ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"02" липня 2007 р.

11:50

Справа №  1/322/07

м. Миколаїв

м. Миколаїв

За позовом: Приватний
підприємець ОСОБА_1.
/55001,
Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, АДРЕСА_1/.  До відповідача: Южноукраїнська об'єднана
державна податкова інспекція                              /55001,  Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, вул.
Комсомольська, 3/  позивач
просить: визнати противоправною, недійсною, і такою, що суперечить
діючому законодавству України, першу податкову вимогу за № НОМЕР_1. та  скасувати її.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: представник не з'явився.

Від
відповідача: Гнезділов О.Д., довіреність від 29.05.2007р.

Позивач
звернувся  до господарського суду з
позовом про визнання противоправною, недійсною і такою, що суперечить
діючому законодавству України  першу
податкову вимогу за № НОМЕР_1. та  її
скасування.

Господарським судом двічі
призначалось судове засідання ухвалою господарського суду від 14.05.2007р. на
12.06.2007р. попереднє судове засідання, ухвалою господарського суду від
12.06.2007р. про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до
судового розгляду на 02.07.2007р. Вищезазначені ухвали направлялись рекомендованою
кореспонденцією на адресу позивача /55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ,
АДРЕСА_1/ та отримані позивачем про що свідчать поштові повідомлення про
вручення поштового відправлення, тобто позивач вважається належним чином
повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи.

Відповідач  позовні вимоги не визнають з тих підстав, що
податкові повідомлення-рішення НОМЕР_2 і НОМЕР_3, якими встановлено податкове
зобов'язання позивача  у сумі 74517,13
грн. у судовому порядку визнані правомірними, сума зобов'язання позивачем
своєчасно не сплачена, у порядку, визначеному пунктом 6.1. статті 6 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” йому була направлена перша податкова від
13.10.2006 року (а.с.91-94).

Розглянувши  надані сторонами докази,   - суд

в с т а н о в
и в:

відповідач направив позивачу першу
податкову вимогу НОМЕР_1 щодо сплати податкового бору у сумі 74517,13 грн., яку
позивач просить скасувати.

Позовні вимоги є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають, з огляду на наступне:

Відповідач здійснив перевірку
позивача  щодо дотримання ним вимог
податкового законодавства, про що склав акт перевірки від 30.01.2006 року. На підставі
акту перевірки позивачу було направлено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2
про визначення йому податкового зобов'язання у сумі 74 517, 13 грн.

У порядку, визначеному пунктом 5.2.2.
статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  позивач здійснив  адміністративне оскарження прийнятого
рішення, за результатами  якого
податковим органом було направлено податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3.

Керуючись пунктом  5.2.5. статті 5 вказаного вище закону позивач
у судовому порядку оскаржив направлені йому податкові повідомлення-рішення
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 про визначення йому податкового зобов'язання у сумі 74 517,
13 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 01.08.2006 року, якою скасовано  постанова Господарського суду Миколаївської
області від 20.04.2006 року по справі № 15/162/06, оспорювані податкові
повідомлення-рішення  щодо визначення
позивачу  податкового зобов'язання у сумі
74 517, 13 грн. визнано такими, що відповідають чинному законодавству.

Припис пункту 5.2.4. статті 5 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами”  визначає, що при  зверненні платника податків до суду з позовом
щодо визнання   недійсним   рішення
контролюючого   органу  податкове зобов'язання  вважається
неузгодженим до розгляду судом справи по суті  та
прийняття  відповідного рішення.

Отже, приймаючі до уваги, що
відповідно пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України
постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її проголошення, то податкове зобов'язання
позивача, визначене податковими повідомленнями-рішеннями НОМЕР_2
та НОМЕР_3  у сумі 74 517, 13 грн.
вважається узгодженим з 01.08.2006 року (а.с.14-16).

У строки, визначені  пунктом 5.2.3 статті 5 Закону України “Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” позивач узгоджену суму податкового зобов'язання не
погасив, що відповідно пункту  5.4.1.
цієї статті тягне за собою визнання суми 74 517, 13 грн.  податковим боргом.

Пункт 6.2.1.  статті 6 Закону України “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”  зобов'язує
податковий орган У разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового  зобов'язання  в установлені строки,   надсилати такому платнику податків податкові
вимоги.

Оспорювана податкова вимога НОМЕР_1
щодо сплати податкового бору у сумі 74 517, 13 грн., направлена
позивачу після узгодження податкового зобов'язання і після сплину строку для
його погашення, тобто вона відповідає чинному податковому законодавству і
підстави для її скасування відсутні. Отже, в задоволенні позову необхідно
відмовити.

У відповідності з пунктом 2 частини
3 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, підпункту “б” пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про мито”  сума судового
збору, яку позивач повинен був сплатити при зверненні з адміністративним
позовом, складає 3,40 грн. Фактично  по
квитанції НОМЕР_4 позивачем   сплачено 85
грн. Надмірно сплачений судовий збір, що підлягає поверненню з Державного
бюджету України складає 81,60 грн.

Стаття 87 Кодексу
адміністративного судочинства України  не передбачає сплату  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Отже, необхідно повернути позивачу з ДП “Судовий інформаційний
центр” 118 грн., сплачених по квитанції №3
від 05.02. 2007 року.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Повернути Приватному
підприємцю ОСОБА_1/55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ,
АДРЕСА_1, код НОМЕР_5/ з Державного бюджету України через
Головне управління державного казначейства України у Миколаївській області /54055,
м. Миколаїв, пр-т. Леніна, 141 В, / надмірно сплачене
державне мито у сумі 81, 60 грн. (вісімдесят одна гривня 60 коп.),
перераховане квитанцією №НОМЕР_4.

Повернути з Державного
підприємства “Судовий інформаційний центр” /03057, м. Київ, вул.
Трутенко, 2, /  Приватному
підприємцю ОСОБА_1/55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ,
АДРЕСА_1, код НОМЕР_5/ 118 грн. (сто вісімнадцять гривень) витрат
на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, перерахованих
квитанцією № НОМЕР_6.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право
оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і
строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва