ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 червня 2007 р.
№ 2-30/2197.1-2006 (2-24/2197-06)

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючий-суддя
Муравйов О.В.

судді :
Полянський А.Г.,
Ходаківська І.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 року

по справі
№ 2-30/2197.1-2006

Господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська виноробна компанія"

третя особа
Кримський торговий дім "Кволіті Продактс ЛТД"

про
стягнення 270091,41 грн.,

та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська виноробна компанія"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн"

про
визнання недійсним договору,

В с т а н о в и В :

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн" не відповідає вимогам ст.111 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується в доход державного бюджету в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”.

Відповідно до пп. “а” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” ставки державного мита встановлюються в таких розмірах: із заяв, що подаються до господарських судів, зокрема, із заяв майнового характеру один відсоток ціни позову, але не менше шести неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. “б” пункту 2 статті 3 названого Декрету, із позовних заяв немайнового характеру п’ять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, позивач  ТОВ "Винконперн" –звернувся, з урахуванням уточнень позовних вимог, до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "Кримська виноробна компанія" 270091,41 грн., у тому числі 195184,51 грн. заборгованості за виноматеріал, 13090,00 грн. заборгованості за надані автотранспортні послуги, 61816,90 грн. штрафу.

В процесі розгляду справи відповідач –ТОВ "Кримська виноробна компанія" звернулось із зустрічним позовом до ТОВ "Винконцерн" про визнання недійсними п.5.4.. 9.2., 9.5. договору від 13.06.2005 p., укладеного між позивачем - ТОВ «Винконцерн»та ТОВ «Кримська виноробна компанія».

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.12.2006 року по справі № 2-30/2197.1-2006, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 року, в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кримська виноробна компанія" 207774,51 грн. заборгованості та 58590,00 грн. штрафу позивачу відмовлено, в решті позову провадження у справі припинено на підставі п.2 статті 80 ГПК України.

В поданій касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Винконцерн" просить Вищий господарський суд України скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 року по справі № 2-30/2197.1-2006 та рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 18.12.2006 року по справі № 2-30/2197.1-2006, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку господарська справа № 2-30/2197.1-2006 складає як вимогу майнового характеру (первісний позов), так і вимогу немайнового характеру (зустрічний позов).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Винконцерн", подаючи касаційну скаргу, оплатило 1365 грн. державного мита, отже, суму, яка перекриває лише вимогу майнового характеру по касаційній скарзі.

Проте, виходячи з вимоги немайнового характеру (зустрічний позов) в даному спорі, ставкою державного мита є сума в розмірі 85 грн.

Відповідно до пп.“г” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” із апеляційних і касаційних скарг на рішення та постанови господарських судів ставка державного мита встановлюється в розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції.

Тому, за подання касаційної скарги державне мито має бути сплачено в сумі 1350,46 грн. –щодо майнової вимоги та 42,50 грн. –щодо немайнової вимоги, разом –1392,96 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 15065 від 26.04.2007 року скаржником сплачено лише 1365 грн. (недоплачено мито в сумі 27,96 грн.)

Оскільки до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі, наявні підстави для повернення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн" по п.4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення зазначених недоліків Товариство з обмеженою відповідальністю "Винконцерн" не позбавлене можливості подати належно оформлену касаційну скаргу у порядку, встановленому розділом ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п.4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Винконцерн" на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.03.2007 року по справі № 2-30/2197.1-2006 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий –суддя                                                                  Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Ходаківська І.П.