ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

26.09.07                                                                                           Справа  № 18/279

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                                  Бойко С.М.,

суддів:                                                         Марко Р.І.,

Бонк Т.Б.,

при секретарі Чаплик І.,

з участю представників

від позивача:  не з”явився,

відповідача : з”явився,

розглянув апеляційні скарги:

1.   державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

2. дочірнього підприємства «Рівне-ТДК»відкритого акціонерного товариства «РЗТА», м.Рівне

на постанову господарського суду Рівненської області від 27.10.2006 року, суддя Гудак А.В., в справі №18/279,

за позовом дочірнього підприємства «Рівне-ТДК»відкритого акціонерного товариства «РЗТА», м.Рівне

до відповідача державної податкової інспекції у м.Рівне, м.Рівне

про: визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/1/23-124 від 17.03.2004 року, №/1/23-124 від 17.03.2004 року та №000082241/1/23-510 від 17.03.2004 року,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Рівненської області від 27.10.2006 року частково задоволено позов  дочірнього підприємства «Рівне-ТДК»відкритого акціонерного товариства «РЗТА»до  державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового зобов"язання по податку на прибуток в сумі 250028 грн., в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій  в сумі 125014 грн., та податкового повідомлення-рішення №/1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового  зобов"язання по податку на додану вартість в сумі 198500 грн. в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій в сумі 66167 грн.

Постанова суду мотивована тим, що податковим органом не доведено підставність донарахування податку на прибуток в сумі 204620 грн. та ПДВ в сумі 162500 грн. згідно договору № 1/Ровно-ТДК від 01107.02 між ТзОВ фірма “Восток” та ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів”, оскільки спірна угода по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства; виконана належним чином; ТзОВ “Восток” на час укладення  спірного договору та видачі податкових накладних ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” перебувало та перебуває на податковому обліку, а рішеннями суду, що набрали законної сили, відмовлено в позові про визнання її недійсною.

Судом також визнано безпідставним нарахування податковим органом податкового  зобов’язання по податку на прибуток, в т.ч. штрафні (фінансові) санкції в сумі 45408 грн. та ПДВ в сумі 36000 грн., оскільки матеріалами справи підтверджується правомірність віднесення позивачем до валових витрат  вартості оренди згідно договору оренди  обладнання б/н від 01.11.02.

В решті позовних вимог, а саме про визнання нечинними податкового повідомлення-рішення №/1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 33772 грн., в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій в сумі 16886 грн; податкового повідомлення-рішення №/1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 53366 грн., в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій 17788 грн. та податкового повідомлення-рішення  №/1/23-510 від 17.03.04 про застосування  штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1773 грн. за порушення резидентами порядку розрахунків в іноземній валюті, в позові відмовлено, оскільки позивачем не спростовано зафіксованих в акті перевірки порушень податкового законодавства.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що позивачем безпідставно віднесено на валові витрати  вартість послуг інформаційно-дослідного характеру, отриманих згідно договору № 1/Ровно-ТДК від 01107.02 з ТзОВ фірма “Восток”, та витрати по оренді згідно договору оренди  обладнання б/н від 01.11.02, оскільки  не представлено підтверджуючих документів їх понесення відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». При цьому скаржник вважає, що представлені позивачем акти приймання-передачі виконаних робіт по договору №1/Ровно-ТДК від 01107.02 не можуть бути єдиним підтверджуючим документом при відсутності інших документів, які би підтверджували факт здійснення господарської операції, а понесення витрат за договором оренди  обладнання б/н від 01.11.02 не підтверджується актом за формою №03-1, обов»язковість складення якого передбачено наказом Мінстату України від 29.12.1995 року за №352.

В апеляційній скарзі  скаржник (позивач) просить постанову суду скасувати частково та прийняти нове рішення, яким визнати нечинними податкові повідомлення-рішення №/1/23-124 від 17.03.04 та №/1/23-124 від 17.03.04 повністю, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що  податкові зобов»язання по  договору за №1/01 від 01.01.2003 року з  ЗАТ «Завод»Техноприлад»сплачено останнім, що підтверджується актом перевірки вказаного підприємства, а тому включення податковим органом податкових зобов»язань по цьому договору позивачу призведе до подвійного оподаткування.

