ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 р.
№ 48/268

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

судді
Полянський А. Г.
Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2006 року

по справі
№ 48/268 Господарського суду міста Києва

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД

до
Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України

про
зобов’язання надати податкові накладні,

За участю представників сторін:

від позивача:
Богатченко Ю.В. –дов. від 19.06.2006 року
Татарінова І.М. –дов. від 19.06.2006 року

від відповідача:
Ковальчук Ю.В. –дов. №28/ю-07 від 24.01.2007 року

Ухвалою від 17.01.2007 року колегії суддів Вищого господарського суду України касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД була прийнята до провадження новоутвореною колегією суддів у наступному тимчасовому складі: головуючий –Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Коробенко Г.П., а розгляд справи був призначений на 13.02.2007 року.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г. М. з лікарняного справа № 48/268 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України, у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

За згодою сторін в судовому засіданні 13.02.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю “Українські ресурси” звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, в якому просило зобов’язати відповідача Спеціалізоване державне підприємство “Укрспец’юст” надати податкові накладні за операціями з продажу об’єктів нерухомого майна на прилюдних торгах, які відбулися 19.09.2003 року: відповідно адміністративної будівлі Державної судноплавної компанії “Чорноморське морське пароплавство”, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 1 на суму 1540000 грн. в тому числі ПДВ 256666,67 грн., та приміщення підвалу та першого поверху чотирьохповерхової адміністратвної будівлі Державної судноплавної компанії “Чорноморське морське пароплавство” загальною площею 545,28 кв. м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 4 на суму 367000 грн. в тому числі ПДВ 61166,67 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.08.2006 року по справі №48/268 (суддя Сулім В. В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2006 року № 48/268 (головуючий суддя Мартюк А. І., судді Зубець Л. П., Лосєв А. М.), в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаними рішенням та постановою, позивач ТОВ “Українські ресурси” ЛТД звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати у зв’язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач СДП “Укрспец’юст” у відзиві на позов та представник відповідача в судовому засіданні касаційної інстанції проти вимог та доводів позивача заперечив, просив відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити рішення і постанову без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу та відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29.05.2003 року Міністерство юстиції України та Спеціалізоване державне підприємство "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України уклали Генеральній договір № 3 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень. Відповідно до п. 1.1 Договору Міністерство юстиції України доручило, а відповідач особисто або через свої філії зобов’язався приймати від районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби та реалізовувати арештоване майно, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та на комісійних засадах.

Відповідно до Положення про Одеську філію спеціалізованого державного підприємства "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом СДП "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України № 1 від 02.01.2002 року, метою створення Одеської філії є забезпечення статутної діяльності Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України на території Одеської області по сприянню державній виконавчій службі, органам державної податкової служби, митним та правоохоронним органам в зберіганні та реалізації вилученого ними майна в порядку, передбаченому чинним законодавством (п. 2.1 Положення). Пунктом 2.2.1 Положення до предмету діяльності Одеської філії СПД "Укрспец’юст" відноситься організація і проведення реалізації майна, вилученого державними виконавцями майна, що перейшло у власність держави, майна, що перебуває у податковій заставі шляхом укладання угод від імені СДП "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України для продажу на прилюдних торгах, аукціонах, на комісійних та інших договірних засадах, в порядку, визначеному Підприємством, згідно чинного законодавства.

19 вересня 2003 року Одеською філією СДП "Укрспец’юст" Міністерства юстиції України були проведені прилюдні торги з реалізації майна. За наслідками прилюдних торгів позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД було визнано переможцем прилюдних торгів із реалізації адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 1 (протокол проведення прилюдних торгів №3160195 від 19.09.2003 року), і приміщення підвалу та першого поверху адміністративної будівлі, загальною площею 545,28 кв. м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 4 (протокол проведення прилюдних торгів № 3160076 від 19.09.2003 року), які належали Державній судноплавній компанії "Чорноморське морське пароплавство".

Позивач здійснив розрахунок за придбане на прилюдних торгах майно: за   адміністративну   будівлю,   розташовану   за   адресою:   м.   Київ,   вул. Приморська, 1, - 1540000,00 грн. (платіжні доручення № 810 від 16.09.2003 року на суму 74235 грн. та № 816 від 19.09.2003 року на суму 1465765 грн.). У платіжному дорученні № 816 від 19.09.2003 року редакція реквізиту "Призначення платежу" викладена наступним чином: "Оплата за адміністративну будівлю розташовану в м. Одеса, вул. Приморська, 1, згідно протоколу прилюдних торгів № 3160195 від 19.09.03. без ПДВ."; за приміщення підвалу та першого поверху адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 4, - 367000 грн. (платіжні доручення № 814 від 18.09.2003 року на суму 17805 грн. та № 817 від 19.09.2003 року на суму 349195 грн.). У платіжному дорученні № 817 від 19.09.2003 року редакція реквізиту "Призначення платежу" викладена наступним чином: "Оплата за приміщення підвалу та 1-го поверху 4-х поверхової адміністративної будівлі ДСК "ЧМП" загальною площею 545,28 кв. м за адресою м. Одеса, вул. Дерибасівська, 4, згідно протоколу прилюдних торгів № 3160076 від 19.09.03р. без ПДВ.".

19.09.2003 року Старшим державним виконавцем Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі в порядку розділу 6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року № 68/5, складено акти про проведення прилюдних торгів, на яких було реалізовано адміністративну будівлю ДСК "ЧМП", розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Приморська, 1, та приміщення підвалу та першого поверху чотирьохповерхової адміністративної будівлі ДСК "ЧМП" загальною площею 545,28 кв. м, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 4. Того ж дня начальник першого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі Калашников Р.В. затвердив зазначені акти.

В порядку 6.4 зазначеного вище Положення 19.09.03р. приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк Вікторія Костянтинівна на підставі вищевказаних актів про проведення прилюдних торгів видала: свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 9182, яким посвідчила, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД належить право власності на адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Приморська, будинок під № 1 (Першим), загальною площею 4628,8 кв.м та розташоване на земельній ділянці площею 11610 (одинадцять тисяч шістсот десять) кв. м.; раніше зазначене майно належало ДСК "Чорноморське морське пароплавство" з місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, на підставі балансової довідки; (2) свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 9180, яким посвідчила, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД належить право власності на приміщення підвалу та першого поверху чотирьохповерхової адміністративної будівлі ДСК "ЧМП", що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Дерибасівська, будинок під № 4 (Четвертим), загальною площею 545,28 кв.м.; раніше зазначене майно належало ДСК "Чорноморське морське пароплавство" з місцезнаходженням: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1, на підставі балансової довідки.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, позивач направив на адресу Одеської філії СДП "Укрспец’юст" лист від 16.01.2006 року № 1, в якому просив надати податкові накладні на суми 1540000 грн., в тому числі ПДВ 256666,67 грн., та на 367000 грн., в тому числі ПДВ 61166,67 грн. Одеська філія СДП "Укрспец’юст" листом від 06.02.06р. № 127/вих повідомила, що не має повноважень розгляду по суті питання видачі податкових накладних, так як філія лише провела торги, а всі кошти покупці перераховували на поточний рахунок головного підприємства СДП "Укрспец’юст".

