ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" липня 2007 р.                                                                            Справа  № 17/161

Господарський суд Рівненської області у складі судді Петухова  М.Г. розглянувши справу

за позовом         Відкритого акціонерного товариства «Рівнеголовпостач »

до відповідача   Товариства з обмеженою відповідачльністю « Укрдім »

про визнання договору дійсним

за участю представників сторін:

позивача: Костючок С.Ф. –представник по довіреності;

відповідача:  Кочерга І.Ю. - представник по довіреності;

Статті 20, 22 ГПК України сторонам роз’яснені.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 12:00 год. 03.07.2007р. до 12:00 год. 04.07.2007р..

Позивач звернувся в господарський суд з позовною заявою в якій просить визнати дійсними зміни до договору купівлі-продажу від 07.09.2006р. нежитлового приміщення магазину за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, БОС, будинок № 233, 1-й поверх, загальною площею 594 кв.м. укладеного між сторонами у даній справі. Позивач зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу від 07.09.2006р.  сторонами погоджено вартість придбаного майна в сумі 1 850 000 грн. та порядок розрахунків згідно якого 550 000 грн. має бути сплачено до нотаріального посвідчення договору, а решта 1 300 000 грн.  згідно графіка встановленого в п.3.1.2 договору, а саме : до 05.09.2006р. –750 000 грн.; до 29.09.2006р. - 183 000 грн.; до 30.10.2006р. –183 000 грн.; до 29.11.2006р. –184 000 грн..  З вказаних платежів позивач перерахував відповідачу до 05.09.2006р. 750 000 грн. Позивач вказує, що листом № 10-426 від 24.10.2006р. сторони погодили інший порядок розрахунків неоплаченої частини вартості майна, а саме: 70000 грн. до 26.10.2006р. та 480 000 грн. в першому кварталі 2007р..  Позивач вважає, що вищевказаний лист, згідно ст.ст. 202, 207, 654 ЦК України, є змінами до договору від 07.09.2006р. Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач просить визнати його дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Відповідач у запереченнях на позов та у судовому засіданні зазначив, що позивач договір купівлі-продажу від 07.09.2006р. в частині порядку та строків розрахунків та встановлені листом № 10-426 від 24.10.2006р. не виконував. З інших підстав зазначених у запереченнях та у судовому засіданні просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Укрдім» (продавець) та ВАТ «Рівнеголовпостач»(покупець) 07.09.2006р. укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину за адресою: м.Рівне, вул. Соборна, БОС, будинок № 233, 1-й поверх, загальною площею 594 кв.м. (далі по тесту Договір).

Договір нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Киселюк О.В. та зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 07.09.2006р..

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість нежитлового приміщення визначено сторонами в 1 850 000 грн., що на момент укладання договору становить 366 336 дол. США по курсу Національного банку України.

Розділом 3 Договору сторони визначили порядок розрахунків за придбаний об’єкт, яким передбачили, що покупець проводить попередню оплату в сумі 550 000 грн. до укладання Договору, але не пізніше його нотаріального посвідчення (п.3.1.1.). Решту суми в розмірі 1 300 000 грн. покупець мав перераховувати продавцю рівними долями на розрахунковий рахунок продавця згідно наступного графіку : до 05.09.2006р. –750 000 грн.; до 29.09.2006р. - 183 000 грн.; до 30.10.2006р. –183 000 грн.; до 29.11.2006р. –184 000 грн.. (п.3.1.2).

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що факт проведення повного розрахунку за нежитлове приміщення та виконання інших умов Договору  підтверджується заявою продавця, яка засвідчується нотаріально.

Відповідч  будь-яких доказів сплати коштів коштів які мали бути сплачені  до 29.09.2006р. - 183 000 грн. та  до 30.10.2006р. –183 000 грн. суду не надав. Лише 03.11.2006р.  відповідачем було перераховано позивачу 15 000 грн.

Вищевказані обставини були також встановлені  рішенням господарського суду Рівненської області від 27.11.2006р. по справі № 17/297 в якій брали участь ті самі сторони. Дане рішення набрало законної сили, а тому ці обставини не потребують доказування під час розгляду даного спору на підставі ст. 35 ГПК України.

Судом також встановлено, що на вимогу ТзОВ “Укрдім” про дотримання строків розрахунків встановлених Договором, направлену позивачу, останній листом № 10-426 від 24.10.2006р. направив відповідачу пропозицію про інший порядок розрахунків неоплаченої частини вартості майна, а саме: 70000 грн. до 26.10.2006р. та 480 000 грн. в першому кварталі 2007р.. На листі відповідач проставив печатку та підпис директора про погодження цієї пропозиції. Листом № 10-426 від 24.10.2006р. та підписи сторін на ньому нотаріально не посвідчені.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено :

«1. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

2. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. »

Відповідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Статтею  220 ЦК України передбачено :

«1. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

2. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. »

Таким  чином, для  визнання  листа  № 10-426 від 24.10.2006р. дійсним правочином необхідно виконання всіх умов встановлених ч.2 ст. 220 ЦК України.

З матеріалів справи та листа  № 10-426 від 24.10.2006р. вбачається, що сторони домовилися щодо зміни умов договору, які визначають строки розрахунку.

В той же час  позивач не надав суду доказів часткового або повного виконання листа  № 10-426 від 24.10.2006р.  сторонами та ухилення відповідача від його виконання.

Так позивач вказує, що на виконання листа  № 10-426 від 24.10.2006р.  ним здійснено оплату в сумі 15000 грн.. В той же час рішенням господарського суду Рівненської області від 27.11.2006р. по справі № 17/297 встановлено, що така оплата здійснена на виконання  п.3.1.2 Договору.  При цьому позивач  не надав суду жлдного доказу, що підтверджував би оплату 15 000 грн. саме на підставі листа  № 10-426 від 24.10.2006р..

Пропозиція від позивача до відповідача про нотаріальне посвідчення листа  № 10-426 від 24.10.2006р., як провочина, направлена 23.04.2007р.  тобто після закінчення усіх строків розрахунків  встановлених листом  № 10-426 від 24.10.2006р., оскільки всі платежі згідно листа повинні були бути здійснені у першому кварталі 2007р..

Крім цього, позивач в своїй пропозиції від 24.04.2007р. № 01/12-06  пропонує прийнти до нотаріуса 27.04.2007р. о 16 год. Для нотаріального посвідчення листа  № 10-426 від 24.10.2006р, але не надає доказу того, що відповідач отримав його лист до вказаної дати і часу.

Таким чином  твердження позивача щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення листа  № 10-426 від 24.10.2006р є безпідставними, а потреба в нотаріальному посвідченні  на момент направлення пропозиції від позивача  відпала, оскільки позивач не дотримався строків проведення розрахунків зазначених у листі.  На момент розгляду  спору розрахунки позивачем  не проведені.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позов є безпідставним, необгрунтованим і в його задоволенні  слід відмовити.

На основі ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.  82 - 85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення оформлено та підписано 06.07.2007р.

Суддя                                                             М.Г. Петухов.