ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2007
Справа №2-27/151.1-2007А

За позовом – Товариство з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС”, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 4.

До відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь”, м. Київ, пл. Перемоги, 1, оф. 418.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -  ТОВ “Океан Трейдінг Компані”, м. Ялта, вул. Крупської, 15, кв. 43; 191002, Росія, м. Санкт – Петербург, пров. Щербаков, 4, оф. 1.

Про визнання дійсним договору купівлі – продажу та  визнання    права власності.

Суддя Н.В.Воронцова

представники:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідачів –Свіргун Н. П., дор. у справі.

Від третьої особи – Бородко І. А., дор. №75 від 03.02.2006 р.

Сутність спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі – продажу від 19.05.2006 р., укладений між  товариством з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” і товариством з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь”. Також просить визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” право власності на спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані в м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці площею 0,9700 га. за договором купівлі – продажу від 19.05.2006р.

Рішенням ГС АРК по справі № 2-25/9899 – 2006  від 02.06.2006 р.  позов було задоволено.  Визнано дійсним договір купівлі – продажу від 19.05.2006 р., укладений між  товариством з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” і товариством з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь”.  Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” право власності на спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані в м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці площею 0,97 га. за договором купівлі – продажу від 19.05.2006р.  Також стягнено з відповідача по справі судові витрати у вигляді 17085 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою від 05.06.2006 р. по справі №2-25/9899 – 2006, в порядку ст.. 89 ГПК України, було викладено п. 3 резолютивної частини рішення ГС АРК   від 02.06.2006 р. в наступній редакції:

“П. 3 Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” право власності на спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, ( корпуса під літерою “П” загальною площею 1055,1 кв. м. та літерою “Р” загальною площею 1691,9 кв. м. ),  розташовані в м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці площею 0,97 га. за договором купівлі – продажу від 19.05.2006р.”

Не погодившись з вказаним рішенням ГС АР Крим ТОВ “Океан Трейдінг Компані” звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 08.09.2006 р.,  відповідно до якої просило рішення ГС АР Крим від 28.04.2006 р. відмінити та прийняти нове рішення, яким у позові ТОВ “ФІДЕС” відмовити.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 11.10.2006 р. вказану касаційну скаргу було прийнято до провадження.

ТОВ “Океан Трейдінг Компані” у доповненнях до касаційної скарги просить рішення ГС АР Крим відмінити та передати справу на новий розгляд в той же суд.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 02.11.06 р. касаційна скарга ТОВ “Океан Трейдінг Компані” була задоволена,  рішення господарського суду АРК від 02.06.2006 р. скасовано, справа передана на новий розгляд до господарського суду АР Крим, яка  доручено судді Воронцовой Н. В.  із привласненням йому № 2-27/151.1 -06.

Ухвалою ГС АР Крим від 13.12.2006 р. справу було прийнято до розгляду суддею ГС АР Крим Воронцовою Н. В.

Той же ухвалою ГС АР Крим від 13.12.2006 р. залучено  до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - ТОВ “Океан Трейдінг Компані”, м. Ялта, вул. Крупської, 15, кв. 43; 191002, Росія, м. Санкт – Петербург, пров. Щербаков, 4, оф. 1.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, заявою від 16.01.2007 р. позивач повідомив про те,  що оскільки спірне майно зареєстроване за ТОВ “Океан Трейдінг Компані”, воно може провести відчуження зазначеного майна, що унеможливить або суттєво ускладнить виконання майбутнього рішення суду. В зв’язку з викладеним,  Позивач по справі просить суд вжити заходів забезпечення поданого позову шляхом винесення заборони третій собі по справі до завершення розгляду справи по суті у будь –  який спосіб відчужувати або розпоряджатись об’єктами незавершеного будівництва: спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць ( корпуси літ. “П”, загальною площею 1.055,1 кв. м. і літ. “Р”, загальною площею 1.691,9 кв. м. ) , які розташовані в м. Ялта. с. м. т Гаспра,    Алупкінське шосе, 15 на земельній ділянці 0,97 га. та накласти арешт на зазначене майно.

Відповідач клопотанням від 16.01.2007 р. просить розгляд даної  справи зупинити до вирішення по суті справи №2-26/6983.1 –2006 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь” до відповідача – закритого акціонерного товариства лікувально – оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофздоровниця”.

Вказане обґрунтовує тим. що в провадженні ГС АР Крим знаходилася справа №2-26/6983.1 – 2006  за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь” до відповідача – закритого акціонерного товариства лікувально – оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофздоровниця”, по якій на підставі рішення ГС АР Крим від 28.04.2006 р. право власності на спірний об’єкт було визнано за ТОВ “Шовковий путь”. Зазначене рішення було скасовано постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.2006 р. Не погодившись з вказаною постановою  товариство з обмеженою відповідальністю “Шовковий путь” подало касаційну скаргу на вказане рішення. Справа знаходиться на розгляді в Вищому господарському суді України.