Скаржник не погоджується з висновком суду про зменшення податкового кредиту  на суму, що не підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, оскільки вказані накладні не визнані недійсними в судовому порядку. Суми податку по цих накладних включені до податкових зобов»язань та  сплачені до бюджету  контрагентами позивача.

Щодо висновку суду про безпідставність включення до валових витрат  вартості послуг зв»язку, то скаржник зазначає, що закон не встановлює обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, а законом не передбачено необхідності доказування зв»язку  здійснених ним витрат з господарською діяльністю.

В судове засідання представник позивача  не з"явився, а тому суд розцінює його неявку як без поважних причин та  вважає за можливе розгляд справи провести без його участі за наявними в справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін з їх участю на засіданні, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не  підлягають.

За результатами проведеної планової комплексної документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” за період з 01.10.02 по 01.10.03  ДПІ у м.Рівне  складено акт перевірки від 28.01.04 №81/Д/23-100/24169896, яким зафіксовано порушення позивачем:

ст.7 "Порядку організації розрахунків в іноземній валюті" Декрету Кабінету Міністрів  України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.93 №15-93, а саме здійснення розрахунків з нерезидентом - міжгалузевим фондом "Нами –сертификация автомобильных изделий», «Нами фонд»(м.Москва, Росія) готівкою через касу бухгалтерії «Нами фонд ", а не через уповноважені банки в сумі 10556, 22 рос.руб./1773 грн.;

пункту 1.22 ст.1, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п.8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку  підприємства" № 283/97-ВР від 22.05.97 (із змінами та доповненнями) та п.42 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.97 № 385 "Про затвердження Правил користування місцевим телефонним зв'язком», внаслідок чого донараховано податок на прибуток за 4 кв. 2002 року в сумі 164,4 тис.грн.;

пункту 1.22 ст.1, п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2,п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, п.п8.1.4 п.8.1 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку  підприємства" № 283/97-ВР від 22.05.97 (із змінами та доповненнями) та п.42 постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.97 № 385 "Про затвердження Правил користування місцевим телефонним зв'язком», внаслідок чого зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування по податку на прибуток за період з 01.10.02 по 01.10.03 на суму 1091,8 тис.грн.;

пункту 4.5 ст.4, п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6, п.п.7.2.1 п.7.2, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7, п.11.5 ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.97 (із змінами і доповненнями) внаслідок чого донараховано податок на додану вартість за період з 01.10.02 по 01.10.03 в сумі 169439 грн., в т.ч.: за жовтень 2002 року в сумі 15659 грн.; за листопад 2002 року в сумі 403 грн.; за грудень 2002 року в сумі 134760 грн., за січень 2003 року в сумі 1113 грн.; за лютий 2003 року в сумі 2088 грн.; за квітень 2003 року в сумі 1982 грн.; за травень 2003 року в сумі 285 грн.; за червень 2003 року в сумі 195 грн.; за липень 2003 року в сумі 27 грн.; за серпень 2003 року в сумі 12927 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у м.Рівне прийнято податкові повідомлення-рішення: №/1/23-124 від 17.03.04, яким визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 283800 грн., в т.ч. основного платежу 141900 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 141900 грн.; №/1/23-124 від 17.03.04, яким визначено податкове зобов’язання по податку на додану вартість в сумі 251866 грн., в т.ч. основного платежу 167911 грн. та штрафних (фінансових) санкцій 83955 грн.; №/1/23-510 від 17.03.04, яким за порушення резидентами порядку розрахунків в іноземній валюті застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1773 грн..

Як зазначено вище, підставою прийняття податкового повідомлення-рішення №/1/23-510 від 17.03.04 є зафіксований в акті перевірки факт безпідставного здійснення позивачем розрахунків з нерезидентом - міжгалузевим фондом «Нами- сертификация автомобильных изделий», «Нами фонд»(м.Москва, Росія) готівкою через касу бухгалтерії "Нами фонд", а не через уповноважені банки в сумі 10556, 22 рос.руб./1773 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно  авансового звіту від 31.10.02 заступника директора з питань комерції ДП "Рівне ТДК" ВАТ "РЗТА" Гаврилова О.Л. виявлено факт оплати в касу міжгалузевого фонду «Нами- сертификация автомобильных изделий», «Нами фонд»(м.Москва, Росія, вул.Автомоторная, б.2) валютних коштів в сумі 10556,22 рос.руб. Вказане підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера № 1282 від 31.10.02., згідно якого отримано готівкою в касу «Нами фонд»(м. Москва, Росія) від ДП  "Рівне ТДК" ВАТ "РЗТА" через Гаврилова О.Л. в оплату за послуги сертифікації кошти в сумі - 10556,22 рос.руб./1773 грн.

Наведене свідчить про те, що розрахунки з міжгалузевим фондом «Нами- сертификация автомобильных изделий», «Нами фонд»(м.Москва, Росія) здійснено готівкою через касу бухгалтерії  «Нами фонд», а не через уповноважені банки, чим порушено вимоги ст.7 "Порядок організації розрахунків в іноземній валюті" Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.93 № 15-93, згідно якої у розрахунках між резидентами та нерезидентами в межах торговельного обороту  використовується як засіб платежу іноземна валюта.  Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки.

Відповідальність за вказане порушення передбачена абз.6 п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.93 № 15-93 та  п.2.6 "Положення про валютний контроль", затвердженого Постановою правління НБУ від 08.02.0 № 49, зареєстрованого в Мінюсті  України від 04.04.00, якими передбачено, що за порушення резидентами порядку розрахунків, встановленого ст.7 цього Декрету застосовується  штраф у розмірі, еквівалентному сумі валютних цінностей, що використовувались при розрахунках, перерахованих у валюті України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення цих розрахунків.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/1/23-510 від 17.03.04, яким за порушення резидентами порядку розрахунків в іноземній валюті застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1773 грн., оскільки факт вчинення такого порушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та  позивачем не спростовано.

Підставою прийняття податкових  повідомлень-рішень №/1/23-124 від 17.03.04 та №/1/23-124 від 17.03.04 є втановлений актом перевірки факт безпідставного віднесення до валових витрат послуг зв»язку; включення до валових витрат вартості міжміських та міжнародних послуг зв»язку не пов»язаних з господарською діяльністю; віднесення до валових витрат  вартості послуг наданих  ТОВ фірма «Рівне-ДЕК»на суму 19,4 тис.грн.,  ЗАТ "Рівнешляхбуд" на суму 0,2 тис.грн.,  ДП "Ексервіс" на суму 0,1 тис.грн., ТОВ "Бюро Верітас Україна" на суму 1,7 тис.грн.; віднесення до валових витрат  суми орендних платежів в сумі 120 тис грн.. за обладнання, отримане від ТОВ «Кватро-Ц»згідно договору оренди  обладнання б/н від 01.11.02; віднесення до валових витрат  на ремонт приміщення, переданого в оренду  ЗАТ «Завод «Технопривод»в сумі 56,3 тис.грн.; подвійне включення до валових витрат  на придбання послуг  від ТОВ «Балкан»в сумі 23,7 тис.грн. віднесення до складу валових витрат вартості послуг інформаційно-дослідного характеру, отриманих від ТОВ фірма «Восток»в сумі 650 тис.грн., а також, що стосується лише визначення податкового зобов»язання по ПДВ - включення до складу податкового кредиту ПДВ по неналежним чином оформлених податкових накладних; не знято з податкового кредиту  суми раніше відшкодованого ПДВ по списаній кредиторській заборгованості в розмірі 3517 грн.; безпідставне погашення податкового векселя –включено по ньому до податкового кредиту ПДВ в розмірі 1667 грн.

Проте, такий висновок податкового органу частково не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Згідно з п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не належать до складу валових витрат будь - які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення та зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем включено до валових витрат  за 4 кв. 2002 року - в сумі 1,2 тис.грн., за 1 кв. 2003 року в сумі 1,4 тис.грн., за 2 кв. 2003 року в сумі 3,9 тис.грн., 3 кв. 2003 року - 0,1 тис.грн., вартість послуг телефонного зв'язку з Росією (м.Тула, Челябінськ, Красноярськ, Орел, Іркутськ і др.), Польщею, Португалією, Францією, Узбекистаном, Канадою, Норвегією, Японією, Люксембургом та інші. Актом перевірки не встановлено взаєморозрахунків з контрагентами, розташованими в даних містах та країнах, а позивачем не представлено  контрактів, договорів,  телефонограм, укладених з контрагентами в зазначених країнах.

Покликання скаржника на наявність розрахунків з “УТЕЛ” за послуги телефонного зв’язку є безпідставним, оскільки такі не підтверджують господарські відносини з контрагентами, що є підставою згідно п.п. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” для віднесення цих витрат до складу валових, а тому податковим органом правильно донараховано позивачу податкове зобов»язання  з податку на прибуток та податку на додану вартість за вказане порушення.

Аналогічно не підтверджуються відповідними документами, обов»язковість ведення яких передбачена п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”,  віднесення до валових витрат вартості отриманих послуг місцевого телефонного зв"язку від ВАТ "РЗТА" на суму 5000 грн., а тому податковим органом правильно визначено позивачу податкове зобов»язання  по податку на прибуток в сумі  32921 грн. та податку на додану вартість  20538 грн.  за вказані порушення.

Щодо  безпідставного виключення з валових витрат,  понесених позивачем за послуги по  декларуванню, наданих ТзОВ фірмою “Рівне-ДЕК”, то в процесі адміністративного оскарження подано, що не заперечується позивачем, акт приймання-здачі виконаних робіт і послуг по декларуванню від ТзОВ фірми “Рівне-ДЕК” на суму 2625 грн. (без ПДВ). Таким чином,  валові витрати підприємства за 4 кв. 2002 року зменшились на 16800 грн. (19400 грн.- 2600 грн.), як такі, що не підтверджені відповідними документами.

Актом перевірки зафіксовано безпідставне  включення позивачем в серпні 2003 року до складу  валових витрат вартості ремонту приміщення, переданого в оренду ЗАТ “Технопривід” в сумі 56,3 тис.грн. згідно договору оренди нежитлових приміщень  №1/01 від 01.01.03.( а.с. 29).

Відповідно до п.п.8.8.2 п.8.8 ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” зазначено, що орендодавець не змінює балансову вартість основних фондів або валові доходи (валові витрати) на суму витрат, понесених  орендарем на поліпшення такого об'єкта, а тому місцевий суд прийшов до правильного висновку про безпідставне включення   позивачем до валових витрат за Ш кв. 2003 року  витрат, понесених на ремонт приміщення в сумі 56,3 тис.грн. та підставність нарахування податковим органом податкового зобов»язання по податку на прибуток та податку на додану вартість  за вказане порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, між ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” та ТзОВ “Кватро - Ц”(м.Харків) укладено договір оренди обладнання. Підставою для подання даного позову є те, що  майно, яке є предметом передачі по акту від 01.11.02 (згідно договору), ТОВ "Кватро Ц" в оренду ДП "Рівне ТДК" було передано, як внесок в статутний фонд ВАТ "РЗТА" до ТОВ "Фаетон-Т". Матеріалами документальної перевірки ДП "Рівне ТДК" та матеріалами зустрічної перевірки ТОВ "Завод Технопривід" доводиться умисел на укладення договору оренди в 11.11.02 б/н, обома сторонами. Проте, постановою господарського суду Рівненської області від 16.03.06 в справі № 18/228, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.06.06,  в задоволенні позову Рівненській ОДПІ до  ТзОВ “Кватро - Ц”та ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів”  про визнання недійсним договору оренди  обладнання б/н від 01.11.02 відмовлено.

Актом планової перевірки від 28.01.04 ДП "Рівне ТДК" встановлено віднесення останнім до складу валових витрат, суму орендних платежів у розмірі 120 тис.грн. за обладнання, отримане по Договору від 01.11.02. Тим же актом перевірки від 28.01.04 встановлено,  що при проведенні зустрічної перевірки з питань взаєморозрахунків із ЗАТ "Завод Технопривід" з'ясовано, що відповідно до Договору оренди від 01.01.03  вищезгадане обладнання передане по акту передачі від 01.11.02 в  оренду ТОВ "Заводу Технопривід" від ТОВ "Фаетон-Т" (м.Харків). При цьому в акті перевірки відображено дані про те, що ВАТ "РЗТА" в жовтні 2002 року передало обладнання, як внесок в статутний фонд, ТОВ "Фаетон-Т" (м. Харків).  Майно, що є предметом передачі по акту від 01.11.02 ТОВ Кватро - Ц" в оренду ДП "Рівне ТДК" , було передано як внесок в статутний фонд ВАТ "РЗТА" до ТОВ "Фаетон Т". При перевірці, позивач дійшов до висновку, що оскільки спірне майно не використовувалось відповідачем - 2 в власній господарській діяльності, а саме було передане у статутний фонд ТзОВ "Фаетон - Т", то відповідач не мав правових підстав відносити до валових, витрати по орендній платі.

В обгрунтування своїх доводів, податковий орган посилався на акт про результати позапланової документальної перевірки з питань відшкодування ПДВ ТОВ "Технопривід" від 11.04.03 № 116/23-125/1/32200047, яким  зафіксовано, що в січні 2003 року ТзОВ "Завод Технопривід", згідно договору оренди від 01.01.03 орендував обладнання для виробництва тросів дистанційного управління двосторонньої дії (загальною вартістю 2901179,00 грн.) у ТОВ "Фаетон Т". Розмір орендної плати становить 111000,00 грн. (з ПДВ) в квартал. В березні 2003 року вказане обладнання передано на баланс ТзОВ "Завод Технопривід" (згідно змін до Статуту, зареєстрованих Рівненською районною державною адміністрацією 05.03.03 за № 144, та протокоду від 04.03.03, спільних зборів учасників ТзОВ "Завод Технопривід"), засновником ВАТ "Рівненський  завод тракторних агрегатів".

Згідно довідки головного управління статистики у Харківській області від 02.03.06 № 16/33, ТзОВ "Фаетон - Т" зареєстроване у виконкомі Харківської міської ради 17.12.02, що підтверджує той факт, що станом на 01.11.02 (момент укладення спірного договору), останнє не могло мати у власності майно, передане в оренду на підставі оспорюваного договору, оскільки згідно ст.ст. 87, 91 ЦК України не мало цивільної правоздатності.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що надрало законної сили, не доказуються  при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або  особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведене спростовує покликання податкового органу на безпідставне включення позивачем витрат по оренді до валових витрат, а отже і  безпідставність визначення податкового зобов»язання з податку на прибуток в сумі 45408 грн. та ПДВ в сумі 36000 грн.

