ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.10.07                                                                                           Справа  № 04/72-50

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При  секретарі  судового  засідання     Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційну скаргу спільного українсько-російського підприємства (далі СП) у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) “Укрбашнафта” №160/07 від 18.07.07р.

на рішення   господарського суду Волинської області від 03.07.2007р.

у справі         №04/72-50

за позовом    Відкритого акціонерного товариства (далі ВАТ) “Райффайзен Банк Аваль”в особі Волинської обласної дирекції, м.Луцьк

до відповідача   СП ТзОВ “Укрбашнафта”, м.Луцьк

про          стягнення 2490326,29 дол.  США і 1750427,72 Євро

за участю представників

від  позивача –  Голошва В.Л. –представник (дов. у справі);

від  відповідача  –не з’явився.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 29.08.07р.

Права  та  обов’язки  згідно  ст.22 ГПК  України   роз’яснено, заяв  про  відвід  суддів  не  поступало.

Клопотання апелянта, в якому він знову прохає суд перенести судове засідання відхилене, як безпідставне.

Позивачем надано на вимогу суду апеляційної інстанції, на виконання ухвали від 29.08.07р., акти звірки взаєморозрахунків по нарахованих і сплачених відсотках (євро) згідно кредитного договору №0110/08-11/1283-02 від 26.11.04р. та по нарахованих і сплачених відсотках (дол. США) згідно кредитного договору №010/08-11/1283 від 17.11.04р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 03.07.2007р. у справі №04/72-50 (головуючий суддя Філатова С.Т., судді Кравчук А.М., Якушева І.О.) задоволено позовні вимоги ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Волинської обласної дирекції до СП ТзОВ “Укрбашнафта” та стягнено з відповідача на користь позивача 2200000 дол. США заборгованості за кредитом, 290326,29 дол. США заборгованості за відсотками, 19664,74 дол. США пені, 1518600 Євро заборгованості за кредитом, 231827,72 Євро заборгованості за відсотками, 13574,04 Євро пені.

Рішення судом мотивоване ст.ст.193, 198, 230 ГК України, ст.ст.536, 549, 1054 ЦК України, на  підставі  яких  місцевим  господарським  судом  зроблено  висновок  про підставність вимог позивача, оскільки СП ТзОВ “Укрбашнафта” вчасно не проводило розрахунки за кредитами наданими позивачем згідно укладених між ними кредитних договорів від №010/08-11/1283 від 17.11.04р. з додатковими угодами та  внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 2200000 дол. США за кредитом, 290326,29 дол. США за відсотками, 19664,74 дол. США пеня, 1518600 Євро за кредитом, 231827,72 Євро за відсотками, 13574,04 Євро пеня.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, відповідач оскаржує рішення суду, як прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ч.1 ст.79 ГПК України щодо відмови в задовлені клопотання про зупинення розгляду даної справи до розгляду пов’язаною з нею справи №4/88-93, а також стверджує про те, що спірні суми пені, нарахованої позивачем з порушенням п.6 ст.232 ГПК України, та штрафних санкцій стягнено з відповідача значно в завищеному розмірі, що завдає збитків підприємству та є грубим порушенням норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене та те, що сам кредитний договір розірвано не було, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду і прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову повністю.

Позивач не погоджується з такими доводами апелянта та, вважаючи їх безпідставними, у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що в клопотанні відповідача про зупинення розгляду справи №04/72-50 до вирішення справи №4/88-93 не обґрунтовано чим ці справи пов’язані, не надано копії ухвали про порушення провадження у справі №4/88-93, а в підтвердження правильності нарахування відсотків за спірним кредитним договором до позовної заяви було додано розрахунки останніх.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" в особі Волинської обласної дирекції АППБ "Аваль" (правонаступником якого є ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Волинської обласної дирекції) та СП ТзОВ “Укрбашнафта”  було укладено кредитний договір №010/08-11/1283 від 17.11.2004р. та додаткові угоди 26.11.2004р., 21.12.2004р., 11.01.2005р., 03.02.2005р., генеральну кредитну угоду №010/08-11/1283 від 26.11.2004р., додатковий кредитний договір №010/08-11/1283-2 та додаткові угоди від 21.12.2004р., 11.01.2005р., 03.02.2005р., згідно умов яких відповідачу надано кредити на суму 2200000 дол. США строком до 16.11.2007р. зі сплатою відсоткової ставки за кредитом у розмірі: ставка LIBON (12 міс.) плюс 10 відсотків річних, але не менше 14 відсотків річних, та на суму 1518600 Євро строком до 16.11.07р. зі сплатою відсоткової ставки за кредитом у розмірі: ставка LIBON (12 міс.) плюс 10 відсотків річних, але не менше 13 відсотків річних, для придбання бавовняного волокна.

На виконання умов вищевказаних кредитних угод, чого сторонами не заперечується, СП ТзОВ “Укрбашнафта”  одержало кредит в сумі 2200000 дол. США, що підтверджується платіжними дорученнями №1 від 18.11.2004р. на суму 2200000 дол. США, №3 від 26.11.04р. на суму 820000 Євро, №4 від 21.12.2004р. на суму 450000 Євро, №5 від 11.01.05р. на суму 248600 Євро.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 п.6.1 кредитних договорів відсотки за користування кредитом позичальник (відповідач) сплачує щомісячно платіжним дорученням на рахунок доходів кредитора не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Пунктом 7.4 кредитного договору №010/08-11/1283 від 17.11.04р. та додаткового кредитного  договору №010/08-11/1283-2 від  26.11.04р.  передбачено, що у випадку невиконання позичальником п.6.1 цих договорів кредитор має право негайно обмежити надання кредиту за кредитною лінією або достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції.

Також, у разі порушення вимог кредитних договорі, зокрема у п.3.2 кредитного договору №010/08-11/1283 від 17.11.04р. та додаткового кредитного договору №010/08-11/1283-2 від 26.11.04р., встановлено, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 03.07.07р. заборгованість СП ТзОВ “Укрбашнафта”  перед позивачем становила: 2200000 дол. США по кредитному договору №010/08-11/1283 від 17.11.04р., 290326,29 дол. США відсотків за користування кредитом за період з 07.07.06р. по 31.05.07р., 1518600 Євро по додатковому кредитному договору №010/08-11/1283-2 від 26.11.04р., 231827,72  Євро відсотків за користування кредитом за період з 07.07.06р. по 31.05.07р.

В підтвердження наявності такої заборгованості відповідача перед позивачем складено акти звірки взаєморозрахунків між ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в особі Волинської обласної дирекції та СП ТзОВ “Укрбашнафта” по нарахованих і сплачених відсотках в дол.. США і Євро згідно кредитних договорів №010/08-11/1283-2 від 26.11.04р. та №010/08-11/1283 від 17.11.04р. станом на 31.05.07р.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст.193 ГК України).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Крім того, згідно приписів ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається зі справи та встановлено п.10.2 кредитного договору №010/08-11/1283 від 17.11.04р., додаткового кредитного договору №010/08-11/1283-2 від 26.11.04р., за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочки кредитів наданих в іноземній валюті.

Відмова судом першої інстанції відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі не є підставою для скасування оскаржуваного рішення згідно ч.2 ст.104 ГПК України.

Враховуючи вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги, так як в даному випадку відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань та умов кредитних договорів, не виконав останніх, а тому з нього підставно стягнено  на користь позивача 2200000 дол. США заборгованості за кредитом, 290326,29 дол. США заборгованості за відсотками, 19664,74 дол. США пені, 1518600 Євро заборгованості за кредитом, 231827,72 Євро заборгованості за відсотками, 13574,04 Євро пені.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні апеляційної скарги, залишаючи оскаржуване рішення суду без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 03.07.07р. у цій справі –без змін.

2.          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно ст.ст.107, 109 ГПК України.

3.          Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча-суддя                                                                   О.П. Дубник

суддя                                                                                         Г.В. Орищин

суддя                                                                                         Г.Г.Якімець