Відповідач вважає, що рішення по справі №2-26/6983.1 – 2006 має значення для правильного та всебічного розгляду справи №2-27/151.1 – 2007, в тому числі з питань встановлення повноважень ТОВ “Шовковий путь” щодо продажу спірного об’єкту.

Таким чином, відповідач вважає,  що провадження по справі необхідно зупинити  в порядку ст.. 79 ГПК України до розгляду справи  №2-26/6983.1 – 2006 по суті.

Третя особа у поясненнях по справі від 15.01.2007 р. повідомила про те, що в силу ч. 7 ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію   речових прав на нерухоме майно і його обмежень” зареєстроване право третьої особи має приорітет перед   всіма іншими незареєстрованими правами на один і той же об’єкт нерухомості. Позивач по справі не придбав права власності на вказані об’єкти нерухомості, а значить у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача  та третьої особи, суд

встановив:

Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2006 р. підставою для скасування рішення ГС АР Крим від 02.06.2006 р. по справі №2-25/9899 – 2006 і направлення справи на новий розгляд послужило не з’ясування судом питання щодо наявності реєстрації права власності на спірний об’єкт в БТІ. Також   Вищим господарським судом України вказано було про необхідність належним чином з’ясувати права і обов’язки сторін, визначити коло осіб, прав і обов’язків яких стосується рішення суду у даній справі,  відповідність спірного договору вимогам закону.

Відповідно до ст. 111 – 12 ГПК України вказівки, що  містяться  у постанові касаційної інстанції,  є обов'язковими для суду першої інстанції під  час  нового  розгляду справи.

19.05.2006 р. між позивачем по справі – ТОВ “ФІДЕС” ( покупець ) та відповідачем по справі – ТОВ “Шовковий путь”  ( продавець ) було укладено договір купівлі – продажу, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність об’єкт незавершеного будівництва, нерухоме  майно – спальний корпус на 210 місць та їдальня на 600 місць, що знаходиться за адресою: м. Ялта, с.м.т.  Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній дільниці площею 0,9700 га., яке є власністю продавця на підставі рішення ГС АР Крим від 28.04.2006 р., яким визначено право власності на вказані об’єкти за Продавцем.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору купівлі – продажу від 19.05.2006 р.. незавершене будівництвом нерухоме майно було продане за суму у розмірі 1700000 грн.,  в тому числі ПДВ 283333, 33 грн. Розрахунки за договором повинні були здійснюватися не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання договору.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору незавершене будівництвом нерухоме майно повинно було бути передане Продавцем  Покупцю за актом  прийому – передачі, який повинен бути підписаний у день перерахування покупцем суми, передбаченої п. 2.1 Договору.

Відповідно до ст.. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Тобто вказаною статтею закріплюється презумпція правомірності набуття права власності. Незаконність набуття права власності має бути встановлена рішенням суду.

Відповідно до ст.. 41 Конституції України кожен  має  право  володіти,  користуватися    і розпоряджатися    своєю    власністю,    результатами   своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто  не  може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України “Про власність” суб'єктами  права  власності  в Україні визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава.

Відповідно до ч. 1 ст. 20  Закону України “Про власність”  суб'єктами права  колективної власності  є  трудові  колективи державних    підприємств,    колективи    орендарів,    колективні підприємства,  кооперативи,  акціонерні  товариства,  господарські

товариства,  господарські об'єднання, професійні спілки, політичні партії  та  інші  громадські   об'єднання,   релігійні   та   інші організації, що є юридичними особами.

Відповідно до ст.. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків,  встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником,  покупець набуває право власності лише у випадку,  якщо власник не має права вимагати його повернення.

Судом встановлено, що рішенням ГС АР Крим від 15.09.2004 р. по справі №2-1/12800-2004 визнано дійсним договір купівлі – продажу нерухомого майна від 04.08.2004 р. №03-01-03/028, укладений між ТОВ “Океан трейдінг компані” і ВАТ “Сілові машини – ЗТЛ, ЛМЗ, Електропила, Енергомашекспорт”, м. Санкт – Петербург. Також було визнано право власності на незавершене будівництвом будівлі спального корпусу літ. “П” і столової літ. “Р”,  розташовані за адресою: м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, тобто на ті об’єкти, що були предметом купівлі – продажу за договором від 19.05.2006 р.

Вказане рішення ГС АР Крим вступило в закону силу.

Відповідно до ст.. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі вказаного рішення ГС АР Крим від 15.09.2004 р., вказані об’єкти нерухомості  були зареєстровані БТІ за третьою особою по справі.

Також судом встановлено, що господарський суд АР Крим рішенням від 11.07.2005р. у справі № 2-1/8527-2005 визнав дійсним договір купівлі-продажу №0104034/2004-25 від 09.07.2004р., укладений між ТОВ “Шовковий путь” і ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” та визнав за ТОВ “Шовковий путь” право власності на незавершене будівництвом нерухоме майно –спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані за адресою: Алупкінське шосе, 15 смт. Гаспра, м. Ялта АР Крим на земельній ділянці 0,9700га (а.с.50-54).

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2005р. рішення господарського суду АР Крим від 11.07.2005р. у справі № 2-1/8527-2005 скасовано та прийнято нове рішення. Відповідно до постанови суду заявлені позовні вимоги задоволені –спірний договір визнано дійсним та за позивачем визнано право власності на майно, що є об’єктом купівлі-продажу відповідно до умов договору.

Постановою від 07.02.2006р. у справі № 2-1/8527-2005 Вищий господарський суд України скасував постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2005р. та рішення господарського суду АР Крим від 11.07.2005р. у справі №2-1/8527-2005 та передав справу на новий розгляд до господарського суду АР Крим.

Рішенням господарського суду АР Крим від 28.04.2006р. у справі 2-26/6983.1-2006 договір купівлі-продажу №0104034/2004-25 від 09.07.2004р., укладений між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів України “Укрпрофоздоровниця” та ТОВ “Шовковий путь” визнаний дійсним, та за ТОВ “Шовковий путь” визнано право власності на спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані в м. Ялта, смт.Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці площею 0,9700 га за договором купівлі-продажу №0104034/2004-25 від 09.07.2004р.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено в частині позовних вимог щодо розірвання договору купівлі-продажу №0104034/2004-25 від 09.07.2004р.; провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності за зустрічним позовом припинено.

Однак, Севастопольський апеляційний господарський суд постановою від 25.07.2006р. у вказаній справі, рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 28.04.2006 у справі № 2-26/6983.1-2006 скасував та постановив нове рішення у справі, яким у первісному позові ТОВ "Шовковий путь" про визнання дійсним договору купівлі - продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.2004, укладеного між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" і ТОВ "Шовковий путь", та визнання права власності на спальний корпус на 210 місць та їдальню на 600 місць, розташовані в місті Ялта, смт. Гаспра, Алупкінське шосе, 15, на земельній ділянці, площею 0,9700 га на підставі договору купівлі - продажу № 0104034/2004-25 від 09.07.2004 –відмовив.

Зустрічний позов ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" суд задовольнив частково: розірвав договір купівлі - продажу №0104034/2004-25 від 09.07.2004р., укладений між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та ТОВ "Шовковий путь".

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право власності припинив.

Дана постанова набрала законної сили.

На даний час,  ТОВ “Шовковий путь”  по справі було подано касаційну скаргу на вказану постанову Севастопольського апеляційного господарського суду до Вищого господарського суду України. Вказана скарга Вищим господарським України  на момент розгляду справи №2-27/151.1 – 2007  не розглянута.

З всього вищевикладеного можливо зробити досить однозначний висновок про те, що ТОВ "Шовковий путь" не набуло право власності на об’єкти нерухомості (літер „П” та літер „Р”, розташовані за адресою: Алупкінське шосе, 15, смт. Гаспра, м.Ялта), що у свою чергу підтверджує відсутність у ТОВ "Шовковий путь" права відчужувати вказане майно іншим особам, у тому числі - Товариству з обмеженою відповідальністю „Фідес”.

Відповідно до преамбули Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень” цей Закон визначає правові,  економічні, організаційні засади створення  у  складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав  на  земельні  ділянки  та  інше нерухоме   майно,   обмежень   цих   прав.  Закон  спрямований  на забезпечення  визнання  та  захисту  державою  речових   прав   на нерухомість,  створення сприятливих умов для забезпечення розвитку ринкових   відносин,   активізації    інвестиційної    діяльності, збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів.

Відповідно до ст.. 1  Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень” цей   Закон   регулює  відносини,  пов'язані  з  державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Дія  цього  Закону  не  поширюється на державну реєстрацію прав на повітряні та морські судна,  судна внутрішнього  плавання, космічні  об'єкти  та  інші об'єкти цивільних прав,  на які іншими законами поширено  правовий  режим  нерухомої  речі,  а  також  на державну  реєстрацію  підприємств як суб'єктів господарювання,  на реєстрацію ділянок надр для добування корисних копалин.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень” правочини щодо нерухомого  майна  вчиняються,  якщо  право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону. Зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна.