17.02.2006 року позивач направив відповідачу лист № 2, в якому просив надати податкові накладні на суми 1540000 грн., в тому числі ПДВ 256666,67 грн., та на 367000 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 61166,67 грн. Відповідач своїм листом від 03.04.2006 року № 3249 відмовив позивачу у наданні податкових накладних, мотивуючи тим, що операції звернення стягнення на майно боржника не передбачена Законом України "Про податок на додану вартість" як об'єкт оподаткування податком на додану вартість, а право власності боржника на майно у таких випадках припиняється не за цивільно-правовими договорам, а за законом, а тому підстав для нарахування податку на додану вартість за операціями з примусової реалізації арештованого державними виконавцями майна відсутні.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 п. 7.2.6  ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Враховуючи приписи наведеної правової норми, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що порядок включення сум податку до податкового кредиту є врегульованим відповідною нормою Закону, і позивач фактично не був позбавлений можливості своєчасно звернутись до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням у порядку, визначеному Законом України "Про податок на додану вартість", з метою включення суми податку, зазначеної в податковій накладній, до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Господарського кодексу України порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами. Як вбачається з матеріалів справи позивач, дійшовши висновку про порушення відповідачем своїх прав, не скористався наданим Законом України “Про податок на додану вартість” механізмом захисту своїх прав, хоча, що визнається колегією суддів Вищого господарського суду України, не був позбавлений можливості захистити свої права у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що посилання позивача в касаційній скарзі на те, що єдиною підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту є належним чином оформлена та подана податкова накладна є неправильним, оскільки такою підставою, відповідно до приписів ч. 2 пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", може служити  також заява зі скаргою на постачальника, що припустився порушення при заповненні податкової накладної, та доданими до цієї заяви копій товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання товарів (послуг).

Згідно пунктів 10.1, 10.2 та 10.4 статті 10 Закону України "Про податок на додану вартість", особами, відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету є платники податку, визначені у статті 2 цього Закону, які відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також повноту та своєчасність його внесення до бюджету. Контроль за правильністю нарахування та сплати (перерахування) податку до бюджету здійснюють органи податкової та митної служби.

Порядок складання та зміст податкової накладної визначено статтею 7 Закону України "Про податок на додану вартість", за якою поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити обов’язкові реквізити, встановлені Законом.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю на його вимогу та є підставою для нарахування податкового кредиту, копія залишається у продавця товарів(робіт, послуг).

У разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг).

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (із змінами та доповненнями) передбачено також, що отримання такої скарги є підставою для проведення позапланової виїзної перевірки такого постачальника для з’ясування достовірності та повноти нарахування ним цього податку за такою цивільно-правовою операцією.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів Вищого господарського суду України визначає моментом складання податкової накладної продавцем момент виникнення у нього відповідних податкових зобов’язань з податку на додану вартість; при цьому особою, відповідальною за повноту та своєчасність відображення та перерахування податку до державного бюджету, є сам платник податку, а контролюючим органом –державна податкова служба.

Законодавство надає покупцю право на включення до складу податкового кредиту сум податкових зобов’язань з податку на додану вартість, що були сплачені ним у ціні товару (робіт, послуг); за відсутності у продавця податкових зобов’язань податковий кредит у покупця не виникає.

З обставин, встановлених судом першої інстанції та апеляційним господарським судом, вбачається, що відповідач не нараховував податкові зобов’язання по податку на додану вартість з вартості майна, проданого з публічних торгів, податкові накладні на суму таких зобов’язань не складав.

Законом України "Про податок на додану вартість" обумовлено спосіб захисту порушених прав покупця у разі відмови постачальника у видачі податкової накладної чи її неправильному заповненні; в той же час Закон не передбачає права покупця вимагати спонукання постачальника до примусового відображення в його обліку спірних сум податкових зобов’язань або вимагати видачі податкових накладних без фактичного нарахування податкових зобов’язань по податку на додану вартість, що, фактично, має місце у даному випадку.

Крім того колегія суддів Вищого господарського суду України, з врахуванням змісту ст. 16 Цивільного кодексу України і ст. 20 Господарського кодексу України та встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами фактичних обставин справи, приходить до висновку про невідповідність предмету позову –зобов’язання відповідача надати податкову накладну –способам захисту прав суб’єктів господарювання, передбаченим зазначеними правовими нормами.

Перевіривши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права за результатами перевірки у касаційному порядку встановлено, що фактичні обставини, які входять до предмету доказування у цій справі, з'ясовані місцевим та апеляційним судами з достатньою повнотою.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем позовних вимог, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду про відмову в позові позивачу, а також постанови апеляційного господарського суду, якою рішення місцевого суду залишено без змін, немає.

За таких обставин касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські ресурси" ЛТД залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2006 року по справі № 48/268 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова