ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.02.07                                                                                       Справа №22/213д/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімова Т.М.

за участю представників:

позивача: Козел А.В. – довіреність №107 від 03.07.2006 року;

відповідача: Волков О.Ю. – довіреність б/н від 14.02.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об’єднання Проміндустрія», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 року у справі №22/213д/06

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об’єднання Проміндустрія», м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа», м. Запоріжжя

про визнання договору недійсним

Встановив:

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду №290 від 06.02.2007р. справу передано на розгляд колегії суддів:  головуючий – Антонік С.Г.,  суддів Шевченко Т.М. (доповідач), Кагітіна Л.П.

Колегія суддів прийняла справу до провадження. В судовому засіданні 07.02.2006 року об’явлено перерву до 21.02.2007 року для підготовки постанови у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Скиданова Ю.О.) від 14.11.2007. у справі № 22/213д/06 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 137-138).

Рішення мотивоване наступним: сторонами за спірним договором узгоджені всі суттєві умови договору підряду на капітальне будівництво №18, відповідно до приписів ст. 318 ГК України , в тому числі щодо проектно - кошторисної документації. Існування інших договорів підряду (№16 та №17) не ї визначеною законом підставою для визнання недійсним договору підряду №18  та не свідчить про відсутність спрямованості договорів на реальне настання   наслідків, що обумовлені договорами.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «НВО Проміндустрія»  подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права України при винесенні оскаржуваємого рішення, в обґрунтування своїх доводів  посилається на наступне:

Заявник зауважує на відсутності узгодженої сторонами проектно-кошторисної документації до Договору №18;  вважає, що відповідачем прямо визнається цей факт у листі №121 від 26.07.2006р., який підписаний генеральним директором відповідача. Кошторис 2002 року не має ніякого відношення до договору №18 та не передавався відповідачем позивачу, не узгоджувався сторонами, не скріплений печатками та підписами сторін.

Зазначає, що обов’язки, передбачені п.5.2.1 та п.5.2.2 договору, зокрема щодо перерахування грошових коштів, відповідачем не виконувалися (не були спрямовані на реальне настання правових наслідків).

На думку заявника, Договір підряду №17 від 26.02.2004р. у якому співпадають ціна, предмет договору і всі інші умови підтверджує той факт, що Договір №18 не спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідач у справі – ТОВ «Константа», у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що сторонами було укладено договір №18 на капітальне будівництво, у якому дотримані всі необхідні умови, зазначені у статті 318 ГК України. Зазначає, що посилання позивача на відсутність проектно-кошторисної документації не відповідає дійсності, що підтверджується примірниками накладних про передання проектної документації, які були підписані обома сторонами. Крім того, в матеріалах справи міститься кошторис 2002 року на будівництво 16-поверхового житлового будинку по вул. Гастелло-Немеровича-Данченко у м. Запоріжжя, затверджений та підписаний директором державного проектного інституту «Запоріжцивільпроект» та головним архітектором проекту. До того ж, вказує відповідач, у матеріалах справи містяться акти приймання виконаних підрядних робіт та довідки про вартість виконаних підрядних робіт підписані та скріплені печатками сторін, що свідчить про виконання сторонами умов договору, виходячи з наявного на той час кошторису. Таким чином, вважає відповідач, не має підстав для визнання Договору №18 недійсним.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами,  наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Представниками позивача у судовому засіданні заявлено клопотання про  здійснення аудиозапису судового процесу. Клопотання задоволено.

За заявою представника позивача про оголошення постанови у повному обсязі об’явлено перерву до 21.02.2007 року для виготовлення  повного тексту судового акту.

В судовому засіданні 21.02.2006 року постанову оголошено у повному обсязі.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено господарським судом і вбачається за матеріалів справи, 27 лютого 2004 року між ТОВ «Константа» (відповідач) та ТОВ «НВО Проміндустрія» (позивач) був укладений договір №18 на виконання робіт по будівництву житлового будинку по вул. Гастелло-Немировича-Данченко у м. Запоріжжя ( надалі – Договір №18).

Відповідно до умов договору, Генеральний підрядник – ТОВ «Контсанта» доручило, а Головний підрядник – ТОВ «НВО Проміндустрія» зобов’язалось виконати роботи по будівництву житлового будинку загальною орієнтованою площею 8712,86кв.м із вбудованим автопаркінгом на 43 автомобіля. Перелік робіт що необхідно виконати, сторони передбачили у додатку №1 до договору (а.с. 7 том 1)..

Згідно  з пунктом 1.2   Договору №18 , відповідач зобов’язався фінансувати будівництво об’єкту в сумі, визначеної у пункті 3.2 Договору.. Загальна вартість будівництва, виходячи зі змісту пункту 3.2 Договору, складає  12 955.052,00грн., в тому числі ПДВ  2159175,00 грн. Строк виконання робіт  визначено - 24 місяці з моменту підписання сторонами договору та виконання Генеральним підрядником умов,  передбачених п.5.2.1 договору. Зокрема, на протязі 35 днів з моменту підписання договору, генеральний підрядник перераховує головному підряднику аванс за роботи, що підлягають виконанню у сумі 1042,00тис.грн.(у т.ч. ПДВ173,66тис. грн.) у такому порядку:

-          на протязі 15 днів з моменту підписання договору  - 600,00тис.грн.;

-          на протязі 25 днів з моменту підписання договору  - 221,00тис.грн.;

-          на протязі 35 днів з моменту підписання договору  - 221,00тис.грн.;

Договір підписаний керівниками підприємств та скріплений печатками.

Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні стверджує, що оскільки така істотна умова договору підряду, як  проектно-кошторисна документація, сторонами за договором не узгоджена,  а тому не має підстав вважати договір підряду укладеним відповідно до ст.638 ЦК України. Позовні вимоги мотивовані ст.203, 638, 875 ЦК України, ст.. 318 ГК України.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони вільні в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог діючого законодавства.

Статтею 179 ГК України передбачені загальні умови укладення договорів, що породжують господарські зобов’язання, в ч.7 якої зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно зі ст.. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до приписів ст.. 180 ГК України,  зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов’язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов’язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. При укладенні договору сторони зобов’язані у будь якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналіз змісту Договору  №18 свідчить, що за своєю правовою природою оскаржуваний договір є договором підряду, тому правовідносини сторін  за спірним договором  регулюються приписами  глави 33 ГК України (Глава 61 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 318 ГК України,  за  договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується  своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної  документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх.

У статті 875 ЦК України, на яку також посилається позивач, закріплено:  за договором будівельного підряду підрядник зобов’язується збудувати і здати у встановлений строк об’єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові будівельний майданчик ( фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов’язок не покладається на підрядника, прийняти об’єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Виходячи з умов спірного Договору №18, Головний підрядник прийняв на себе зобов’язання виконати  роботи  по будівництву  16 поверхового житлового будинку (пункт 1.1 Договору та Додаток №1 до договору, а.с. 7, 10 т.1),  отже, сторони узгодили предмет договору.  У  розділах 3,5  Договору №18 сторони  обумовили ціну договору, порядок розрахунків та платежів. У розділі 4 Договору №18 узгодили строк виконання робіт.

Сторони за договором домовились та зазначили у розділі 2 Договору, що Генеральний підрядник (відповідач у справі) приймає на себе  обов’язок протягом 10 днів з моменту підписання даного договору передати головному підряднику (позивачу) проектну документацію, що є в наявності на час підписання договору, для виконання робіт по будівництву об’єкту. Повний комплект проектної документації Генеральний підрядник передає Головному підряднику протягом 10 днів з моменту отримання її від Замовника будівництва.

Також, як вбачається зі змісту спірного Договору, сторони визначили  у договорі  № 18 взаємні права та обов’язки, відповідальність сторін, порядок  здачі - прийому об’єкта будівництва в експлуатацію, інші умови, які сторони вважали за необхідне узгодити.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, дослідивши матеріали справи та умові  Договору №18, колегія суддів дійшла висновку, що сторони  при укладенні спірного господарського договору погодили всі істотні умови, які необхідні для договорів даного виду, згідно приписів закону, а також  узгодили інші умови, які вони вважали за необхідне включити у зазначений Договір №18.

Отже, твердження  позивача про  те, що сторони не узгодили при укладенні Договору №18 всі суттєві умови договору, тому зазначений договір є неукладеним , що є, на думку позивача,  підставою для визнання його недійсним, спростовані  матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні .

Крім того, слід  зазначити , що залучена до матеріалів справи копія договору №17 на виконання робіт по будівництву житлового будинку по вул. Гастелло-Немеровича-Данченко у м. Запоріжжя, свідчить про те, що Замовником будівництва житлового будинку загальною орієнтованою площею 8712,86кв.м із вбудованим автопаркінгом на 43 автомобіля є ТОВ «НВО Проміндустрія», тобто, позивач у справі.

Згідно з умовами Договору №17 (пункт 2.2) саме Позивач має передати  відповідачеві повний проект документації на протязі 10 днів з моменту отримання її від проектної  організації.

Також в матеріалах справи міститься відповідна документація - «Зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва №1080» (а.с101) 16-ти поверхового житлового будинку по вул. Гастелло та вул. Немеровича-Данченко у м. Запоріжжя, замовником якого виступило ТОВ «НВО Проміндустрія». За вказаним кошторисом, вартість склала – 18100640грн. Господарський суд, приймаючі рішення, дійшов висновку, що цей кошторис мався сторонами на увазі під час укладення  договорів №17,19, та зазначив, що наявні у справі акти приймання виконаних підрядних робіт за період з липня 2004р. по липень 2005р., підписані та скріплені печатками підприємств на суму 3642550,80грн. свідчать про виконання сторонами умов спірного Договору, виходячи з наявного на той час кошторису.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з таким висновком господарського суду.

Відповідно до пункту 5 ст. 203, ЦК України, на який посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як правильно встановлено судом першої інстанції, наявні у справі акти приймання виконаних підрядних робіт за період з липня 2004р. по липень 2005р.. свідчать про виконання сторонами умов спірного Договору .

Таким чином, сторони по справі уклали договір, маючи на меті виконання взятих на себе обов’язків.

Крім того, слід зауважити, що невиконання стороною узгоджених умов договору не є правовою підставою для визнання такого договору недійсним.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, спірний договір вчинено у письмовій формі, підписано керівниками  підприємств  та скріплено їх печатками, як того вимагають приписи зазначених вище норм закону, істотні умови договору сторонами узгоджені та закріплені у тексті Договору №18

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 2 постанови від 28.04.1978 року № 3 “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; у кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угоди недійсною.

Досліджені матеріали справи свідчать про відсутність таких обставин.

Враховуюче викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання Договору №18 на виконання робіт по будівництву житлового будинку по вул. Гастелло-Немировича-Данченко у м. Запоріжжя недійсним з  зазначених  позивачем у позовній заяві підстав.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним.

Отже, господарський суд Запорізької області вірно застосував норми матеріального і процесуального права і правильно прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду немає.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги – позивача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49,  99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об’єднання Проміндустрія», м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2006 року у справі №  22/213д/06  - без змін.