ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.09.07 р.                                                                               Справа № 43/188

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою дочірнього підприємства „Донецький облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (представник Жолоб Т.І., довіреність від 22.01.07 року) до товариства з обмеженою відповідальністю „Шляхове будівництво „Альтком” (представник Хаджинова Т.І., довіреність від 26.06.07 року) про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 258’166,89 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство „Донецький облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” (далі – Товариство) звернулося до суду з позовом про стягнення суми боргу за виконані підрядні роботи 622’817,20 грн., інфляційних 4’990 грн. та трьох процентів річних 5’426,14 грн. до товариства з обмеженою відповідальністю „Шляхове будівництво ,Альтком” (далі – Підприємство). Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на неналежному виконанні Підприємством умов контракту субпідряду № 332 від 23.10.06 року (далі – Договір) в частині прострочення відповідачем грошового зобов’язання, яке виникло з виконання підрядних робіт за період листопада та грудня 2006 року загальною вартістю 1’722’817,20 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав витребувані судом докази. В порядку статті 22 ГПК України позивач неодноразово зменшував позовні вимоги, остаточно вимагаючи стягнути з Підприємства суму боргу за виконані підрядні роботи 220’311,98 грн., інфляційні 32’180,16 грн. та три проценти річних 5’674,75 грн.

Представник Підприємства заперечив проти позову, вважаючи неврахованими відповідачем декілька платежів та зустрічних зарахувань, а також навів власний контррозрахунок санкцій, вказуючи, що сума інфляційних за несвоєчасне виконання зобов’язання становить 20’739,27 грн., а сума трьох процентів річних – 5’516,45 грн.

Вислухавши в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов Товариства підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов’язки Підприємства і Товариства в частині виконання підрядних робіт, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є саме договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм статей 837-864 ЦК України.

Таким чином, в силу статті 837 ЦК України та розділів 1 і 4 Договору, Товариство зобов’язалося виконати на свій ризик роботу з капітального ремонту автомобільної дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км605+700 – км611+000, а Підприємство зобов’язалося прийняти й оплатити виконану роботу на підставі актів виконаних робіт КБ-2в. При цьому Товариство також відраховує 1% від вартості підрядних робіт за послуги генпідряду (забезпечення технічною документацією, приймання робіт тощо) на користь Підприємства, причому на цю вартість здійснюється взаємозалік в рахунок вартості робіт, за підсумком поточного місяця, як зазначено сторонами у пунктах 4.8-4.9 Договору.

Згідно наданих позивачем та залучених до справи трьох актів приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) за період листопада-грудня 2006 року, позивач виконав, а відповідач прийняв виконані підрядні роботи загальною вартістю 1’722’817,20 грн. Право грошової вимоги (через невизначення Договором точного строку виконання грошового зобов’язання) виникло у Товариства в порядку частини 2 статті 530 ЦК України 05.04.07 року – на восьмий день після пред’явлення претензії № 01-24/291 від 20.03.07 року. Доказом надіслання 28.03.07 року відповідачу цієї претензії слугує поштове повідомлення № 2335680.

Відповідачем станом на 13.09.07 року частково, на суму 1’485’277,05 грн., виконане грошове зобов’язання за Договором шляхом часткової оплати, про що свідчить зміст позовної заяви, надані суду банківські виписки та акти звірення взаєморозрахунків.

Окрім того, 02.07.07 року сторони зарахували суму 17’228,17 грн. як послуги Підприємства за пунктами 4.8-4.9 Договору в порядку статті 601 ЦК України, знизивши суму боргу Підприємства за Договором на зазначену суму грошових коштів. Про означене свідчить акт приймання-передачі робіт № 02/07-1г від 02.07.07 року та акт звірення взаєморозрахунків від 27.08.07 року, підписані обома сторонами. Доводи відповідача, які стосуються більш раннього зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 17’228,17 грн. – не знайшли свого доказового підтвердження матеріалами справи.

Водночас, грошове зобов’язання Підприємства за Договором на суму 220’311,98 грн. – на момент зменшення позивачем позовних вимог (13.09.07 року) виконане не було, що є порушенням статей 525-526 ЦК України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми, на підставі статті 625 ЦК України. За розрахунком позивача, сума інфляційних та трьох процентів річних з простроченої суми у період з 10.04.07 року до 13.08.07 року становить 32’180,16 грн. та 5’674,75 грн. відповідно.

За арифметичним розрахунком суду, сума трьох процентів річних порахована Товариством за період з 10.04.07 року до 13.08.07 року вірно, через що позовні вимоги в цій частині про стягнення 5’674,75 грн. річних підлягають задоволенню, втім розрахунок інфляційних містить певні арифметичні вади. Зокрема, в розрахунок інфляційних за період з 02.07.07 року до 13.08.07 року по сумі боргу 481’376,23 грн. позивач безпідставно включив індекс інфляції за червень 2007 року, зважаючи на те, що червень місяць не входить в період 02.07.07-13.08.07 року. З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги про стягнення інфляційних за період 10.04.07-13.08.07 року підлягають частковому задоволенню, в сумі 21’172,37 грн. ((622’817,20 грн. Х 1,006 – 622’817,20 грн.) + (498’604,40 грн. Х 1,022 – 498’604,40 грн.) + (481’376,23 грн. Х 1,014 – 481’376,23 грн.)). Розмір індексу інфляції за серпень 2007 року не може включатися в цей розрахунок згідно методики листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ», оскільки кінцева дата розрахунку (13.08.07 року) закінчилася в першій половині місяця.

Таким чином, причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачем умов Договору, а також порушення норм ЦК України, які регулюють загальні умови виконання зобов’язань та правила виконання договорів підряду. Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (в обсязі зменшених позовних вимог) покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 601, 625, 837-864 ЦК України, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 33, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов дочірнього підприємства „Донецький облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” до товариства з обмеженою відповідальністю „Шляхове будівництво „Альтком” про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у загальному розмірі 247’432,10 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Шляхове будівництво „Альтком” на користь дочірнього підприємства „Донецький облавтодор” відкритого акціонерного товариства „Державна акціонерна компанія „Автомобільні дороги України” суму боргу та санкцій 247’432,10 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 113,09 грн. та відшкодування сплаченого державного мита у розмірі 2’474,32 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя

Надруковано у 3 примірниках:

1 –позивачу

2 –відповідачу

3 –господарському суду Донецької області