СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.07                                                                                 Справа № 11/404

Господарський суд Луганської області у складі судді  Москаленко М.О., при секретарі Мелеховій О.С., розглянувши матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»,              м. Алчевськ Луганської області

до Державного підприємства «Свердловантрацит»в особі відокремленого підрозділу  «Свердловвуглезбут», м. Свердловськ Луганської області

про стягнення 880 грн. 08 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –  не прибув

від відповідача –не прибув

в с т а н о в и в:

Суть спору:  позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 880 грн. 008 коп. збитків у  вигляді вартості недостачі вугілля, поставленого за залізничними накладними № 52697182 та  № 52697183.

Представники сторін в судове засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце  слухання справи повідомлені належним чином.

Позов позивачем мотивований фактом недостачі вугільної продукції у вагонах, що були відправлені відповідачем на адресу позивача  за накладними № 52697182 та  № 52697183. За доводами позивача факт недостачі з вини відповідача підтверджений  актом приймання продукції за кількістю № 5506 від 20.12.2005. Відповідальна недостача склала 1,93 т, її вартість –880 грн. 08 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача за даним позовом.

Письмовим відзивом  № 384 від 26.07.2007 на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись  на те, що Статутом залізниць України (далі за текстом –Статут), а саме ст. 24, передбачене право залізниць перевіряти правильність  відомостей, зазначених відправником у накладній, а  також передбачена періодична перевірка  кількості та маси вантажу, які зазначаються у накладних. Згідно ст. 52 Статуту залізниця повинен на перевіряти масу вантажу у випадку прибуття вантажу у вагонах навалом н6а вимогу вантажоодержувача, а також залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо виявлена недостача або про це заявив вантажоодержувач. Також відповідач зазначив, що ст. 113 Статуту передбачає, що відповідальність за недостачу прийнятого до перевезення вантажу, багажу,  вантажобагажу несуть залізниці у розмірі фактично спричиненої шкоди.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, суд встановив таке.

01.03.2004 сторонами у справі був укладений договір № 045-015/637 купівлі-продажу (далі за текстом –договір), у  відповідності з умовами п. 1.1 якого Продавець (відповідач у справі) був зобов’язаний передати у власність  Покупця (позивача у справі), а Покупець –прийняти та оплатити на умовах договору товар, ціна, кількісні та якісні характеристики якого викладені у специфікаціях до договору.

У розділі «Умови передачі –приймання товару»сторони передбачили, що відвантаження продукції здійснюється залізничним транспортом за відвантажувальними реквізитами Покупця, приймання товару за кількістю та якістю здійснюється згідно з Інструкцією приймання продукції ПТН за кількістю та якістю           П-6, П-7, а також чинного ГОСТ 1137-64.

Як було встановлено при розгляді справи, на виконання умов договору за залізничними накладними № 52697182 та  № 52697183 відповідачем було відвантажено вугілля у кількості згідно відомостей, зазначених у відповідному розділі накладних.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються Цивільним кодексом України, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Вагони по спірних відправках прибули у справному стані, без ознак втрати, у зв‘язку з чим були видані позивачу без перевірки ваги  згідно ст. 52 Статуту.

Матеріалами справи підтверджено у повному обсязі оплату вартості вугілля по спірних відправках з врахуванням відомостей у оформлених позивачем платіжних дорученнях-вимогах з зазначенням номерів вагонів. Факт оплати позивачем вартості вугілля, що мало бути поставлене у повному обсязі, відповідачем у справі не заперечується.

Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю П-6 застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними й Особливими умовами поставки або іншими обов‘язковими правилами не встановленого іншого порядку приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю.

Як було зазначено вище, умовами договору сторони дійшли згоди, що приймання вугілля за кількістю має відбуватися згідно Інструкції П-6.

За результатами приймання вугілля за кількістю на під‘їзній колії позивача останнім були оформлені у відповідністю з вимогами Інструкції П-6 акт № 5506 приймання продукції за кількістю від 20.12.05 про виявлення за результатами прийомки 3, 46 т недостачі вугілля, яка утворилась, за висновком комісії за участю представника громадськості, у місці навантаження через недовантаження відправником.

Таким чином, з урахуванням фактичної ваги тари вагонів, норми недостачі вартість 1,93 т відповідальної недостачі вугілля за розрахунком позивача складає            880 грн. 08 коп., які є для нього збитками через неналежне виконання відповідачем зобов’язань за укладеним договором щодо поставки певної  кількості вугілля.

Так, у відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, зокрема,  відповідно до договору. Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її мана, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вина відповідача є такою, що підтверджена матеріалами справи.

Заперечення відповідача відхиляються судом, оскільки позивачем вугілля по спірних відправках було одержане від залізниці у порядку ст. 52 Статуту залізниць без перевірки кількості вантажу, оскільки вантаж прибув у справних вагонах, без ознак розкрадання та втрати, тому вимоги  у позивача до залізниці про перевірку маси вантажу не було. Крім того, у відповідності зі ст. 24 Статуту залізниця має право, але не обов’язок, перевіряти масу вантажу, вказану відправником у накладній, згідно зі ст. 52 Статуту обов’язкове переважування залізницею вантажу здійснюється у випадках прибуття вантажу з ознаками недостачі, у пошкоджених вагонах. Такі обставини  під час надходження товару по спірній відправці  виявлені не були.  З урахуванням викладеного відповідальність за неправильно зазначену у накладній масу вантажу несе вантажовідправник.

Із врахуванням викладеного вище суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, підтвердженим обставинами справи, її матеріалами та підлягає задоволенню у повному обсязі з віднесенням на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 193, 224 Господарського кодексу України,  ст.ст. 22, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства «Свердловантрацит»в особі відокремленого підрозділу «Свердловвуглезбут», м. Свердловськ Луганської області, вул. Миру, 3, код  26350068, на користь Відкритого акціонерного товариства „Алчевський металургійний комбінат”, вул. Шмідта, 4, м. Алчевськ, Луганська область, код 05441447, розрахунковий рахунок у Луганській обласній дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 304007, збитки у сумі  880 грн.               08 коп., витрати зі сплати державного мита у  сумі  102 грн. 00 коп., а також на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення –21.08.2007.

Суддя                                                                                           М.О. Москаленко