ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.09.07                                                                                           Справа  № 14/257-3443

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючої-судді                                  Дубник О.П.

суддів                                                      Орищин Г.В.

Якімець Г.Г.

При секретарі  судового  засідання      Ніколайчук С.В.

розглянув     апеляційні скарги  товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Авто-МАЗ»без номеру та дати та Тернопільської  об’єднаної державної податкової інспекції (далі ОДПІ) від 02.02.07р. №780117/10-075

на постанову господарського суду Тернопільської області від 18.12.2006р.

у справі          №14/257-3443

за позовом           ТзОВ «Авто-МАЗ», м.Тернопіль

до                    Тернопільської ОДПІ, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Тернопіль

про          скасування податкових повідомлень-рішень

від  позивача –  Авдєєнко В.В. –представник (дов. у справі);

від відповідача  – Мельник О.А. - представник (дов. у справі);

від третьої особи –не з’явився (належним чином повідомлена).

Розпорядженнями голови суду, які знаходяться в матеріалах справи, проведено зміни в складі колегії суддів.

Судом дотримано вимоги ч.2 ст.26 КАС України.

Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Права та обов’язки згідно ст.ст.49,51 КАС України представникам сторони роз’яснено, заяв про відвід суддів не поступало.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 18.12.2006р. у справі №14/257-3443 (суддя О.В.Руденко) частково задоволено позов ТзОВ «Авто-МАЗ»до Тернопільської ОДПІ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільське обласне відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, і скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.08.06р. №54053/2/0. В решті позову відмовлено.

Постанова суду в частині задоволених вимог мотивована п.п.4.2.9 п.4.2, п.п.4.3.2 п.4.3  ст.4, п.9.10 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№889-IV від 22.05.03р., ст.854 ЦК України, ст.ст.21, 23, 24, 253 Кодексу законів про працю України, п.п.1.1, 1.3 Інструкції про службові відрядження в  межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13.03.98р. №59 в редакції наказу Міністерства фінансів України від 10.06.99р. №146, на підставі яких місцевим господарським судом зроблено висновок про безпідставність нарахування позивачу податковим органом суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 9359,36 грн., оскільки між ТзОВ «Авто-МАЗ»та фізичними особами щодо яких здійснено такі нарахування податку, у спірний період існували правовідносини, які виникли на підставі трудових,  а не цивільно-правових,  угод (контрактів).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 19.08.06р. №54052//0, суд першої інстанції, керуючись ст.5, п.п.6.2.8 п.6.2 ст.6, п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7, п.11.23 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.97р., ч.8 ст.1 Закону України «Про систему оподаткування», констатував неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту за листопад 2005р. суми податку на додану вартість в розмірі 17596,68 грн. за придбаний останнім легковий автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6 вартістю 105580 грн., так як до складу податкового кредиту не включається та відноситься до валових витрат сума податку, сплачена платником податку при придбанні легкового автомобіля (крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів.

Вищевказана постанова суду оскаржується як позивачем, так і відповідачем.

Зокрема, ТзОВ «Авто-МАЗ»оскаржило судове рішення в частині відмови в задоволенні позову, стверджуючи про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, вважаючи, що Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України» №2505-IV від 25.03.05р. в частині, що передбачала зміну механізму нарахування та сплати податків, зміну механізму оподаткування певних операцій, не набрав чинності у 2005р., коли мала місце спірна операція купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Lancer 1.6 вартістю 105580 грн., тобто до набрання законної сили цього Закону законодавством про оподаткування не передбачалось будь-яких обмежень щодо віднесення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у зв’язку з придбанням легкового автомобіля.

В свою чергу, з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, Тернопільська ОДПІ оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, наполягаючи на тому, що позивачем порушено порядок утримання податку з доходів фізичних осіб, оскільки фізичні особи, які надавали транспортні послуги позивачу, відбували у відрядження та отримували добові з каси підприємства, не перебуваючи в трудових відносинах з останнім, що також підтверджується договорами підряду з такими фізичними особами.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду в частині задоволених позовних вимог.

Сторони у поданих ними відзивах заперечили проти доводів, викладених в апеляційних скаргах відповідно.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, судом встановлено наступне:

актом перевірки №14005/23-222/7/14053514 від 07.08.06р. «Про результати виїзної планової перевірки ТзОВ «Авто-МАЗ»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.03р. по 31.12.05р.»зафіксовано порушення позивачем п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»№168/97-ВР від 03.04.97р., із змінами та доповненнями (далі Закон №168/97-ВР) в результаті чого до складу валових витрат була включена сума 17597 грн. та порушення постанови Кабінету Міністрів України №663 від 23.04.99р. «Про норми відшкодування витрат в межах України та за кордон», Інструкції Міністерства фінансів України від 10.06.99р. №146 «Про службові відрядження в межах України та за кордон», п.1.15 ст.1, п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.17.2 «а», п.17.2 ст.17, п.19.2 «а», п.19.2 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»№889-IV від 22.05.03р. (далі Закон №889-IV), за що позивачу донараховано податку з доходу фізичних осіб в загальній сумі 9359,36 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки Тернопільська ОДПІ 19.08.06р. прийняла податкові повідомлення-рішення:

-          №54052//0, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-Ш, із змінами та доповненнями (далі Закон №2181-Ш), п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 26395,50 грн., з яких 17597 грн. основний платіж та 8798,50 грн. штрафні (фінансові) санкції;

-          №54053/3/0, яким згідно з п.п. «б»п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4, п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону №2181-Ш, п.1.15 ст.1, п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.17.2 «а», п.17.2 ст.17, п.19.2 «а», п.19.2 ст.19 Закону №889-IV, постанови Кабінету Міністрів України №663 від 23.04.99р. «Про норми відшкодування витрат в межах України та за кордон», Інструкції Міністерства фінансів України від 10.06.99р. №146 «Про службові відрядження в межах України та за кордон»позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів найманих працівників в сумі 28078,08 грн., з яких 9359,36 грн. основний платіж та 18718,72 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Як встановлено актом перевірки, ТзОВ «Авто-МАЗ»при виплаті доходу фізичним особам, які зазначені під номерами 1-47 у додатку до п.3 акту перевірки, що не перебували із податковим агентом (позивачем) у трудових відносинах, порушило порядок утримання податку з доходів таких фізичних осіб в наслідок чого до бюджету не надійшло 9359,36 грн. податку з доходів фізичних осіб.

До складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору (п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закон №889-IV).

Також згідно із п.п.4.2.9 п.4.2 ст.4 цього ж Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, серед інших, і додаткові блага, надані особою, що не є працедавцем платника податку.

Зокрема, перевіряючими в ході перевірки з’ясовано, що фізичні особи надавали позивачу транспортні послуги (придбавали та переганяли автомобілі для позивача за винагороду) згідно договорів підряду (наявні у справі), за виконання яких останній оформляв їм відрядження та виплачував добові з каси підприємства, чого позивач не заперечує, не перебуваючи в трудових відносинах з такими фізичними особами, що підтверджується відсутністю наказів про прийняття на роботу.

Таким чином, податковий орган стверджує, що і компенсації за відрядження отримані фізичними особами від позивача підлягають включенню оподатковуваного доходу цих осіб, так як такі особи перебували у трудових відносинах з позивачем лише на підставі договорів підряду.

Кодексом законів про працю України (ст.24) передбачено, що при прийнятті на роботу працівник зобов’язаний представити трудову книжку, а посадова особа підприємства зобов’язана внести відомості про прийняття на роботу (укладення трудового контракту).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (ст.48 Кодексу законів про працю України).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач на вимогу суду апеляційної інстанції не  надав доказів в підтвердження своїх доводів, що вищезазначені фізичні особи у спірний період, перебували в трудових відносинах з ним та працювали на посадах водіїв, зокрема, належним чином засвідчених копій витягів із трудових книжок цих працівників.

В спростування доводів позивача, податковий орган вказує на те, що з акту перевірки ТзОВ «Авто-МАЗ»Фондом соціального страхування м.Тернополя та Тернопільського району від 02.03.2006 р. вбачається, що в графі «кількість працюючих» вказано 5 чоловік з них 2 жінки, відповідно на яких розповсюджувались вимоги Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності", що підтверджує той факт, що штатними працівниками позивача на протязі періоду, який перевірявся, фактично значилось і працювало 5 працівників, інші особи - водії, яким проводились виплати до облікової кількості штатних працівників не відносились.

Відповідно до приписів п.п.8.1.1 Закону №889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду (п.п.8.1.2 вказаного Закону).

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права та обставини справи, судова колегія задовольняє апеляційну скаргу податкового органу та скасовує оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог.

Щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі ТзОВ «Авто-МАЗ», то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, а спірне рішення суду в цій частині таким, що підлягає залишенню в силі з огляду на наступне:

в ході перевірки перевіряючими виявлено, що у серпні 2005 року ТОВ „Гея ЛТД" придбало у позивача автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6 вартістю 105580 грн., в тому числі податок на додану вартість складає 17596,68 грн., що підтверджується копіями  агентського договору від 15.08.05р. та додатку №1 до нього, рахунку №3/6 від 15.08.05р., накладної №38 від 26.08.05р., доручення серії ЯИК №438699 від цього ж числа, акту прийому-передачі автомобіля від 23.08.05 року, податкової накладної №38 від 16.08.2005р. та №38/1 від 23.08.05р., на підставі яких сума податку на додану вартість в розмірі 17596,68 грн. віднесена позивачем до складу податкового кредиту в  декларації із податку на додану вартість за листопад 2005 року.

Згідно п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР до складу податкового кредиту не включається та відноситься до складу валових витрат сума податку, сплачена платником податку при придбанні легкового автомобіля (крім таксомоторів), що включається до складу основних фондів.

Судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР у зазначеній вище редакції набрав чинності з 31.03.2005р. згідно п.1 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік та деяких інших законодавчих актів України»»№2505-IV від 25.03.05р., а не з 01.01.06р., як стверджує позивач, оскільки в даному випадку не слід застосовувати вимоги ч.8 ст.1 Закону України «Про систему оподаткування».

З огляду на вище наведені норми законодавства, судова колегія скасовує оскаржувану постанову суду та відмовляє в задоволені позовних вимог повністю.

Керуючись  ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, ч.5 ст. 254 п.п.6,7 розділу VІІ КАС України, –

Львівський апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу ТзОВ «Авто-МАЗ»відхилити, а апеляційну скаргу Тернопільської ОДПІ - задоволити.

2.          Постанову господарського суду Тернопільської області від 18.12.06р. у цій справі скасувати і прийняти нову постанову. В позові  ТзОВ «Авто-МАЗ»до Тернопільської ОДПІ, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільського обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.08.06р. №54052//0, №54053/3/0 відмовити.

3.          Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути  оскаржена  в касаційному порядку згідно ст.ст. 211, 212 КАС України.

4.          Постанова складена в повному обсязі 24.09.07р.

Головуюча-суддя                                                                  О.П. Дубник

суддя                                                                                        Г.В.Орищин

суддя                                                                                        Г.Г.Якімець