ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.04.2007
Справа №2-21/16485-2006

за позовом Приватного підприємства Фірма "Хелп", м. Дніпропетровськ,

до відповідача Державної акціонерної холдингової компанії "Радіозавод", м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ай-Тодор-Юг”, смт. Гаспра, м. Ялта

за участю Прокуратури АР Крим, м. Сімферополь,

про визнання права власності та витребування будівлі з незаконного володіння.

Суддя Господарського

Суду Автономної Республіки Крим

С.І. Чонгова

Представники:

Позивач Шатило І.О., ю/к, д/п б/н від 08.08.2006 р.

Відповідач Мещерякова Н.В., представник, д/п № 3284 від 01.07.2005 р.

Третя особа Титаренко С.І., представник, д/п б/н від 12.03.2007 р., Неліна В.Я., представник, довіреність у матеріалах справи.

Прокурор Куінджи  М.О., посвідчення № 05380

Сутність спору: Приватне підприємство Фірма "Хелп", м. Дніпропетровськ, звернулося до Господарського Суду АРК із позовом до Державної акціонерної холдингової компанії "Радіозавод", м. Київ, у якому просить визнати право власності на корпус № 13 (3-х поверхову будівлю площею 952,2 кв. м.) за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 60, пансіонат „Марат”, витребувати корпус № 13 (3-х поверхову будівлю площею 952,2 кв. м.) за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 60, пансіонат „Марат” з незаконного володіння. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов’язані з оплатою державного мита та витрати на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем планувалось укласти договір купівлі-продажу, за яким би позивач передав у власність відповідачу корпус № 13 (3-х поверхову будівлю площею 952,2 кв. м.), за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 60, пансіонат «Марат», а відповідач – прийняв та сплатив вартість будівлі. Але ця угода не була укладена належним чином, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, і ця угода ніколи не підписувалась позивачем. Позивач вказує, що він не надавав відповідачу рахунок на сплату 800000,00 грн., а відповідач ніколи не сплачував позивачу вказану суму. Експертну оцінку не зроблено, документацію на об’єкт нерухомості позивач не передавав. Також позивач вказує, що його активи перебували від податковою заставою, тому він не міг укладати угоди про відчуження нерухомості, яка перебувала під заставою.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 13.10.2006 р. позовну заяву було прийнято до провадження суддею Гаврилюк М.П. та призначено до розгляду.

Відповідно до резолюції Першого заступника Голови Господарського суду АР Крим від 27 листопада 2006 р. у зв’язку із закінченням п’ятирічного строку повноважень судді Господарського суду АР Крим Гаврилюк М.П. справу № 2-5/16485-2006 передано на розгляд судді Господарського суду АР Крим Чонговій С.І.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 28 листопада 2006 р. справу № 2-21/16458-2006 було прийнято до провадження суддею Господарського суду АР Крим Чонговою С.І. та призначено до слухання.

16.01.2007 р. на адресу суду надійшла заява від Прокуратури АР Крим про вступ представника прокуратури АР Крим в процес, оскільки даний спір суттєво зачіпає інтереси держави у сфері власності.

06.03.2007 р. на адресу суду надійшла заява про вступ до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - ТОВ „Ай-Тодор-Юг”, смт. Гаспра, м. Ялта.

Ухвалою Господарського суду АР Крим від 13 березня 2007 р. до участі в справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено - ТОВ „Ай-Тодор-Юг”, смт. Гаспра, м. Ялта.

Представник позивача у судове засідання з’явився, надав заяву про уточнення позовних вимог. Позивач просить визнати недійсним акт заліку зустрічних вимог від 30 жовтня 2000 р., визнати право власності ПП «Фірма «Хелп» на корпус № 13, за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, витребувати корпус № 13 з незаконного володіння відповідача. Крім того, позивач у засідання суду надано клопотання про витребування доказів від третьої особи та відповідача оригіналу акту заліку зустрічних вимог від 31 жовтня 2000 р.

У засідання суду представник відповідача з’явився, відзив на позовну заяву не надав.

У засідання суду з’явився представник третьої особи, який надав пояснення щодо суті позовних вимог. У своїх поясненнях третя особа позовні вимоги позивача не визнає, та просить відмовити позивачу у задоволені позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представника позивача, відповідача, третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за ним право власності на корпус № 13, який розташований за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, витребувати корпус № 13 з незаконного володіння відповідача, мотивуючи тим, що фактично договір на продаж зазначеного майна відповідачу позивачем не підписувався, відповідач не сплачував позивачу грошей, передбачених вказаним договором.

24 травня 2000 р. позивачем на підставі договору № 10/15 купівлі-продажу було куплено у приватного підприємства «Фламінго» корпус № 13 загальною площею 952,2 кв. м., розташований за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, пансіонат «Марат»  та проведено реєстрацію права власності за позивачем вказаного майна Ялтинським БТІ 29.05.2000 р. № 262.

