ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.07                                                                                           Справа № 4/35-30/8

за позовною заявою: Дочірнього підприємства “Львівський Облавтодор”ВАТ “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, м. Львів

до відповідача: ДК “Украгазвидобування”НАК “Нафтогаз України”в особі відособленого підпрозділу “Газопромислове управління “Львівгазвидобування”,  м. Львів

про стягнення  42 541,09  грн.

Суддя Н.В. Мороз

Представники:

від позивача:      Рісний М. Б. - представник

від відповідача: Стеблецький Р.В. –ю/к

Суть спору:

Позов заявлено ДП “Львівський Облавтодор”, м. Львів до ДК “Украгазвидобування”НАК “Нафтогаз України”в особі відособленого підпрозділу “Газопромислове управління “Львівгазвидобування”про стягнення 42 541,09 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 12.01.2007 р. призначив розгляд справи на 01.02.2007 р. Цією ж ухвалою суд зобов’язав сторони долучити ряд документів, необхідних для вирішення спору.

Для об”єктивного та всестороннього вирішення спору, розгляд справи відкладався ухвалами суду від 01.02.2007р., 27.02.2007р., 20.03.2007р., 24.04.2007р., в судовому засіданні оголошувалась перерва до 15.05.2007р.

15.05.2007р. представник позивача в судове засідання з”явився, подав заяву про зменшення позовних вимог, а   саме вімовляється від стягнення інфляційних втрат за період листопад, грудень 2003 року та січень 2004 року на загальну суму 5 093,43 грн. а також відмовився від стягнення 3% річних в період з 04.12.2003 по 13.02.2004 року на загальну суму 611,16 грн.  Позов просить задоволити відповідно до поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з”явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначив, що з 20.03.2003р. стосовно ДК “Укргазвидобування”НАК “Нафтогаз України”порушено справу про банкрутство  і відповідно введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого, згідно ч.4 ст.12 Закону України”“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов”язань. Вважає стягнення інфляціних та річних є мірою відповідальності за порушення грошових зобов”язань, і відповідно-  санкціями. Просить в позові відмовити.

Представникам сторін було роз’яснено їх права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України. Від здійснення технічного забезпечення судового процесу представники сторін відмовились.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін,   суд встановив наступне:

13.02.2004 р. Господарським судом Львівської області було ухвалено рішення у справі 4/77-18/12 про стягнення з ГПУ „Львівгазвидобування” ДК „Укргазвидобування” НАК „Нафтогаз України на користь ДП “Львівський Облавтодор”106113,00 грн. основного боргу, 1061,13 грн. державного мита та 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Дане рішення суду набрало законної сили 23.02.2004 р. На виконання даного рішення судом видано наказ від 23.02.2004 р. № 4/77-18/12.

Судом встановлено, що вказаний наказ Господарського суду Львівської області разом із заявою про його виконання 15.03.04 р. подано позивачем до ДВС у Франківському районі м. Львова.

Відповідно до листа ДВС Франківського району м. Львова № В-8/1867 від 06.02.2006 р. виконавче провадження зупинено, у зв’язку з порушенням справи про банкрутство відповідача.

Позивач зазначає, що будь-яких проплат заборгованості з боку відповідача на користь позивача на виконання вищевказаного рішення суду станом на 01.09.06 р. не було, проти чого відповідач не заперечував.

Згідно  ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки сума основного боргу у розмірі 106113,00 грн. не була сплачена відповідачем, то з 04.12.2003р.  має місце прострочення виконання грошового зобов’язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов’язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ст. 612 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних  від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до поданого позивачем розрахунку позовних вимог, з врахуванням  заяви про зменшення позовних вимог, інфляційні нарахування становлять 28432,30 грн., 3% річних- 8404,30 грн.

Щодо заперечень відповідача, слід зазначити наступне.

Згідно ч.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов”язань  і зобов”язань щодо сплати податків і зборів (обов”язкових платежів).

Відповідно до ст.1  вищезазначеного Закону, під терміном „грошове зобов”язання” розуміється зобов”язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. До складу грошових зобов”язань боржника не зараховуються, зокрема, пеня та штраф. Тобто, згідно цієї статті грошове зобов”язання складається також і з грошової суми, яку боржник зобов”язаний заплатити кредитору і на інших, крім цивільно-правового договору, підставах, що передбачені цивільним законодавством.

Такі підстави передбачені, зокрема, ст.625 ЦК України, у відповідності до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв”язку з цим, грошовими зобов”язаннями відповідача перед позивачем  є грошова  сума, що визначена  з урахуванням встановленого індексу інфляції та  3% річних. Відповідно до  ч.4 ст.12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” дія мораторію поширюється на нараховану позивачем пеню, а сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, як плати за користування коштами, підлягає стягненню.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не спростовані відповідачем  та підлягають до задоволення, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати слід покласти на відповідача, згідно ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. 509, 526, 530, 599, 625 ЦК України,  ст.ст. 4, 33, 49, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з ДК “Украгазвидобування”“Національної акціонерної компанії “Нафтогаз україни”в особі газопромислового управління “Львівгазвидобування”, м. Львів, вул. Рубчака, 3 (п/р  8980 в КБ “Фінанси та Кредит”, МФО 325923, ЗКПО 25560533) на користь Дочірнього підприємства „Львівський облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Жержавна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України”, м.Львів, вул.Володимира Великого,54 (п/р 0293 у  ЗРФ „Трансбанк” м.Львова, МФО 385435, ) - 28 432,30 грн. інфляційних втрат, 8 404,20 –3% річних, 345,15 грн. державного мита та 102,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати згідно із ст. 116 ГПК України

Суддя