КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2007                                                                                           № 26/117

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Атлант-С"

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.03.2007

у справі № 26/117 (Пінчук В.І.)

за позовом                               Товариство "Мрії збуваються"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Атлант-С"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 59154,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.03.2007 року № 26117 позов ТОВ „Мрії збуваються” до  ТОВ „Атлант С”  про стягнення  59154,66 грн. задоволений частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 33799,96 грн. основного боргу, 9497грн. інфляційних збитків, судові витрати, у задоволенні пені відмовлено в зв’язку зі спливом строків позовної давності.

Не погоджуючись з  рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм  матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення яким  у задоволенні відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, причина суду не відома, враховуючи що сторони про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що є поштові повідомлення, колегія суддів вважає можливим розглянути її у відсутність представника позивача.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов  наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, 01.09.2003 сторонами був укладений договір купівлі-продажу № 156, за умовами якого позивач зобов’язався передати у власність товар, а відповідач прийняти його та здійснити оплату.

Згідно ст.ст. 161,162 ЦК УРСР, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов’язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно до абзацу другого пункту 4 та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності; правила Цивільного кодексу України про відповідальність за порушення договору застосовуються в тих випадках, коли відповідні порушення були допущені після набрання чинності цим Кодексом крім випадків коли в договорах, укладених до 1 січня 2004 року, була встановлена інша відповідальність за такі порушення.

08.09.2003 позивач передав відповідачу товар, загальною вартістю  40663,44 грн., що підтверджується накладними МЗ-0408 та МЗ-0481 від 08.08.03 та не заперечується останнім, але розрахунок в повному обсязі здійснений не був, хоча умовами договору строк оплати визначений  10.10.03.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення основного боргу та штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань (пені, інфляції).

Заперечуючи проти рішення відповідач вказує, що дійсно оплата за товар була частковою, але борг погашений був поставкою іншого товару на адресу позивача, таким чином у задоволенні повинно бути відмовлено, а так як судом справа розглянута у його відсутність він позбавлений можливості подати відповідні докази.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Враховуючи що справа розглянута у відсутність представника відповідача, колегія суддів приймає додаткові докази до справи.

П. 4.4 договору вказано, що сторони можуть змінити форму розрахунків на іншу, не заборонену чинним законодавством.

Відповідачем надана довідка про те, що між позивачем та відповідачем укладений лише спірний договір і інших договірних зобов’язань між сторонами не існує. Даний факт підтвердив в судовому засіданні представник позивача.

До апеляційної скарги відповідач додав копії накладних на відпуск товару та копії довіреностей на отримання товару позивачем на суму боргу. Таким чином, у відповідача відсутні грошові зобов’язання по відношенні до позивача, а отже, у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу повинно бути відмовлено.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання ( неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, колегією суддів не знайдено  жодного доказу того, що з боку позивача були вжити заходи до захисту своїх інтересів щодо своєчасного розрахунку, то вимоги про стягнення інфляційних збитків також задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що  апеляційна  скарга обґрунтована та  підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „Атлант С” задовольнити, рішення господарського суду  м. Києва  від  29.03.2007 року по справі № 26117 скасувати.

2.          Відмовити ТОВ „Мрії збуваються” у задоволенні позову до ТОВ „Атлант С” про стягнення 59154,66 грн.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Мрії збуваються” ( 03021 м. Київ вул. Єнісейська,3;  код 31722032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Атлант С” ( 04128 м. Київ вул.Щербакова, 61 Г, код 23541388) державного мита за подання апеляційної скарги 296 грн. (двісті дев’яноста шість грн. 00 коп.)

4.          Матеріали справи повернути, доручити господарському суду  м. Києва  видати відповідний наказ.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

19.07.07 (відправлено)