Відповідно до ст. 4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обмежень”  обов'язковій  державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно,  що знаходиться на території України,  фізичних та юридичних осіб,  держави,  територіальних громад,  іноземців та осіб  без  громадянства,  іноземних  юридичних  осіб,  міжнародних організацій, іноземних держав, а саме -     право власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 07.12.2006 р. ГС АР Крим по справі №2-29/12474- 2006А було розглянуто позов товариства з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” до комунального підприємства “Ялтинське БТІ”, за участю третьої особи - ТОВ “Океан трейдінг компані” про визнання протиправним рішення, скасування рішення та спонукання до виконання певних дій.

Відповідно до вказаного рішення ГС АР Крим  товариству з обмеженою відповідальністю “ФІДЕС” було відмовлено  у забовязанні Ялтинського БТІ   зареєструвати право власності ТОВ “ФІДЕС” на незавершене будівництвом нерухомого майна – спальний корпус на 210 місць та столову на 600 місць ( корпус літ. “П”. загальною площею 1055,1 кв. м. і корпус літ. “Р”, загальною площею 1691,9 кв. м. ),  розташовані за адресою: м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановленні рішенням господарського суду ( іншого органу, який вирішує господарські спори ) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В рішенні ГС АР Крим від 07.12.2006 р. по справі  №2-29/12474- 2006А було встановлений той факт, що ТОВ “Океан Трейдінг компані” набуло право власності на вказане майно та таке право зареєстровано у належному порядку до того як з такою заявою звернулося ТОВ “ФІДЕС”, і таким чином, суд дійшов висновку про те, що КП “Ялтинське БТІ” цілком правомірно відмовив  в реєстрації ТОВ “ФІДЕС”, оскільки право власності на вказані об’єкти нерухомого майна вже зареєстровані в передбаченому законом порядку за ТОВ “Океан Трейдінг компані”.

Вказане рішення ГС АР Крим вступило в закону силу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у відповідача по справі було відсутнє право на відчудження вказаних об’єктів нерухомого майна - спальний корпус на 210 місць та столову на 600 місць ( корпус літ. “П”. загальною площею 1055,1 кв. м. і корпус літ. “Р”, загальною площею 1691,9 кв. м. ),  розташовані за адресою: м. Ялта, с.м.т. Гаспра, Алупкінське шосе, 15.

При таких обставинах справи,  у позові по даній справі необхідно відмовити.

Клопотання позивача від 16.01.2007 р. про  забезпечення позовних вимог, в порядку ст.. 66 ГПК України, суд вважає за необхідне залишити без задоволення в зв’язку з  наступним.

Так, за змістом ст. ст. 66, 67 ГПК України умовою  застосування  заходів  до  забезпечення  позову  є достатньо обгрунтоване припущення,  що майно (в тому числі грошові суми, цінні   папери   тощо),   яке  є  у  відповідача  на  момент пред'явлення позову  до  нього,  може  зникнути,   зменшитись   за кількістю або  погіршитись  за якістю на момент виконання рішення. Таким чином, вирішення питання щодо доцільності вжиття заходів з забезпечення позовних вимог можливо саме у випадку існування припущення щодо того, що у попередньому можуть виникнути обставини, за якими суттєво утрудниться вирішення дійсного спору або навіть унеможливитися.

Проте, на дійсний час не вбачається, що відповідач або інші особи можуть своїми діями привести до таких незворотних наслідків.

Отже, враховуючи,  що  забезпечення  позову  застосовується  як гарантія задоволення законних вимог позивача та є за своєю суттю заходами превентивного характеру у випадку існування загрози змінення обставин таким чином, що виконання рішення зі спору стане неможливим, судом таке клопотання залишено без задоволення з підстав ненадання суду необхідних доказів, необхідних для вжиття заходів з забезпечення позовних вимог.

Клопотання відповідача по справі про зупинення провадження по справі, в порядку ст.. 79 ГПК України,  суд  також вважає за необхідне залишити без задоволення в зв’язку з наступним.

Як вже зазначалося, рішення ГС АР Крим від 28.04.2006 р. по справі №2-26/6983.1 – 2006 було скасовано на постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.2006 р.

Дана постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Таким чином, суд може  ґрунтувати свої висновки на вказаній постанові, оскільки вона вступила в закону силу.

У разі якщо вказана постанова  Севастопольського апеляційного господарського суду від 25.07.2006 р. буде скасована Вищим господарським судом України, то у відповідача по справі виникне цілком законне право переглянути рішення ГС АР Крим по даній справі за ново виявленими обставинами,  в порядку ст.. 122 ГПК України.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в порядку ст.. 79 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 66,  79, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Воронцова Н.В.