ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 41/63-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка М.В.,

Рибака В.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Укрпромзабезпечення" на постанову Днпропетровського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року у справі № 41/63-07 Господарського суду Дніпропетровської області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат", м. Орджонікідзе, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Укрпромзабезпечення", м. Дніпропетровськ, про стягнення 6 720,00грн.,

за участю представників сторін:

позивача: - Касьянов О.О. (дов. № 25-1412 від 22.12.2006р.);

відповідача: - не з'явився,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року позивач –ВАТ "Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ТОВ "Науково-виробниче об'єднання "Укрпромзабезпечення" про стягнення 6 720,00грн.

Вказував, що 23 травня 2006 року між ним та відповідачем було укладено договір поставки № 243 та додаток до договору № 2, відповідно до умов яких відповідач поставив  йому насоси РМНА 250/35 у кількості три штуки.

Зазначав, що у процесі експлуатації два насоси вийшли зі строю, тому 02 жовтня 2006 року ним було направлено відповідачу претензію № 25-1025/35 з вимогою замінити два насоси РМНА 250/35 заводські №№ 537, 542.

Посилаючись на порушення відповідачем п. 5.4 договору поставки № 243 від 23 травня 2006 року, позивач просив стягнути з відповідача 6 720грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15 березня 2007 року (суддя Орєшкіна Е.В.) позов задоволено.

Рішення мотивоване посиланнями на положення ст. 526 ЦК  України та ст. 193 ГК України, згідно яких зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону, а також на ст. 549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року (колегія суддів у складі: Стрелець Т.Г. - головуючий, Головко В.Г., Чоха Л.В.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність  висновків судів до фактичних обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті постанови, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню,  з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини виникли між сторонами з договору № 243 від 23 травня 2006 року, який за своєю правовою природою є договором  поставки, до врегулювання яких застосовуються відповідні положення про поставку та ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, що встановлюють загальні умови виконання господарських зобов'язань.

Відповідно до умов договору № 243 від 23 травня 2006 року, укладеного між сторонами, відповідач зобов'язався передати в обумовлені строки позивачу продукцію виробничо-технічного та побутового призначення, гарантійний строк експлуатації або зберігання, асортимент, кількість, ціна і строки передачі якої обумовлюються сторонами у додатках-специфікаціях до договору, які є його невід'ємними частинами, позивач -  прийняти та оплатити вказану продукцію.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору відповідачем були поставлені позивачу насоси РМНА 250/35 у кількості 3 штуки, що підтверджується актом № 20 від 09 червня 2006 року вхідного контролю якості продукції виробничо-технічного призначення, підписаним сторонами, копія якого додана до матеріалів справи.

Згідно з вказаним актом, насоси РМНА 250/35 у кількості 3 штуки не пройшли вхідний контроль по якості, а саме не відповідають заявленим, до експлуатації не придатні та підлягають заміні, в зв'язку з чим вказана продукція була повернута відповідачу.

23 червня 2006 року відповідачем була здійснена заміна насосів РМНА у кількості З штуки, що підтверджено видатковою накладною № РН-0103 від 23 червня 2006 року.

Позивач розрахувався за поставлені відповідачем насоси на загальну суму 50 400грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2563 від 10 липня 2006 року, копія якого додана до матеріалів справи.

У процесі експлуатації 2 насоси РМНА 250/35 (заводські №№ 537, 542) виявились неякісними, про що відповідача було повідомлено позивачем листами № 1071/03 від 15 серпня 2006 року, № 1135/03 від 27 серпня 2006 року.

18 серпня 2006 року представниками сторін було складено акт про скриті недоліки продукції виробничо-технічного призначення, які виявлені в насосі РМНА 250/35 заводський  № 537 та 29 серпня 2006 року комісією позивача за участю представника громадськості Кузнєцова С.І. було складено акт про скриті недоліки продукції виробничо-технічного призначення, які виявлені в насосі РМНА 250/35 заводський № 542. Згідно висновків вказаних актів є заміна постачальником насосів.

Відповідно до п. 5.4. договору, при поставці товару неналежної якості продавець здійснює заміну неякісної продукції у двадцятиденний строк з моменту виявлення браку з обов'язковим складенням двостороннього акту. При порушенні вказаних строків постачальник сплачує штраф у розмірі 20 % від вартості недоброякісної поставки.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачем виконано умови договору, здійснено оплату за придбаний товар, та при виявленні недоліків насосів було направлено на адресу відповідача листи № 1071/03 від 15 серпня 2006 року та № 1135/03 від 27 серпня 2006 року з вимогою прибуття представника відповідача для обстеження насосів та складення двостороннього акту, відповідно до п. 5.4 договору № 243 від 23 травня 2006 року. 18 серпня 2006 року було складено акт про скриті недоліки продукції виробничо-технічного призначення, які виявлені в насосі РМНА 250/35 заводський  № 537 та акт від 29 серпня 2006 року про скриті недоліки продукції виробничо-технічного призначення, які виявлені в насосі РМНА 250/35 заводський № 542.

А відповідачем, в порушення п. 5.4 договору, здійснено заміну наносів РМНА заводські №№ 537, 542, 12 грудня 2006 року, що підтверджується видатковою накладною від 12 грудня 2006 року за № РН-0244, тобто з порушенням передбаченого договором строку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, що узгоджуються з положеннями ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

В силу ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем умов договору, що є підставою для покладення на нього обов'язку по сплаті штрафу, передбаченого п. 5.4 договору № 243 від 23 травня 2006 року, слід вважати правильними.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що відповідачем не здійснювалася заміна неякісних насосів РМНА 250/35 (заводські №№ 537, 542) на якісні з такими ж номерами, оскільки не може бути два насоси з однаковим номером, не заслуговують на увагу суду та спростовуються видатковою накладною від 12 грудня 2006 року за № РН-0244.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1115 , 1117 , 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Укрпромзабезпечення" залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року у справі № 41/63-07 залишити без змін.

Судді:                                                                                      Михайлюк М.В.

Рибак В.В.

Дунаєвська Н.Г.