18 вересня 2000 р. позивачем та відповідачем був підписаний договір № 2/П купівлі-продажу, відповідно до якого позивач продав, а відповідач купив корпус № 13 загальною площею 952,2 кв. м., розташований за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, пансіонат «Марат».

Пунктом  2.1. вказаного договору зазначено, що Продавець, керуючись законодавством України про підприємства, про власність, зобов’язується продати та передати у повну власність Покупцю знаходящєся у повному господарському віданні Продавця корпус № 13 (3-х поверхову будівлю  площею 952,2 кв. м.), яке знаходиться за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, пансіонат «Марат». Об’єкт купівлі-продажу є власністю Продавця на підставі договору купівлі-продажу № 10/5 від 24.05.2000 р. та акту приймання-передачі від 26.05.2000 р. та підтверджується реєстраційним посвідченням від 29.05.2000 р. та записаним у реєстраційній книзі № 16-б за реєстраційним № 262 виданим МБТІ м. Ялти. При цьому продавець гарантує, що об’єкт купівлі-продажу не є проданим, переданим, заставним, під арештом не знаходиться, судових справ по ньому немає.

Пунктом 3.1., 3.2. договору передбачено, що вартість відчуждаємого об’єкта відповідно до експертної оцінки складає 800000 грн., утому числі ПДВ 20 % 133333,33 грн. Розрахунки за придбаний об’єкт купівлі-продажу здійснюється покупцем поквартально шляхом безготівкового перерахування власних коштів платіжним дорученням з рахунку покупця на рахунок продавця.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що спірний договір їм не підписувався, оскільки на копії договору, наданої у матеріали справи третьою особою є підпис директора ПП «Фірма «Хелп» Г.А. Петренко, який візуально співпадає з підписом директора ПП «Фірма «Хелп» Г.А. Петренко у договорі № 10/5 від 24.05.2000 р., послідуючі дії сторін свідчать про наявність договірних відносин, а саме: у акті заліку зустрічних вимог, складеного 30.10.2000 р., копія якого надана у матеріали справи третьою особою, сторони посилаються на спірний договір, у акті анулювання заліку зустрічних вимог, який складений 31.10.2000 р., копія якого надана у матеріали справи позивачем, є посилка на те, що відповідач ДАХК «Київський радіозавод» не провела сплату вартості придбаного у позивача корпусу № 13 у розмірі 800000,00 грн. за договором купівлі-продажу № 2/П від 18.09.2000 р.

Актом № 1 звірки взаємних розрахунків від 01.11.2000 р., нотаріальна копія якого надана у матеріали справи третьою особою, сторони засвідчили повний залік заборгованості за договорами № 1/10-00 від 12.10.2000 р. корпус № 7) та № 2/П від 18.09.2000 р. (корпус № 13).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що договір № 2/П від 18.09.2000 р. про купівлі-продаж спірного майна сторонами був укладений та розрахунки сторонами проведені.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача щодо відсутності повноважень у голови правління ДАХК «Київський радіозавод» на підписання спірного договору, оскільки такі доводи не підтверджені документально та спростовуються послідуючими діями відповідача  по відношенню до спірного договору.

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача про наявність податкової застави на всі його активи на момент укладення договору та передачі спірного майна відповідачу, оскільки такі доводи не підтверджені документально.

Суд не знаходить підстав для задоволення заяви про витребування оригіналу акту заліку зустрічних вимог, який позивач вважає сфальсифікованим, оскільки позивач надав копію акту про анулювання акту заліку, чим підтвердив фактичну наявність акту заліку.

Вимоги про визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог від 30 жовтня 2000 р. не може бути предметом позову у справі, оскільки така вимога спрямована на встановлення факту, що має юридичне значення, а не на поновлення порушеного права, або захист охоронюваного законом інтересу, що не передбачено ст.. 12 ГПК України. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише у разі вирішення спору про право цивільне або господарське і розглядатися як доказ при прийнятті рішення судом.

Отже провадження по справі за позовними вимогами щодо визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог підлягає припиненню на підставі пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання права власності ПП «Фірма «Хелп» на корпус № 13, за адресою: м. Ялта, смт. Гаспра, вул.. Алупкінське шосе, 60, витребування корпусу № 13 з незаконного володіння відповідача, оскільки такі вимоги не підтверджені документально та спростовуються матеріалами справи.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати з оплати державного мита та судові витрати, пов'язані з інформаційно-технічним забезпеченням судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

У засіданні суду було оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення оформлено та підписано відповідно до ст. 84 ГПК України 26 квітня 2007 р.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ст. 80, ст. ст. 49, 33, 34, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Провадження по справі за вимогами щодо визнання недійсним акту заліку зустрічних вимог – припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чонгова С.І.