Аналогічно податковим органом не доведено правомірність та обгрунтованість донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 204620 грн. та ПДВ в сумі 162500 грн. згідно договору № 1/Ровно-ТДК від 01107.02 між ТзОВ фірма “Восток” та ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів”, оскільки рішенням  господарського суду Рівненської області від 01.10.04 по справі № 18/227, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.05 та постановою Вищого господарського суду від 01.06.05, відмовлено в позові Рівненської ОДПІ до ДчП “Рівне-ТДК”ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” (м.Рівне)  ТзОВ “Восток”(м.Харків)  про визнання договору недійсним. Господарськами судами в даній справі встановлено, що спірна угода по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства; угода виконана належним чином; ТзОВ “Восток” на час укладення  спірного договору та видачі податкових накладних ДчП “Рівне-ТДК” ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” перебувало та перебуває на податковому обліку.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість в редакції від 01.01.2004р., податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді, у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, а згідно п.п.7.4.4 зазначеної статті, що діяла на момент проведення відповідних господарських операцій позивачем, у разі коли платник придбає товари (роботи, послуги), вартість яких не відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) і не підлягає амортизації, податки, сплачені у зв'язку з таким придбанням, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел і до складу податкового кредиту не включаються.

Оскільки судом вище встановлено  безпідставність  віднесення позивачем до валових витрат вартості послуг міжнародного телефонного зв»язку та ремонту по оренді майна ТзОВ “Технопривід”, а тому включення податку на додану вартість з цих послуг  до податкового кредиту за відповідні звітні періоди є також безпідставним.

Крім того, актом перевірки зафіксовано включення до складу податкового кредиту суми ПДВ, що підтверджені податковими накладними,  заповнених з порушенням вимог п.п. 7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.97 із змінами і доповненнями (далі - Закон про ПДВ), та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої ДПА України від 08.10.98 № 469 та зареєстрованого в Мінюсті України 28.10.98 за № 691/3131, а саме в податкових накладних: № 32 від 08.10.02 на суму 4203,36 грн.,  в т.ч. ПДВ - 700,56 грн., отриманої від ППФ "Автотрейд"; № 361 від 10.09.02 на суму 1000 грн, в т.ч. ПДВ - 166,67 грн., отриманої від КП "Верстатреммаш". № П/209 від 10.09.02 на суму 23074,74 грн., в т.ч. ПДВ - 3845,79 грн. отриманої від ТОВ "Стальканат"; № 2065 від 29.11.02 на суму 667,03 грн., в т.ч. ПДВ - 111,17 грн. отриманої від ТОВ "ТТФ"; № 431 від 05.12.02 на суму 660 грн., в т.ч. ПДВ - 110 грн., отриманої від ТОВ "Радуга-В"; № 0000483/04 від 05.12.02 на суму 652,2 грн., в т.ч. ПДВ - 108,7 грн., отримана від ТОВ "Укрпромінвест-Авто"; № 0000295 від 20.09.02 на суму 6680,35 грн., в т.ч. ПДВ - 1113,39 грн., отримана від ТОВ "Запорідінструменттрейдінг" - відсутні  деякі реквізити покупця (адреса, іпн., св-во про реєстрацію); № 12499-470 від 18.12.02 на суму 7911,73 грн., в т.ч. ПДВ - 1318,62 грн., отриманої від ТОВ "Стальканат" - відсутня печатка та підпис; № 1140 від 07.06.02 на суму 6750 грн.. в т.ч. ПДВ - 1125 грн., отримана від КП "Метиз" - відсутні  реквізити покупця ( № св-ва  про реєстрацію); № 537 від 20.02.03 на суму 4126,3 грн., в т.ч. ПДВ - 687,71 грн., отриманої від КП "Верстатреммаш" - відсутні  реквізити покупця (місцезнаходження).

Представником позивача не заперечується відсутність даних реквізитів, проте вважає, що це не порушенням п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 даного Закону.

Згідно із п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, ім’я та по-батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну назву отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

