримання автомобіля.

Вказане право виникало у ПП "Кошик", як зазначено у рішенні та постанові господарських судів 30 березня 2004 року, 25 травня 2004 року та 27 грудня 2004 року. Отже, господарським судам необхідно було дослідити чи дотримано ПП "Кошик" та ТОВ "АІСЕ Україна" умови договору та надати належну оцінку доводам позивача щодо ухилення відповідача від укладення трьохстороннього договору поруки та договору застави та дотримання позивачем 90 денного терміну.

Відповідно ч. 2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов’язок, виконання зобов’язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Отже, в порушення ст. 43 ГПК України господарськими судами не досліджено всі обставини справи в їх сукупності, зокрема не дано оцінку тій обставині, що ПП "Кошик" листом від 11 серпня 2004 року надало згоду на укладення договорів застави та поруки, проте відповідачем надано відповідь лише 27 жовтня 2004 року.

Суди, всупереч статті 651 ЦК України, не приділили увагу питанню про правомірність вимоги відповідача підписати з позивачем Договору про внесення змін до Угоди та Додатку № 2, в т.ч. не дослідили чому примірник протоколу змін не був вчасно надісланий позивачу.

Крім того, господарськими судами не було досліджено правову природу Угоди, укладеної між позивачем і відповідачем. Приймаючи оскаржувані рішення та постанови, суди помилково вважали, що укладена сторонами Угода є договором купівлі-продажу, але вона містить ще й елементи договору про надання послуг (глави 54 "Купівля-продаж" та 63 "Послуги. Загальні положення" ЦК України)

Згідно статей 1115 та 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У звязку з вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції (стаття 1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа –передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене (відповідно до статті 111-12 ГПК України), всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального права, які регулюють спірні відносини,  та норми процесуального права.

Керуючись статтями 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11 ГПК України, Вищий господарський суд України

постановив:

Касаційну скаргу ПП "Кошик" задовольнити.

Рішення господарського суду м. Києва від 20.01.2007 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 р. у справі № 13/668-31/553 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                             О. Кот

судді                                                            С. Владимиренко

С. Шевчук