ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2007                                                                                   Справа № 39/522-06(8/215-06)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Неклеси М.П. (доповідач)

суддів: Павловського П.П., Логвиненка А.О.

за участю : секретаря судового засідання  Мацекос І.М.

представники сторін не з’явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  апеляційне подання Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради, м.Дніпродзержинськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  22.01.2007р.  у справі №39/522-06(8/215-06)

за позовом  Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради, м.Дніпродзержинськ

до    приватного підприємства “Експрес 2001”, м.Дніпродзержинськ

про   повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

В червні 2006р. Дніпродзержинський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до   приватного підприємства “Експрес 2001” про зобов’язання відповідача  повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 200кв.м, розташовану по вул. Скалика, м.Дніпродзержинська, державі в особі Дніпродзержинської міської ради.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від  22.01.2007р. (суддя Ліпинський О.В.)  у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що  використання  відповідачем зазначеної земельної ділянки не  вважається самовільно зайнятою земельною ділянкою у розуміння ст.1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” та ст.125 Земельного кодексу України.

Не погодившись із зазначеним рішенням Дніпродзержинський міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм матеріального права, позов задовольнити посилаючись на те,  що суд  безпідставно не застосував норми ст. 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель”, ст.125,212 Земельного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи і доводи апеляційного подання, вислухавши представників сторін,  перевіривши правильність застосування господарським судом Дніпропетровської області норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд знаходить, що апеляційне подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.12.2001р. між Управлінням транспорту і зв’язку  виконавчого комітету  Дніпродзержинської міської ради та відповідачем укладено договір №08 на перевезення пасажирів на маршрутах №11 і №25.  Пунктом 2.2.23 договору визначено, що відповідач здійснює відстій рухомого складу згідно схеми паспорту маршруту.

Відповідно схеми паспорту маршруту,     узгодженого  з управлінням транспорту і зв’язку  виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради та  відділом ДАЇ УМВС  України в Дніпропетровській області    відповідачу визначено місце відстою транспортних засобів на проїзній частині вул.Скалика - вул. Глаголєва.  Після звернень мешканців будинків 2/36 по вул.Глаголєва, 21.07.2004р. управлінням транспорту і зв’язку  виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради запропоновано перенести місце відстою  мікроавтобусів маршрутів №11,№25 та його облаштування на площі земельної ділянки у середині  трамвайного кільця, в тупику трамвайного маршруту №1, в зв”язку з чим були внесені корективи до схеми паспорту маршруту.

Згідно ст. 1  Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Право на земельну ділянку визначено ст.125 Земельного кодексу України де зазначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.  Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно  ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що спірна земельна ділянка не може вважатись самовільно зайнятою у розумінні ст.1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель”, оскільки  визначена для  відстою автотранспорту спеціально відведеної для цього території. Самовільне зайняття земельної ділянки завжди  спрямоване на заволодіння нею. Відповідно до цього використання землі для стоянки автомашин, проїзду, що не має на  меті заволодіння землею, не є самовільним зайняттям.

Крім того, облаштування місця відстою в кільці трамвайної колії,  з пропозиції Управління транспорту і зв’язку  виконавчого комітету  Дніпродзержинської міської ради.  узгодженою  з  Дніпродзержинською міською радою,  Управлінням ДАІ, КП “Трамвай”, ПП”Експрес-2001”,  а саме вкопані відпрацьовані шини вздовж  трамвайної колії є мірою, що запобігає виїзду   автотранспорту на  трамвайну колію,  а не  самовільно встановленням межі. Отже, колегія суддів не вбачає порушень з боку  відповідача   норм земельного законодавства, на які посилається позивач.

Таким чином, суд не вбачає підстав передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України  для скасування чи зміни рішення  господарського суду, оскільки вважає, що судом першої інстанції  повно та всебічно досліджено обставини справи, яким дана належна правова оцінка, а висновки суду ґрунтуються на залучених до справи доказах та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 101-103,105 Господарського процесуального кодексу  України,  суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне подання Дніпродзержинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради, м.Дніпродзержинськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  22.01.2007р.  у справі №39/522-06(8/215-06) без задоволення

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від  22.01.2007р.  у справі №39/522-06(8/215-06) без змін.

Головуючий  суддя                                                             М.П.Неклеса

Суддя                                                                           П.П.Павловський

Суддя                                                                              А.О.Логвиненко

З оригіналом згідно.

Помічник заступника голови суду                              О.В.Врона