ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р.
№ 34/22-07(41/47)

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

Добролюбової Т.В. –головуючого,

Дроботової Т.Б.,

Швеця В.О.,

за участю представників від:

позивача -  Юр'єв Ю.Ю. - директор;

відповідача  - Галкіна І.В. (дов. № бух - 715 від 24.09.07),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства "Дніпропетровський завод прецизійних труб"

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 червня 2007 року

у справі
№ 34/22-07(41/47)

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агора"

до

Державного підприємства "Дніпропетровський завод прецизійних труб",

про
стягнення 388 960, 00 грн.,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агора" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Науково-дослідного і конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади" суми попередньої оплати, перерахованої йому на виконання умов договору від 26.06.2002 року № 27 у розмірі - 353600,00 грн., пені - 35360,00 грн. та збитків - 42000,00 грн. (далі - Договір № 27).

Позовні вимоги вмотивовані умовами укладеного між сторонами Договору № 27 та приписами статей 610-612 ЦК України.

Заявою від 27.03 2006 року № 27-03/06 про зміну та доповнення до позовної заяви ТОВ "Агора" просило суд постановити рішення про:

- розірвання Договору № 27 з усіма його невід'ємними частинами, змінами та доповненнями;

- стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 353 600,00 грн. та збитків у розмірі 73 824,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.2007 року на підставі статті 25 ГПК України господарським судом було замінено відповідача - Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний завод трубної промисловості ім. Я.Ю.Осади" його правонаступником - Державним підприємством "Дніпропетровський завод прецизійних труб".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.04.2007 року (суддя Примак С.А.) позов ТОВ "Агора" задоволено частково: розірвано Договір № 27 з усіма його невід'ємними частинами, змінами та доповненнями; стягнуто з ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" на користь ТОВ "Агора"  суму боргу - 353600 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 3536 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 96,76 грн. Крім того, з ТОВ "Агора" стягнуто на користь державного бюджету України 318,24 грн.

Рішення суду мотивоване посиланнями на необґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, оскільки, встановлений частиною першою статті 258 ЦК України, строк позовної давності на момент розгляду справи сплинув. Також суд зазначає про недоведеність позивачем причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та понесеними позивачем збитками.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду України від 25 червня 2007 року (колегія суддів у складі: Головка В.Г. - головуючого, Чохи Л.В., Євстигнеєва О.С.) апеляційну скаргу ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" задоволено частково: рішення Господарського суду Дніпропетровської області скасоване; договір № 27 з усіма його невід'ємними частинами, змінами та доповненнями; стягнуто з ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" борг в сумі                  353 600,00 грн., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 3621 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 90,15 грн. Крім того, стягнуто з ТОВ "Агора" на користь державного бюджету України державне мито в сумі 403, 24 грн.

Постанова мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято у відсутність представника, не повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, що, відповідно до п. 2 частини третьої статті 104 ГПК України, є безумовною підставою для  скасування рішення.

Не погоджуючись з постановленим апеляційною інстанцією судовим рішенням у даній справі, ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.06.2007 року -  скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В доповненні до касаційної скарги ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового акту..

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши  правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення та постанова господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2002 року між позивачем та Державним підприємством "Науково-дослідним і конструкторсько-технологічним інститутом трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади" укладений договір № 27, згідно з умовами якого, постачальник прийняв на себе зобов'язання поставити покупцю (позивачу у справі) товар згідно специфікацій, доданих до договору, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний прийняти та оплати товар на умовах, узгоджених сторонами в договорі (т.1, а.с. 4-5). Специфікаціями №№ 1-8 до Договору № 27 сторонами узгоджений строк поставки продукції - січень 2003 року (т.1, а.с. 6-13).

Наказом Міністерства промислової політики  України від 13.01.2006 року № 11 на базі відокремленого структурного підрозділу (філії) створено Державне підприємство "Дніпропетровський завод прецизійних труб" шляхом його виділення з Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю.Осади".

Створене державне підприємство "Дніпропетровський завод прецизійних труб" є правонаступником майнових і немайнових прав та обов'язків державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю.Осади" в частині, визначеній розподільчим балансом.

Відповідно до статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог, передбачених Кодексом та іншими актами цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 2 Договору № 27 передбачено, що оплата товару покупцем здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця не пізніше 5 днів з дня поставки товару. При здійсненні розрахунків за даним Договором, покупець має право здійснювати попередню оплату товару, що поставляється.

Апеляційним судом встановлено, що договірні зобов'язання щодо попередньої оплати вартості товару ТОВ "Агора" виконані у повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення (т.1, а.с. 14-20) на загальну суму 353 600 грн. Тоді як відповідачем, взяті на себе договірні зобов'язання не виконані - поставка оплаченого позивачем товару не здійснена, що відповідно до статті 610 ЦК України є порушенням зобов'язання.

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 4 Договору № 27 у випадку невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених даним Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим збитки. Крім того, винною стороною сплачується пеня за прострочення поставки товару у розмірі 0,1% від договірної вартості простроченого до поставки товару за кожний день прострочення поставки, але не більше 10% від договірної вартості простроченого до поставки товару.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду справи сторонами не подано доказів поставки товару постачальником за Договором № 27 або доказів повернення позивачу перерахованої ним передоплати. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 353 600 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 01.03.2006 р. (т.1, а.с.85). З огляду на це, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку, задовольнивши вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 353 600 грн.

Частиною другою статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке спричиняє для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Право на одностороннє зупинення виконання або відмову від виконання у повному обсязі чи частково передбачене статтею 538 ЦК України щодо зустрічного виконання зобов'язання. У разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що в результаті істотних порушень відповідачем умов спірного договору позивач був позбавлений можливості отримати у власність товар згідно специфікацій, і відповідно розірвали договір від 26 червня 2002 року № 27 разом з усіма його невід"ємними частинами змінами та доповненнями.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 35 360 грн., оскільки, як зазначає апеляційний суд, керуючись статтею 258 ЦК України, до вимог по стягненню неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Право на позов у позивача виникло в лютому 2003 року. У зв'язку з чим, строк позовної давності в даному випадку - сплинув.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміють витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ці правові норми кореспондуються зі статтями 22, 612, 623 ЦК України, при цьому розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки позивачем визначені як оплата третій особі робіт по розробці конструкторської документації реконструкції електропечі типу 4 СРЗ-2.80/10А, деталі та вузли якої постачальник мав поставити за Договором № 27.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, доказів, які підтвердили б, що за договором № 2/11 від 25.11.2002 року ТОВ НВФ "Асті" виконало розробку конструкторської документації роликової електропечі типу 4СРЗ-280/10А, яка мала бути реконструйована саме з деталей та вузлів печі, які мав відповідач за Договором № 27 поставити позивачу -  позивачем не надано, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, відповідно до яких, правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача збитків  - відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, а тому є законним та обґрунтованим.

Водночас, відповідно до статей 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим, підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту відсутні.

На підставі наведеного та керуючись статтями  1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  ДП "Дніпропетровський завод прецизійних труб" залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25 червня  2007 року у справі № 34/22-07(41/47) залишити без змін.

3. Ухвалу Вищого господарського суду України від 07 вересня 2007 року у справі № 34/22-07(41/47) в частині зупинення виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 червня 2007 року  до закінчення її перегляду в порядку касації, вважати такою, що втратила чинність.

4.Справу № 34/22-07(41/47) скерувати до Господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя:                                                              Добролюбова Т.В.

Судді:                                                                                        Дроботова Т.Б.

Швець В.О.