ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"16" травня 2007 р.
Справа №  15/68

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Коломис В. В. , суддів Тимошенка О.М., Василишина А.Р. за участю  секретаря судового засідання   Михалевська Л.В.

За участю представників
сторін:

Від позивача :   ОСОБА_2(дов. у справі)

Від відповідача : Симонець
Н.П.(дов.№ 41/1-8-Н343п від 18.10.05 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Рівне справу за позовом
підприємця ОСОБА_1

до відповідача  Головної державної інспекція на
автомобільному транспорті Міністерства транспорту та зв'язку України

про
визнання нечинними дії посадових осіб щодо складання акту 001645 від
06.10.2006 р. та постанови НОМЕР_1 від 31 жовтня 2006 р.

В С Т А Н О В И В:

Позивач -підприємець ОСОБА_1
м.Рівне звернулась до господарського суду з адміністративним позовом,
відповідно з яким просить суд визнати нечинними дії посадових осіб
Територіального управління Головавтоінспекції щодо складання акта 001645
перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт від
06.10.06 р. та його постанову НОМЕР_1 від 31.10.06р. про застосування
фінансових санкцій.

Як на підставу позовних вимог
посилається на наявність у водія на момент перевірки всіх необхідних
документів, в тому числі із замовником перевезень. Крім того, зазначає про відсутність
на  момент перевірки самого факту
правопорушення. На думку позивача неправомірне здійснення перевезення
пасажирів  з м.Києва до м.Луцька не мало
місця, оскільки дії по перевезенню пасажирів та здійснена відповідачем
перевірка не співпадають в часі.

А так, вважає, дії посадових осіб
відповідача по складанню акту перевірки та постанову винесену відповідачем
незаконними та просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнає,
оскільки 06 жовтня 2006 року під час здійснення державного контролю
транспортного засобу, що належить ПП ОСОБА_1 були виявленя порушення  Закону України  “Про автомобільний транспорт”, а саме у водія
автобуса був відсутній договір із замовником транспортних послуг, наявність
якого передбачена статтею 39 Закону.

Щодо договорів, долучених
позивачем  до матеріалів справи,
відповідач вважає їх неналежними доказами наявності договору перевізника із
замовником послуг, оскільки ті не відповідають вимогам встановлених чинним
законодавством для  договорів такого
виду.

А так,  вважає, що підстави для задоволення позову
відсутні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, як кожний окремо, так і в їх
сукупності, давши цьому достатню і об`єктивну оцінку,  колегія суду
прийшла до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

06 жовтня 2006 року об 11 год. 45
хв. на залізничному вокзалі м.Кива посадовою особою відповідача -
інспектором  Плотніковим М.О. була
проведена перевірка автомобіля марки Мерседес держ.номер НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_2 який належить на праві власності позивачу, щодо дотримання вимог
законодавства  про автомомобільний
транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним  транспортом,
за наслідками якої був складений Акт за НОМЕР_3 (а.с.13).

Відповідно до цього Акту посадовою
особою відповідача було виявлено порушення, у вигляді здійснення  подієм нерегулярних перевезень пасажирів  з м.Києва до м.Луцьк без договору з
замовником транспортних послуг.

На підставі зазначеного Акту 31
жовтня начальником Територіального управління Головавтотрансінспекції в
Київській області винесена Постанова про застосування до ПП ОСОБА_1 фінансових
санкцій в сумі 1700,00 грн., оскільки останньою допущено порушення
законодавства про автомобільний транспорт (а.с.12).

Натомість з такими доводами, та
власне діями відповідача суд погодитись не може, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.216  ГК України, учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на
підставах і в порядку, передбачених чим Кодексом, іншими законами чи договором.

Відповідно  до ч.1 ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової
відповідальності учасника  господарських
відносин є вчинене ним правопорушення.

Натомість, як з`ясовано судом, і
про що свідчать наявні в матеріалах справи докази об`єктивно факт вчинення
позивачем правопорушення при здійсненні нерегулярних пасажирських перевезень за
маршрутом м.Київ -м.Луцьк на момент здійснення перевірки місця не мав.

Зокрема, як вбачається з Акту
перевірки, правопорушення, а саме відсутність договору з засновником
транспортних послуг зафіксовано об 11 год. 45 хв. Натомість, як вбачається з
наявних в матеріалах справи супроповаджуючих перевезення документів, рейс із
м.Києва до м.Луцька мав здійснюватись о 13 год. 00 хв.

Таким чином, висновок  викладений в акті, а саме те, що водій
здійснює нерегулярні перевезення пасажирів з м.Києва до м.Луцька без договору з
замовником транспортних послуг є передчасним та таким, що не відповідає
фактичним обставинам у справі.

Крім того, розглядом
матеріалів  справи судом встановлено, що
на момент проведення перевірки у водія
позивача були наявні всі необхідні та передбачені ст.ст. 39, 48 Закону
України “Про  автомобільний транспорт”
документи в т.ч. і договори із замовником цих послуг. (а.с.28,30).

При цьому посилання відповідача на
невідповідність цих договорів чинному законодавству не заслуговують на увагу,
оскільки в Акті перевірки, на підставі якої винесена оспорювана постанова
зафіксований факт відсутності такого договору взагалі.

Відповідно до ч.1 ст.71КАС України
, кожна сторона повинні довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та
заперечення.

При цьому, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних
повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Натомість відповідач жодним
належним доказом не спростував обставини, на які посилався позивач як на
підставу позовних вимог. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

При цьому, суд прийшов до висновку,
що провадження у справі в частині визнання нечинними дій посадових осіб
відповідача, щодо складення Акту перевірки підлягає закриттю.

Колегією суддів, насамперед
врахований пункт 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, відповідно з
яким, до початку діяльності окружного адміністративного суду, адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до ГПК України 1991 року,
вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України.

Натомість,спір про оскарження дій
посадових осіб юридичної особи, виходячи з приписів ст.ст. 1. 21.27 ГПК України
не підвідомчий господарському суду, оскільки справи за участю фізичних осіб
(крім справ, передбачених п.4 ст.12 ГПК України) підвідомчі загальним судам (в
даному випадку Рівенському міському суду).

Враховуючи це,  позовні вимоги, як обгрунтовані та підставні,
з огляду на викладене, підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.157, 160-163, п.п.
5,6 Прикінцевих та Перехідних Положень КАС України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Позов задоволити частково.

Визнати нечинною постанову НОМЕР_1
від 31.10.06 р. територіального управління Головавтотрансінспекції в
Рівненській області.

В частині визнання нечинними дій
посадових осіб ТУ Головавтотрансінспекції щодо складання акту перевірки від
06.10.06 р. НОМЕР_3 -провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який
ухвалив дану постанову, в порядку і строки, визначені статтею 186 КАС України.

Головуючий суддя
Коломис В. В.

Судді
Тимошенко О.М.

Василишин
А.Р.

Постанова
складена в повному обсязі і  підписана
суддею 29 травня 2007 року