ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2007 р.
№ 6/512

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П.–головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу комунальної установи "Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5", м. Запоріжжя (далі –Лікарня)

на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14.02.2006

зі справи  № 6/512

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами в Запорізькій області,    м. Запоріжжя (далі –Інспекція)

до  Лікарні

про стягнення 1 269,42 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2005 року Інспекція звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Лікарні штрафних санкцій в сумі 1 269,42 грн. за порушення державної дисципліни цін.

Рішенням названого господарського суду від 12.12.2006 (суддя                Місюра Л.С.) у позові відмовлено. Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено отримання Лікарнею виручки від постачання холодної та гарячої води у сумі 423,17 грн., а відповідальність настає лише у разі її отримання.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду                   від 14.02.2006 (колегія суддів у складі: суддя Антонік С.Г. –головуючий, судді Кагітіна Л.П., Юхименко О.В.) рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Назване судове рішення мотивовано наявністю підстав для стягнення з Лікарні штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін відповідно до рішення Інспекції від 19.08.2005 № 120.

Лікарня звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного господарського суду, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 № 298/519 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 за № 1047/6238 .

У запереченні на касаційну скаргу Інспекція заперечує проти доводів скарги і просить залишити постанову апеляційного господарського суду зі справи без змін, а касаційну скаргу – без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.04.2006 касаційну скаргу Установи разом з матеріалами даної справи передано до Вищого адміністративного суду України за підсудністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.07.2007 Установі відмовлено у відкриті касаційного провадження у справі, а касаційну скаргу повернуто до Вищого господарського суду України з мотивів відсутності у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги. Представники сторін в судове засідання не з’явились.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Статтею 4 Закону України "Про ціни і ціноутворення" визначено, що Кабінет Міністрів України визначає повноваження органів державного управління в галузі встановлення і застосування цін (тарифів), а також по контролю за цінами (тарифами).

Таким органом відповідно до Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1819 (далі –Положення), є Державна інспекція з контролю за цінами (далі –Держцінінспекція). Вона є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковуються останньому.

Згідно з пунктом 11 Положення Держцінінспекція має територіальні органи –державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 Положення.

За змістом абзацу третього пункту 4 Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань у межах своєї компетенції здійснює перевірки додержання порядку формування, встановлення і застосування цін і тарифів, а також їх економічного обґрунтування.

Відповідно до пункту 5 Положення Держцінінспекція, зокрема, має право проводити в органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності  перевірки бухгалтерських документів, книг, звітів, калькуляцій та інших документів, пов’язаних з форсуванням, встановленням і застосуванням цін і тарифів.

Згідно з Інструкцією про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженою  наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 № 298/519, прийняття рішень про застосування економічних або фінансових (штрафних) санкцій  за фактами порушення державної дисципліни цін покладено на Держцініспекцію та відповідні державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Таким чином, Державна інспекція, приймаючи рішення про застосування санкцій за порушення державної дисципліни цін, діє як орган  державної влади у здійсненні управлінських функцій і, відповідно, як суб’єкт владних повноважень.

Отже, даний спір є публічно-правовим і на нього згідно зі статтями 4, 17 КАС України поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим і апеляційним господарськими судами на порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень  з публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд господарськими судами першої та апеляційної інстанцій справи з публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначені судові рішення підлягають скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу комунальної установи "Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Запорізької області від 12.12.2005 та постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 14.02.2006 зі справи № 6/512 скасувати.

Справу передати до господарського суду Запорізької області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя                  В. Селіваненко

Суддя                                                                                                  І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                  Б. Львов