ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 вересня 2007 р.

№ 2-47/06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:

Добролюбової Т.В.

суддів

Гоголь Т.Г., Швець В.О.

розглянувши  матеріали касаційної скарги

ОСОБА_1

на  постанову

Львівського апеляційного
господарського суду від 30.05.07

у справі

№2-47/06 Франківського
районного суду м.Львова

за позовом

ОСОБА_1

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Юріс”

треті особи на стороні

позивача                                ОСОБА_2.

ОСОБА_3.

ОСОБА_4.

ОСОБА_6.

треті особи на стороні

відповідача                           ОСОБА_5.

ОСОБА_7.

ОСОБА_8.

ОСОБА_9.

ОСОБА_10.

ОСОБА_11.

ОСОБА_12

ОСОБА_13.

ОСОБА_14.

ОСОБА_15.

ОСОБА_16.

ОСОБА_6.

ОСОБА_17.

ОСОБА_18.

ОСОБА_19.

ОСОБА_20.

ОСОБА_21.

ОСОБА_22

ОСОБА_23.

ОСОБА_24.

ОСОБА_25.

ОСОБА_26.

про          визнання
недійсним рішень загальних зборів ТОВ “Юріс” від ІНФОРМАЦІЯ_1щодо виключення
з числа учасників товариства.

29 грудня 2006 року набрав чинності
Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів” від 15
грудня 2006 року №483-V.

Згідно пункту 5 Прикінцевих
положень зазначеного Закону після набрання чинності цим Законом касаційні
скарги на судові рішення у справах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень
Закону, підлягають розгляду за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2на постанову Львівського апеляційного господарського суду від
30.05.07 (отримана судом 28.08.07) не відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна
скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не
додано документів, які підтверджують сплату державного мита у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до частини 1 статті 46
Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується в доход
Державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України.

Декретом Кабінету Міністрів України
“Про державне мито” від 21.01.1993 №7-93 затверджено порядок та розміри сплати
державного мита. Так при касаційному оскарженні судового акта державне мито
сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви, а із спорів майнового характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої, виходячи з оспорюваної суми.

Згідно зі статтею 3 згаданого
Декрету із позовних заяв немайнового характеру державне мито справляється у
розмірі 5 неоподатковуваних  мінімумів
доходів громадян, тобто, державне мито при поданні касаційної скарги ОСОБА_1.
повинно складати  42,50 грн.

Додана до касаційної скарги
квитанція від 26.06.2007 про перерахування 4,25 грн. не може бути належним
доказом сплати державного мита у встановленому законодавством розмірі, оскільки
не відповідає наведеним вимогам.

Викладене є підставою повернення
касаційної скарги без розгляду у відповідності з пунктом 4 частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу України.

Додатково повідомляємо, що листом -повідомленням Державного казначейства
України у м. Києві встановлені такі реквізити для сплати державного мита зі
скарг у справах, які розглядаються у Вищому господарському суді України:

- Одержувач: УДК у Печерському р-ні
м. Києва;

- Банк одержувача: ГУДКУ у м.
Києві;

- Р/р: 0007;

- Код: ЗКПО: 26077922;

- МФО: 820019;

- Код платежу: 22090200;

- Символ звітності банку: 095.

Крім того, згідно з положеннями
частини 2 статті 1115 та частини 1, 2 статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених
судом фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у
рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 4 стаття 111
згаданого кодексу касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що
подала касаційну скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи процесуального права судом.

Зокрема, у касаційній скарзі слід
навести дані, які б свідчили, що судами при розгляді спору не застосований
Закон, який підлягає застосуванню, чи застосований закон, який не підлягає
застосуванню, або судами неправильно витлумачена норма Закону.

В порушення наведених вище
процесуальних приписів, касаційна скарга ОСОБА_1 не містить посилань на
порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального або
процесуального права з зазначенням суті таких порушень, що не дає підстав для
перевірки постанови у справі в касаційному порядку, а тому касаційна скарга
підлягає поверненню без розгляду також у відповідності з пунктом 6 частини 1
статті 1113  Господарського
процесуального кодексу України.

Разом з тим, судова колегія наголошує,
що за приписами частини третьої статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах
1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати
касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами
4,  6 частини 1 статті 1113,
статтями 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

У
Х В А Л И В  :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.07 у справі 2-47/06
повернути скаржникові без розгляду. Справу скерувати до Львівського
апеляційного господарського суду.

Головуючий
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець