ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"05" липня 2007 р.
Справа №  5/128

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Змеула О.А. розглянув у відкритому судовому засіданні  справу № 5/128

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Ворошиловське", с. Жовтневе Устинівського району Кіровоградської області

до відповідача: Жовтневої сільської ради, с. Жовтневе Устинівського району Кіровоградської області

з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відділу державної виконавчої служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області, смт. Устинівка, Кіровоградська область

про визнання права власності,

представники сторін не з'явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ворошиловське" звернулося до господарського суду з позовною заявою від 18.04.2007 року, яка містить вимоги до Жовтневої сільської ради наступного змісту: визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарським спорудами, що розташовані під № 4 по вул. Колгоспна в с. Новокиївка Устинівського району Кіровоградської області.

Відділом державної виконавчої служби Устинівського районного управління юстиції Кіровоградської області надано суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що останній не заперечує проти визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарським спорудами, що розташовані під № 4 по вул. Колгоспна в с. Новокиївка Устинівського району Кіровоградської області.

Від Жовтневої сільської ради надійшов лист № 48 від 22 травня 2007 року в якому міститься прохання відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання останнім позовних вимог.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами, господарський суд встановив наступні обставини справи.

Пунктом 1.1. Статуту ТОВ "Ворошиловське" передбачено, що це товариство створене в результаті реформування колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Мічуріна і є правонаступником останнього.

Згідно п. 5.5. статуту ТОВ "Ворошиловське" є власником майна, що йому належить, включаючи майно передане йому Засновниками майна одержаного в результаті його фінансово-господарської діяльності та іншого майна, набутого на підставах, не заборонених чинним законодавством України.

Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що йому у 1989 році був переданий житловий будинок з господарським спорудами, що розташовані під № 4 по вул. Колгоспна в с. Новокиївка Устинівського району Кіровоградської області.

Відділом державної виконавчої служби Устинівського РУЮ Кіровоградської області 21 лютого 2007 року складено акт опису й арешту майна ТОВ "Ворошиловське", до якого включено спірне майно.

У результаті дослідження обставини справи та перевірки їх доказами господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Господарським судом Кіровоградської області з метою об’єктивного встановлення обставин справи зобов’язано позивача надати суду такі докази: передавальний баланс; рішення КСП ім. Мічуріна про реорганізацію у ТОВ "Ворошиловське"; акт про введення в експлуатацію житлового будинку з господарським спорудами, що розташовані під № 4 по вул. Колгоспна в с. Новокиївка Устинівського району Кіровоградської; докази надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України).

Позивачем вказаних вимог суду не виконано, витребуваних документів не надано.

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Враховуючи викладене, за відсутності документів вказаних у ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок вважається самочинним будівництвом.

Частиною 2 статті Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, позивач, який здійснює самочинне будівництво житлового будинку не набуває права власності на нього.

За правилами частини 3 статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Однак позивач не подав суду доказів надання йому земельної ділянки під уже збудований житловий будинок.

Також позивачем не надано доказів завершення будівництва та прийняття житлового будинку до експлуатації.

За нормами частин 2, 3 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене  нерухоме  майно  (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, до завершення будівництва житлового будинку та прийняття його до експлуатації позивач вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За вказаних обставин позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок з господарським спорудами задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає  законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його підписання, оформленого відповідно ст. 84 ГПК України.

Суддя

рішення підписано

09.07.2007