ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2007 р.
№ 7/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кравчука Г.А.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтоматика"

на  постанову
Луганського апеляційного господарського суду

від
19.06.2007р.

у справі
№7/8

Господарського суду
Луганської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" в особі Краснодонської філії

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтоматика"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Державне підприємство "Донецька залізниця"

про
стягнення суми

за участю представників

- позивача:

Піганової Н.А. (довіреність №181 від 23.02.2007р.)

- відповідача:

не з'явився

- третьої особи:
не з'явився, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.04.2007р. (суддя Калашник Т.Л.) в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Оскарженою постановою Луганського апеляційного господарського суду від 19.06.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Семендяєвої І.В., суддів Баннової Т.М., Перлова Д.Ю.) зазначене рішення суду скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, постановлено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтоматика" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" в особі Краснодонської філії вартість недоврахованої електричної енергії у розмірі 42 416, 51 грн., державне мито за позовом та апеляційною скаргою у загальній сумі 636, 24 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118 грн.

В своїй касаційній скарзі відповідач просить оскаржену постанову скасувати, а рішення Господарського суду Луганської області від 02.04.2007р. залишити в силі, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального права, а саме: п.6.41 Правил користування електричною енергією.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідач та третя особа не використали наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 21.09.2006р. позивачем було проведено перевірку дотримання вимог "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 р. №28 (далі Правила), на об'єкті Навантаження с. Ізваріно Краснодонського району за результатами якої складено акт про порушення споживачем ПКЕЕ №300939 від 21.09.2006р.Відповідно до цього акту відповідачем було допущено бездоговірне користування електричною енергією. Акт було вручено відповідачу.

На підставі зазначеного Акту та п.п.6.41, 6.42 "Правил користування електричною енергією" представниками позивача під час засідання комісії з розгляду актів про порушення було визначено обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих збитків за Методикою обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення споживачем "Правил користування електричною енергією", а саме –42 416, 51 грн., про що 28.09.2006р. складено Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення вказаних Правил, позивачем було оформлено та вручено відповідачеу рахунок №Б/д66/9 від 28.09.2006р., якій останнім оплачено не було, що послужило причиною звернення з позовом до господарського суду.

Місцевий господарський суд відмовляючи в позові виходив з того, що позивачем не було надано доказів повноважень його представників на проведення будь-якої перевірки об'єктів відповідача, що передбачено п.6.41 Правил; у Акті зазначено, що перевірка проводилась у присутності представника споживача Брикова В.І., однак позивачем не було надано доказів надання йому відповідачем відповідного внутрішнього наказу про призначення особи, яка відповідає за електрогосподарство; у складеному Акті не визначено конкретного об'єкту на якому скоєно порушення, його точної  адреси, конкретного місця підключення струмоприймачів, зазначено, що демонтовано кабельний ввід але не визначено конкретного місця встановлення цього кабелю –не вказано у яке приміщення йде цей кабель, що робить сумнівним наявність вини саме відповідача у порушенні Правил; у Акті зазначено про бездоговірне користування відповідачем електроенергією, хоча відповідач споживає електричну енергію за Договором №2914 від 29.12.2005р. про постачання електроенергії від третьої особи, і заборгованості по сплаті послуг за постачання електроенергії за вказаним договором відповідач не має; третьою особою не було повідомлено енергопостачальнику переліку субабонентів, а відтак місцевий господарський суд, посилаючись на приписи ч.3 ст.277 Господарського кодексу України, дійшов до висновків про те, що перевірка проведена з порушенням вимог Правил і Акти складені за її результатами не можуть служити доказом вини відповідача, відповідач не має відповідати за невиконання третьою особою своїх зобов'язань перед позивачем і за вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення позову.

Апеляційний господарський суд не погодився з висновками місцевого господарського суду, зазначивши в оскарженій постанові, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок стосовно неможливості прийняття як доказу по справі Акту №300939 від 21.09.2006р. через допущені при його складанні порушення п.6.41 Правил, оскільки Акт був складений у присутності представника споживача –головного енергетика Брикова В.І., який підписав цей Акт без будь-яких зауважень; Акт був також підписаний керівником підприємства споживача Назаревським О.О.; споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з постачальником електричної енергії за врегульованим тарифом, яким є позивач; документи, які підтверджують повноваження представників постачальника електроенергії пред'являються представнику споживача під час перевірки, і п.6.41 Правил не передбачено обов'язку приєднання цих документів до оформленого Акту; перед початком перевірки представниками позивача представнику споживача були пред'явлені відповідні документи, і у останнього ніяких зауважень з приводу їх повноважень не виникло, як не виникало їх в подальшому й у відповідача; відповідач не заперечував, що на момент складання спірного Акту Бриков В.І. працював головним енергетиком та не подав пояснення і зауваження щодо змісту Акту, тобто погодився з фактом порушення п.5.1 Правил (бездоговірне споживання електроенергії); вихідні дані, необхідні для визначення обсягу недоврахованої електроенергії зазначені на зворотній стороні Акту; проведений демонтаж кабельного вводу відповідач не оспорює; відповідач мав намір і технічну можливість приєднатися до мереж позивача; факт укладання договору з третьою особою не є безспірним доказом того, що відповідач не приєднувався без договору та обліку до мереж позивача; відповідач ні при складанні Акту, ні протоколу засідання комісії не заявив про наявність укладеного ним з третьою особою та що приєднання відбулось до локальних електромереж третьої особи, а не до мереж позивача; за договором з третьою особою облік спожитої електроенергії відповідачем проводиться за прибором обліку, в той час як за Актом прибор обліку (лічильник) відсутній; у договорі між позивачем та третьою особою відомості про субабонентів, яким є відповідач відносно зазначеного договору, відсутні, а відтак апеляційний господарський суд дійшов до висновків про доведеність факту порушення Правил відповідачем, який приєднався до мереж позивача без договору та безобліково користувався електроенергією, і оскільки виставлений позивачем рахунок не був сплачений відповідачем позовні вимоги про стягнення вартості недоврахованої електроенергії у сумі 42 416, 51 грн. підлягають задоволенню, а рішення місцевого господарського суду –скасуванню.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.26 Закону України “Про електроенергетику” від 16.10.97 №575/97-ВР споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Аналогічні приписи містяться у пп.1.3, 1.6 Правил. Пунктом 5.1 Правил визначено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін; споживання електричної енергії без договору не допускається. Згідно з п.п.6.1.15, 6.1.16 Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом, яким є позивач, має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог Правил відповідно до умов укладених договорів та складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

Пунктом 6.41 Правил передбачено наступне. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється двосторонній акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, які необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Як встановлено судом апеляційної інстанції перед початком перевірки представниками позивача представнику споживача були пред'явлені відповідні документи, і у останнього ніяких зауважень з приводу їх повноважень не виникло, як не виникало їх в подальшому й у відповідача. Документи, які підтверджують повноваження представників постачальника електроенергії пред'являються представнику споживача під час перевірки, і п.6.41 Правил не передбачено обов'язку приєднання цих документів до оформленого Акту.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що на момент складання спірного акту Бриков В.І. працював головним енергетиком у відповідача, який підписав цей Акт без будь-яких зауважень.

За Довідником кваліфікаційних характеристик професій робітників, затвердженого наказом Міністерства праці від 16.02.98 (в редакції від 29.12.04) серед обов’язків головного енергетика визначено, зокрема, такі: укладання договорів щодо забезпечення підприємства електроенергією, контроль їх виконання; здійснення контролю за додержанням інструкцій і правил з експлуатації електроустановок, використання енергоустаткування; здійснення обліку і аналізу витрат електроенергії; керівництво науково - технологічною та технологічною підготовкою енергозбереження підприємства.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, Акт був також підписаний керівником підприємства споживача Назаревським О.А.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції всебічно і повно встановив всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з’ясував дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосував норми матеріального права, що регулюють їх спірні відносини, а відтак постанова суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремавтоматика" залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного господарського суду від 19.06.2007р. у справі №7/8 Господарського суду Луганської області –без змін.

Головуючий суддя                                                                 Г.А. Кравчук

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало