ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.08.07                                                                                           Справа№ 5/3459-28/411А

За позовом: Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, м. Львів

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Львівське взуттєве виробничо-торгівельне підприємство „ПРОГРЕС”, м. Львів

Третя особа 1, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління державного казначейства України у Львівській області, м. Львів

Третя особа 2, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Міністерство фінансів України, м. Київ

про стягнення пені в сумі 791 388,77 грн за простроченими відсотками

Суддя   Морозюк А.Я.

Представники сторін:

Від позивача: Більо І.В. -  старший державний податковий інспектор

Від відповідача: Сухович О.М. –заступник генерального директора

Від третьої особи 1: Сивик В.М. –головний спеціаліст

Від третьої особи 2: не з"явився

Позов заявлено Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова до Відкритого акціонерного товариства „Львівського взуттєвого виробничо-торгівельного підприємства „ПРОГРЕС” про стягнення пені в сумі 715 233,98 грн. за простроченими відсотками згідно договору позики № 42 від 13.07.1994 року, третя особа 1 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління державного казначейства у Львівській області, третя особа 2, на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерство фінансів України.

Заявою від 17.01.2007 року №800/10-010 (вх. №898 від 18.01.2007 року) позивач збільшив розмір позовних вимог до 733 890,94 грн, заявою від 18.07.2007 року № 16230/10-010 (вх. № 14958 від 19.07.2007 року) позивач збільшив розмір позовних вимог до 791 388,77 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2007 року провадження у справі було зупинено, ухвалою від 03.08.2007 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог), просить стягнути з відповідача 791 388,77 грн пені за простроченими відсотками згідно договору позики № 42 від 13.07.1994 року.

Третя особа 1 на стороні позивача вважає вимоги позивача обґрунтованими і підтримує їх. Як вбачається із матеріалів справи, Управління державного казначейства у Львівській області змінило назву на Головне управління державного казначейства України у Львівській області.

Третя особа 2 на стороні позивача явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. Суд дійшов до висновку, що неявка представника третьої особи 2 на стороні позивача не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних у матеріалах справи доказів достатньо для вирішення спору по суті. Третя особа 2 не забезпечила явки представника і в два попередні судові засідання, хоча про дату, час та місце кожного із судових засідань була належним чином повідомлена(повідомлення про вручення ухвал суду наявні в матеріалах справи).

Відповідач у відзиві на позовну заяву та доповненні до відзиву, а його представник в судовому засіданні проти позову заперечує у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи 1, суд встановив наступне.

13 липня 1994 року між Львівським державним взуттєвим виробничо-торгівельним підприємством "Прогрес", в подальшому “Підприємство”,  правонаступником якого згідно з рішенням Державного комітету України з легкої і текстильної промисловості від 24.10.1994 року № 214 є Відкрите акціонерне товариство  „Львівське взуттєве виробничо-торгівельне підприємство „ПРОГРЕС” (п. 1.1, п. 3.3 Стутуту ВАТ “ЛВТП “ПРОГРЕС””, перереєстрованого 21.12.1994 року) та Міністерством фінансів України, в подальшому “Міністерство”, укладено Договір № 42 про надання Міністерством фінансів України бюджетної позички Львівському державному взуттєвому виробничо-торгівельному підприємству “Прогрес” для стабілізації роботи підприємства та впровадження у виробництво нових технологій і асортименту взуття.

Згідно п. 1.1. Договору “Міністерство” зобов”язується у липні-серпні 1994 року надати “Підприємству” бюджетну позичку в сумі 10 млн.крб. на стабілізацію роботи підприємства, впровадження у виробництво нових технологій і асортименту взуття, з оплатою 25 % річних. Оплата процентів здійснюється щоквартально. Пунктом 1.4 Договору “Підприємству” надається право дострокового повернення позики та процентів за користування нею.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.06.2005 року по справі № 5/3414-2/382 задоволено позов ДПІ у Шевченківському районі м.Львова, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства „Львівського взуттєвого виробничо-торгівельного підприємства „ПРОГРЕС” 210 712,08 грн заборгованості по нарахованих відсотках за бюджетною позикою.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2005 року у справі № 5/3414-2/382, рішення господарського суду Львівської області від 13.06.2005 року по справі № 5/3414-2/382 скасовано, прийнято нове рішення, яким визнано недійсним п.п. 1.1, 1.2 та 1.4 договору позички від 13.07.1994 року № 42 в частині сплати відсотків за надану позичку, з моменту укладення договору, в задоволенні позову відмовлено.

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова не погоджуючись із судовим рішенням господарського суду апеляційної інстанції, подала на нього касаційну скаргу.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27.12.2006 року встановив, що із змісту договору позики № 42 від 13.07.1994 року вбачається, що він носить господарський характер, оскільки правовідносини, що пов”язують вказаних суб”єктів, засновані на принципах диспозитивності, рівності суб”єктів, жоден із них не уповноважений здійснювати управлінські адміністративні функції по відношенню до іншого в контексті укладеного договору, тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова передано на розгляд Вищому господарському суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2007 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.09.2005 року у справі № 5/3414-2/382 –залишено без змін, касаційну скаргу ДПІ у Шевченківському районі м. Львова –залишено без задоволення. Цією постановою Вищий господарський суд України встановив, що договір № 42 від 13.07.1994 року укладено на підставі вільного волевиявлення сторін, в якому Міністерство фінансів України виступало від свого імені, а не від імені держави, його укладення не зумовлене приписами будь-яких адміністративних або законодавчих актів, а тому відносини за цим договором є цивільно-правовими.

Ухвалою від 25.06.2007 року Верховний суд України відмовив у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2007 року у справі № 5/3414-2/382.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, враховуючи те, що п.п. 1.1, 1.2 та 1.4 Договору позички від 13.07.1994 року № 42 в частині сплати відсотків за надану позичку визнано недійсними з моменту укладення договору, отже,  відсутні підстави для нарахування відсотків за Договором  позички № 42 від 13.07.1994 року.   Як наслідок, відсутні і підстави для нарахування та стягнення пені в сумі 791 388,77 грн за простроченими відсотками згідно договору позички № 42 від 13.07.1994 року, тому позовні вимоги позивача позбавлені правових підстав.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про відмову в позові повністю.

На підставі наведеного, керуючись  ст.ст. 4-3, 12, 33, 35, 43,49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Морозюк А.Я.