ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.10.2007
Справа №2-23/12616-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді ІщенкоГ.М.,

секретаря судового засідання Єменджієвої А.М., розглянувши за участю представників сторін

від позивача – Діброва Г.Л. – директор,

від відповідача – Чумасова Н.В. – старший державний виконавець, дов.№03-7/9910 від 02.10.2007р.

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество», (97611, АР Крим, Білогірський район, с. Василіка, вул. Каменської, 34),

до відповідача Відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції АР Крим, (97600, АР Крим, м. Білогірськ, пл. Червоного Жовтня, 1),

про скасування акту,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Содружество» звернулось до господарського суду АР Крим із адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції АР Крим про скасування постанови від 07.06.2007р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 2020,33грн.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на касаційне провадження за результатами розгляду господарським судом АР Крим справи №2-23/2406-2006 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим до Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество» про стягнення 20203,34грн. За результатами розгляду зазначеної касаційної скарги товариством у повному обсязі сплачено суму заборгованості, у зв’язку із чим у виконавчої служби були відсутні правові підстави для винесення оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що несвоєчасне виконання судового рішення стало підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Крім того, відповідач зауважив, що приписами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зупинення виконавчого провадження у зв’язку з подачею касаційної скарги.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані сторонами докази,  судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду АР Крим від 11.09.2006р. у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество» заборгованості в розмірі 20203,34грн. відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.12.2006р. апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Автономної Республіки Крим задоволено, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 11.09.2006 у справі № 2-23/2406-2006 скасовано. Прийнято нове рішення. З Товариства з обмеженою відповідальністю «Содружество» стягнуто заборгованість в розмірі 20203,34грн. та судові втирати.

29.01.2007р. на примусове виконання постанови Севастопольського апеляційного господарського суду видані накази.

23.03.2007р. старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду №2-23/2406-2006.

Зазначену постанову 23.03.2007р. направлено на адресу позивача.

Пункт 5 оспорюваної постанови передбачає примусове стягнення заборгованості та виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від стягуваної суми у разі невиконання судового рішення у добровільному порядку у законодавчо встановлений семиденний строк.

Листом від 21.05.2007р. вих. №2029/05-17-5 стягувач - Управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі АР Крим повідомив виконавчу службу про відзив наказу господарського суду АР Крим, у зв’язку з повною сплатою 03.05.2007року Товариством з обмеженою відповідальністю «Содружество» заборгованості в розмірі 20203,34грн.

07.06.2007р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції АР Крим Чумасовою Н.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від стягуваної суми (2020,33грн.).

Відповідно до статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у  разі невиконання  рішення  у  строк,  установлений  для добровільного  його  виконання,  з  боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної    виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від  фактично  стягненої  суми  або  вартості  майна боржника.

Зауваження позивача на подачу касаційної скарги на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду не приймаються судом до уваги позаяк статтями 34,35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік випадків, які зумовлюють обов’язкове зупинення виконавчого провадження.

Таким чином, суд приходить до висновку про додержання державним виконавцем вимог закону та правомірність винесення ним постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з  метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. визначено що частина 2 статті 124 Конституції України  передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії її реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не  забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право  на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на нього обов’язок довести, що право і охоронювані законом інтереси порушені, не визнаються чи оспорюються відповідачем.

Відтак, відсутність порушення інтересів товариства, на захист яких подано позов, виключає можливість їх судового захисту і тягне відмову у позові.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 02 жовтня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 08 жовтня  2007 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.