ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.

№ 2-1068/05

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,
Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві   касаційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25.04.2005р. у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою відповідальністю “КАПІТАЛ”, ОСОБА_1 про визнання
рішення учасників товариства неправомірними, скасування протоколу загальних
зборів товариства і визнання угоди недійсною

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
представника ТОВ “Капітал”, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
касаційної скарги,  суд

У С Т А Н О В
И В  :

У травні 2004р. ОСОБА_2 пред'явила
в суді позов до ТОВ “КАПІТАЛ”, ОСОБА_1 про, з урахуванням подальших уточнень, визнання
рішення учасників товариства неправомірними, скасування протоколу загальних
зборів товариства і визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення
недійсним.

Ухвалою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська  від
14.02.2005р. (суддя Семененко Я.В.) з метою забезпечення позову було накладено
арешт на нежиле приміщення за АДРЕСА_1, в житловому будинку літ. А-3 в підвалі,
що складається з приміщень №2-а поз. 1-26, загальною площею 319,7 кв.м., на
1-му поверсі приміщення 2-б поз. 1, 2 загальною площею 18,8 кв.м., на 1-му
поверсі приміщення №36 поз. 1-15 загальною площею 320,6 кв.м., на консольному
поверсі приміщення №36 поз. 18, 19 загальною площею 46,4 кв.м., на 2-му поверсі
приміщення №36 поз 20-26 загальною площею 85,5 кв.м., в цілому загальною площею
791 кв.м., що належить ОСОБА_1

ОСОБА_1 оскаржив дану ухвалу в
апеляційному порядку.

Ухвалою судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2005р. (судді
Баранник А.П. -головуючий, Михайловська С.Ю., Архіпова В.В.) апеляційну скаргу
було задоволено частково, ухвалу Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська  від 14.02.2005р.
змінено та доповнено тим, що ОСОБА_1 заборонено будь-яким способом відчужувати
(договір дарування, купівлі-продажу, застави і т.д.) перераховане в ній
арештоване майно. В іншій частині ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25.04.2005р. та ухвалу Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська  від
14.02.2005р., посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в пункті 1 постанови від 29.12.1976 р. №11
“Про судове рішення” (із змінами та доповненнями), рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно
перевірити обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

За приписами ч.1 ст. 103, ч. 1 ст.
232 ЦПК УРСР (діяла на момент вирішення спору) позивач  вправі протягом усього часу розгляду справи
по суті змінити підставу  або предмет
позову.

Питання, зв'язані з рухом
справи  в
суді  першої  інстанції, різні  клопотання
та  заяви  осіб,
які  беруть  участь у справі, питання  про
відкладення  розгляду  справи,
про  зупинення   або закриття
провадження  в  справі,
залишення  заяви без розгляду у
випадках,  передбачених  цим
Кодексом,  вирішуються  мотивованими ухвалами.

Як видно з матеріалів справи,
первісний позов було подано до ТОВ “КАПІТАЛ” про стягнення дивідендів за
2001-2003рр. та зобов'язання відповідача надати для вивчення і визначення суми
дивідендів певні документи.

(а.с. 2-3 т.1)

20.07.2004р. позивач уточнив
позовні вимоги і просив суд стягнути з ТОВ “КАПІТАЛ” 1215523 грн. дивідендів за
період з січня 1999р. по липень 2004р.

07.10.2004р. позивач подав до суду
клопотання про доповнення позовних вимог відповідно до ст. 103 ЦПК, в якому
просив суд ,зокрема, визнати недійсним договір купівлі-продажу від
31.03.2004р., укладений між ТОВ “Капітал” і ОСОБА_1, залучити ОСОБА_1 до участі
у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача та
накласти арешт на спірне майно, що є предметом вищезазначеного договору.

07.10.2004р. ухвалою Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська з метою забезпечення позову було накладено
арешт на нежиле приміщення №36 поз. 1-2, 16, 17
за АДРЕСА_1, що належить ТОВ “Капітал”, та заборонено вчиняти будь-які
дії та укладати угоди відносно вказаного майна, зокрема, укладати угоди
купівлі-продажу, застави, відчуження та ін.

07.10.2004р. ухвалою Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська з метою забезпечення позову було накладено
арешт на нежилі приміщення №№2-а, 2-б, частину приміщення №36 поз. 1-15, 18,
19, 20, 26 за АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1, і заборонено вчиняти будь-які дії
та укладати угоди відносно вказаного майна, зокрема, укладати угоди
купівлі-продажу, застави, відчуження та ін.

ТОВ “Капітал” оскаржило дані ухвали
в апеляційному порядку.

Ухвалою судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.12.2004р. обидві
ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2004р. було
скасовано, а справу повернуто до суду першої інстанції.

4.02.2005р. позивач подав до суду
позовну заяву (в порядку ст. 103 ЦПК України), в якій було зазначено
відповідачами ТОВ “КАПІТАЛ” та ОСОБА_1, про визнання рішення учасників
товариства неправомірними, скасування протоколу загальних зборів товариства і
визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, а також, в
якості забезпечення позову, просив суд заборонити відповідачам проводити будь-які
дій щодо відчуження спірного нежилого приміщення.

В судовому засіданні 14.02.2005р.
позивач заявив клопотання і просив суд в якості забезпечення позову накласти
арешт на спірне нежиле приміщення і заборонити відповідачу -ТОВ “КАПІТАЛ”
проводити будь-які дії щодо відчуження вказаного майна.

Суд же, з огляду викладеного,
приймаючи ухвалу про накладення арешту на нежиле приміщення, що належить
ОСОБА_1,  не дослідив питання про те, чи
було дотримано позивачем при зміні позовних вимог припис наведеної ч.1 ст. 103
ЦПК УРСР.

Крім того, судом не було вирішено у
відповідний процесуальний спосіб питання залучення до участі у справі у якості
відповідача-2 ОСОБА_1

Не усунув наведеного і суд
апеляційної інстанції.

Водночас, зважаючи на предмет
спору, суду слід звернути увагу і на рішення Конституційного Суду України
№18-рп/2004 від 01.12.2004р.

Враховуючи викладене, визнати
ухвалу судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської
області від 25.04.2005р. та ухвалу Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська  від 14.02.2005р.
законними і обґрунтованими не можна.

При новому розгляді справи суду
слід врахувати наведене і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119
- 11113 Господарського
процесуального  кодексу  України,
Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити

Ухвалу судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2005р. та ухвалу
Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська  від 14.02.2005р. скасувати і справу передати
на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий
В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

Л.Стратієнко