У разі порушення продавцем порядку виписування податкової накладної на вимогу покупця згідно з п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього Закону, покупець має право звернутися до кінця поточного податкового періоду з відповідною заявою до податкового органу за своїм місцем знаходження. Своєчасно подана заява є підставою для включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачену у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг). Позивачем не надано суду доказів, що підприємством подавалась до ДПІ у м. Рівне відповідні заяви щодо невірного оформлення податкових накладних продавцем, а тому його покликання на те, що відсутність вищевказаних реквізитів не є підставою для виключення ПДВ з податкового кредиту є необґрунтованим, оскільки позивачем не дотримано вищезазначеного порядку.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про  порушення  позивачем п.п. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" та безпідставне віднесення до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 40848 грн., що не підтверджені належним чином оформленими податковими накладними.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України обов’язок доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень щодо правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Оскільки податковим органом  не доведено та документально не підтверджено правомірність  прийнятих податкових  повідомлень-рішень № /1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового зобов’язання по податку на прибуток в сумі 250028 грн., в т.ч. штрафних санкцій в сумі 125014 грн. та №/1/23-124 від 17.03.04 в частині визначення податкового зобов’язання по податку на додану вартість  в сумі 198500 грн., в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій в сумі 66167 грн., а тому місцевим судом правильно їх визнано нечинними в цій частині.

Крім того, актом перевірки зафіксовано, що підприємством ненадано первинних документів (рахунків, актів виконаних робіт та ін)., що підтверджували б факт отримання послуг від: ЗАТ "Рівнешляхбуд" на суму 0,2 тис.грн. (кореспонд.рах. Дт 91 Кт 685, ж/о №8); ДП "Ексервіс" на суму 0,1 тис.грн. (кореспонд.рах. Дт 92 Кт 685, ж/о № 8); ТОВ "Бюро Верітас Україна" на суму 1,7 тис.грн.  (кореспонд.рах. Дт 92 Кт 685, ж/о № 8), вартість яких безпідставно віднесено до складу валових витрат (дані витрати, не підтверджені відповідними документами, обов'язковість ведення яких передбачено п.п.5.3.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств») в сумі 21,4 тис.грн. за 4 кв. 2002 року.

Відповідно п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996 та "Порядку складання декларації про прибуток", затвердженого наказом ДПА України від 08.07.97 № 214 податкова звітність грунтується на даних бухгалтерського обліку і дані приведені в податковій декларації повинні підтверджуватися первинними документами обліку та відповідати податковому обліку. Позивачем  таких документів не представлено та їх відсутність не спростовано, а тому податковим органом правильно донараховано податок на прибуток в сумі  3547,50 грн та застосовано штрафні ( фінансові) санкції в сумі 3547,50 грн.

Актом перевірки також зафіксовано донарахування позивачу  податку на прибуток  в сумі 7095 грн. по кредиторській заборгованості та застосування штрафних ( фінансових) санкцій в сумі 7095 грн; по надлишках ТМЦ, виявлених при проведенні інвентаризації в сумі 1419 грн. (штрафна санкція в сумі 1419 грн.); по взаємовідносинах з ТзОВ “Балкон” в сумі 4399 грн. (штрафна санкція в сумі 4399 грн.) та  податок на додану вартість ( в т.ч. штрафні санкції) : в сумі 7121 грн. по взаємостосунках з ТзОВ “Балкон”; по  кредиторській заборгованості в сумі 5275 грн.; по безпідставному погашенню податкового векселя в сумі 2501 грн.; відсутність документів в сумі 5641 грн.

Проте, позивачем не спростовано   вищевиявлені факти порушення, не подано  обгрунтування щодо неправомірного нарахування податкових зобов"язань в т.ч. штрафних (фінансових) санкцій по податку на прибуток в сумі  32921 грн. та податку на додану вартість  20538 грн , а тому місцевим судом правильно відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо визнання нечинними податкових  повідомлень-рішень №/1/23-124 від 17.03.04 та №/1/23-124 від 17.03.04 і  в цій частині.

З вищенаведеного доводи скаржників про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198,205,206 КАС України, суд,

у х в а л и в:

постанову господарського суду Рівненської області від 27.10.2006 року в справі за номером 18/279 залишити без змін, а апеляційні скарги  державної податкової інспекції у м.Рівне та дочірнього підприємства «Рівне-ТДК»відкритого акціонерного товариства «РЗТА» – без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                                                      С.М. Бойко

Судді:                                                                                                Т.Б.Бонк

Р.І.Марко