ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"03" травня 2007 р.                                                                   Справа № А5/139-07

Господарський суд Київської області в складі судді Подоляка Ю.В., при секретарі Оксаковській М.А., розглянувши адміністративну справу

за позовом
Вишгородського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Вишгород

до
Відкритого акціонерного товариства „Козаровицьке”, с. Козаровичі, Вишгородський район

про
стягнення 1977,01 грн.

за участю представників:

позивача:
Кондратенко І.В. –дов. від 25.04.2007р., № 240

відповідача:
не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином

Обставини справи:

В господарський суд Київської області надійшов адміністративний позов Вишгородського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі –Позивач) до Відкритого акціонерного товариства „Козаровицьке” (далі –Відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в розмірі 1977,01 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог пункту 2 статті 35, статті 38 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” та пункту 5.6 Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 грудня 2000 р. N 339, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 січня 2001 р. за N 30/5221, не в повному обсязі сплатив страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття, в зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 1977,01 грн. На підтвердження позову позивач посилається на розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 2006 рік.

В судовому засіданні представник позивача в порядку ч. 1 ст. 51 та ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, подав заяву від 25.04.2007р. № 236, якою збільшив розмір позовних вимог до 2146,01 грн. В  підтвердження заявлених вимог до заяви додав розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 1-й квартал 2007 року.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з’явився, про причини неприбуття не повідомив,  пояснень чи заперечень проти позовних вимог не надав.

Згідно ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Беручи до уваги, що господарський суд повідомив сторони про розгляд справи належним чином відповідно до п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002р. № 75, що підтверджується: журналом вихідної кореспонденції канцелярії господарського суду Київської області; відповідною відміткою на першому примірнику ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі, що міститься в матеріалах справи, тому суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, суд

встановив:

Згідно довідки Вишгородського районного центру зайнятості від 06.03.2007 року № 145, відповідач зареєстрований як платник внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття 12.03.1998р. за № 105900007.

Відповідно до пункту 2 статті 4 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, відповідач як суб’єкт підприємницької діяльності є платником страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України.

Згідно із п. 2 ст. 35 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” роботодавці є платниками страхових внесків до Фонду і зобов’язані своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески. Згідно з п. 3 ст. 17 зазначеного Закону роботодавці та застраховані особи сплачують страхові внески один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах банків коштів на оплату праці.

Відповідно до вимог статті 19 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”, відповідач зобов’язаний здійснювати відрахування до Фонду страхових внесків у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб.

Пунктом 1 статті 38 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” встановлено, що роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність реєстрації як платник страхових внесків, несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 грудня 2000 р. N 339, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 січня 2001 р. за N 30/5221, страхові внески нараховуються: для роботодавців - у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, які включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

Пунктом 5.6 вищевказаної Інструкції передбачено, що страхові внески сплачуються один раз на місяць в день одержання роботодавцями в установах банків коштів на оплату праці.

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне  соціальне страхування на випадок безробіття в сумі 2146,01 грн., про що свідчить розрахункова відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 2006 рік, в якій відповідач самостійно визначив своє зобов’язання зі сплати страхових внесків в сумі 1977,01 грн. та розрахункова відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 1-й квартал 2007 року, в якій відповідач самостійно визначив своє зобов’язання зі сплати страхових внесків в сумі 2146,01 грн. Зазначені відомості підписані керівником відповідача, засвідчена відбитком печатки та самостійно подані відповідачем позивачу.

Таким чином, на час вирішення спору борг відповідача по сплаті страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття становить 2146,01 грн., що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.

Беручи до уваги викладене суд дійшов висновку що позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття  в розмірі 2146,01 грн. є доведеними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ч. 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 128, 158, 160 - 163, 167, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд –

постановив:

1.           Позов задовольнити повністю.

2.           Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Козаровицьке” (07332, Київська обл., Вишгородського район, с. Козаровичі, ) на користь Вишгородського районного центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Шолуденка, 6А, ) –2146,01 грн. заборгованості.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України.

Суддя