ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.02.07                                                                                               Справа №24/383/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кричмаржевський В.А. судді  Кричмаржевський В.А.    , Мірошниченко М.В.  , Хуторной В.М.

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача Мидяного Є.О., дов. б/н від 29.09.2006р.

відповідача  Денисенко О.В., дов. № 002/07 від 31.01.2007р.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства „Атлант”,

м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 07.11.2006р.

у справі № 24/383/06

за позовом Приватного підприємства „Атлант”, м.Запоріжжя

69002 м.Запоріжжя вул. Грязнова, 45, кв. 235

до Приватного сільськогосподарського підприємства „Мир”, с.Темирівка Гуляйпольського району Запорізької області

70210  Запорізька область, Гуляйпільській район, с.Темирівка  вул. Миру, 39-а

про стягнення  14.265,96 грн.

Установив:

Приватне підприємство „Атлант”, м.Запоріжжя (далі-позивач), звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства „Мир”, с.Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області (далі-відповідач) про стягнення 14.265,96 грн., які складаються з 651,00 грн. основного боргу за договором №04 від 18.05.2006р. та 13.614,96 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 07.11.2006р. у справі №24/383/06  (суддя Азізбекян Т.А.) позов задовольнив частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 651,00 грн. основного боргу, 10.000,00 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 142,66 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині позову відмовлено. Рішення суду мотивовано наступним.

18.05.2006р. між позивачем та відповідачем укладено договір №04, згідно з яким позивач виконав авіаційно-хімічні роботи на площі 650 гектарі на суму 14.105,00 грн., що підтверджується відповідним актом виконаних робіт.

Відповідач свої зобов’язання за вищевказаним договором щодо оплати виконаних робіт виконав частково.

Суд першої інстанції на підставі статтей 526, 536, 626, 638, 837, 901 Цивільного кодексу України дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але згідно з п.3 ст.83 ГПК України зменшив суму відсотків до 10.000,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення господарського суду Запорізької області від 07.11.2006р. у справі №24/383/06 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 14.181,88 грн., судові витрати, у тому числі 27,94 грн. витрат на одержання витягу з ЄДРПОУ. Позивач зазначає, що відповідно до ч.3 ст.83 ГПК України та ст.233 ГК України суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, але відсотки за користування чужими грошовими коштами не є штрафними санкціями.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що рішення господарського суду Запорізької області від 07.11.2006р. у справі №24/383/06 не відповідає вимогам закону, просить скасувати його у повному обсязі, провадження у справі припинити. На думку відповідача договір №04 від 18.05.2006р. є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди за усіма істотними умовами.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №239 від 31.01.2007р. справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кричмаржевського В.А. (головуючого, доповідача), Мірошниченка М.В. і Хуторного В.М.

За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Запорізького апеляційного господарського суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Правовідносини між сторонами врегульовані договором № 04 від 18.05.2006 р. (далі - Договір), згідно з умовами якого позивач приймає на себе зобов’язання забезпечити організацію авіаційно-хімічних робіт (далі - АХР) в строки, обумовлені сторонами, а відповідач - провести оплату виконаних робіт на умовах Договору.

Вид, обсяги робіт визначаються завданням. Завдання з додатком до нього є невід’ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору.)

Якість, загальна вартість виконаних робіт фіксується в Акті приймання-передачі виконаних робіт (п. 1.3 Договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов’язань в повному обсязі (п. 8.1 Договору).

Позивач виконав передбачені Договором роботи на суму 14.105,00грн., що підтверджується підписаним двостороннім актом виконаних робіт до Договору (а.с. 9), який наданий відповідачеві для підпису 31.05.2006 р., про що свідчить напис (рос.): «Экземпляр акта вручен 31.05.2006р.», засвідчений підписом представника відповідача, що не заперечується відповідачем.

Відповідач свої зобов’язання за Договором щодо оплати виконаних робіт виконав частково, сплативши 7.488,25 грн. платіжним дорученням №1521 від 19.05.2006р. (а.с. 22), 5.965,75грн.-платіжним дорученням №1555 від 26.06.2006р., що підтверджується банківським витягом від 26.06.2006р.(а.с.24), внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 651,00 грн.

Стягнення з відповідача на користь позивача 651,00 грн. основного боргу за Договором та 13.614,96 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами стало предметом спору у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог,  що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сума основного боргу у розмірі 651,00грн. підлягає стягненню з відповідача, оскільки підтверджена документально і заявлена обґрунтовано.

Відповідно до ст.536 ЦК України за   користування   чужими   грошовими   коштами боржник зобов'язаний   сплачувати   проценти,  якщо  інше  не  встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється  договором,  законом  або  іншим  актом  цивільного законодавства.

Відповідно до п.3.3 Договору оплата проводиться в обсягах та в строки, які сторони узгоджують, виходячи з наведених варіантів. Як свідчить Договір, сторони узгодили четвертий варіант розрахунків, а саме: частина загальної вартості робіт в обсязі вартості паливно-мастильних матеріалів, необхідних для виконання даного обсягу робіт – за фактом прибуття повітряного судна до відповідача, іншу частину загальної вартості робіт – не пізніше 3-х банківських днів з моменту надання акту на підпис відповідачеві.

Згідно з пунктом 3.7 Договору у разі порушення строків оплати, передбачених пунктом 3.3 Договору, згідно зі статтею 536 ЦК України відповідач сплачує позивачу відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 7% від вартості несвоєчасно оплаченої послуги за кожний день прострочки з дня, коли послуга повинна була бути оплачена, до дня її фактичної оплати.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що розрахунок позивача щодо нарахованих відсотків здійснений вірно.

На думку колегії суддів, позовні вимоги в частині стягнення 13.614,96 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами підлягають задоволенню частково - у сумі 12.688,83 грн. за період з 06.06.2006 р. по 26.06.2006 р. на суму 6.616,75 грн. і з 27.06.2006 р. по 30.08.2006 р. на суму 651,00 грн., оскільки, як вже зазначалося вище, відповідно до п. 3.3 Договору іншу частину загальної вартості робіт відповідач зобов’язався оплатити не пізніше 3-х банківських днів з моменту надання акту на підпис відповідачу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково зменшив суму стягуваних відсотків за користування чужими грошовими коштами на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України з огляду на наступне.

Пунктом 3 статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені),  яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відсотки за користування чужими грошовими коштами не визначені сторонами як штрафні  санкції, а тому висновок  відповідача та місцевого господарського суду про те,  що відповідні відсотки є штрафними санкціями відповідно до статті 232 Господарського кодексу України є безпідставним.

Зазначені відсотки не  є штрафними  санкціями (неустойка, штраф, пеня)  у  розумінні  частини 1 статті 230 ГК України, оскільки мають іншу правову природу. Зобов'язання  боржника  щодо сплати таких відсотків  врегульовано статтею 536 ЦК України.

Зазначеної правової позиції також дотримується Верховний Суд України при  здійсненні касаційного перегляду рішень у справах даної категорії (постанова Верховного Суду України від 17.01.2006 у справі №11/690) та Вищий господарський суд України (постанова   від 30.05.2006 у справі №37/400-05).

Твердження відповідача стосовно того, що Договір є неукладеним, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Договір, що укладений та підписаний сторонами, за своєю правовою природою є договором підряду.

Враховуючи вищевикладені норми права, істотними умовами для договорів підряду є предмет та ціна.

На думку колегії суддів сторони досягли згоди за цими, необхідними для договорів підряду, істотними умовами. Вид, обсяги робіт сторони визначили в завданні до Договору на виконання авіахімічних робіт, яке є невід’ємною частиною Договору – боротьба з бур’яном. Підписавши акт виконаних робіт до Договору, сторони погодили якість, загальну вартість виконаних робіт. Ціна робіт визначена в пункті 3.1 Договору.

Щодо витрат позивача на отримання витягу з бази даних ЄДРПОУ у розмірі 27,94 грн., відшкодуванню за рахунок відповідача вони не підлягають, оскільки відповідно до ст.44 ГПК України не відносяться до судових витрат.

У зв’язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні через порушення норм матеріального права.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на сторони  пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд -

Постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Атлант”, м.Запоріжжя, задовольнити частково, рішення господарського суду Запорізької області від 07.11.2006р. у справі №24/383/06 змінити.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

„Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства „Мир”, с.Темирівка Гуляйпільського району Запорізької області, на користь Приватного підприємства „Атлант”, м.Запоріжжя, 651,00 грн. основного боргу, 12.688,83 грн. відсотків  за користування чужими грошовими коштами, 133,40 грн. державного мита, 110,35 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.”

Видачу відповідного наказу із зазначенням необхідних реквізитів доручити господарському суду Запорізької області.

Головуючий суддя Кричмаржевський В.А.

судді  Кричмаржевський В.А.

Мірошниченко М.В.  Хуторной В.М.