ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

08.10.07                                                                                           Справа  № 9/17-381

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                              Михалюк О.В.

суддів                                                                                     Новосад Д.Ф.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу ВАТ «Борщівська Агропромтехніка»

на рішення  господарського суду Тернопільської області від 26.04.2007р.

у справі          № 9/17-381

за позовом      ЗАТ «Компанія Райз»в особі Тернопільської філії, с.Острів

до                      ВАТ «Борщівська Агропромтехніка», м.Борщів

про стягнення 467 476,97 грн.,

з участю представників :

від скаржника  -   не з»явився

від позивача –Дзюндзя Л.Є.; Гарагуц І.Ф.

В ході судового засідання сторонам права і обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України роз”яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

Скаржник належним чином був повідомлений про день та час слухання справи, однак повноважних представників в засідання не скерував, в зв”язку з чим колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 26.04.2007р. у справі № 9/17-381 (суддя Кропивна Л.В.) задоволено частково позов ЗАТ «Компанія Райз»в особі Тернопільської філії, с.Острів Тернопільського району Тернопільської області до ВАТ «Борщівська Агропромтехніка», м.Борщів та стягнуто з останнього на користь позивача 300536,09 грн. боргу, 6298,18 грн. пені, 10374,67 грн. річних та 3252,16 грн. судових витрат; в частині стягнення 150 268,04 грн. збитків відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач –ВАТ «Борщівська Агропромтехніка»подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення, посилаючись, зокрема, на те, що у серпні 2006 року при збиранні врожаю з плодів буряка були виявлені ознаки випадання кореневої гнилі, що свідчить про поставлення позивачем неякісного насіння. При цьому, як зазначає скаржник, комісією були складені акти в присутності представника позивача про списання бурякових площ, які, на думку скаржника, безпідставно не взяті судом першої інстанції до уваги при винесенні оскаржуваного рішення. Крім того, як зазначає скаржник, судом не був врахований акт робочої наради, який підписаний комісією із представників відповідних організацій про перегляд нарахування штрафних санкцій відповідачу та про проведення експертизи насіння.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представленим відзивом –ЗАТ «Компанія Райз»доводи скаржника заперечує, просить суд рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

04 квітня 2006 р. між ЗАТ компанією “РАЙЗ” в особі Тернопільської філії, як Постачальником, та ВАТ "Борщівська агропромтехніка", як Покупцем, був укладений договір поставки на умовах товарного кредиту за  № 1567/06.

Предметом вказаного договору є зобов’язання Постачальника передати у власність, а покупця - прийняти товар (продукцію виробничо-технічного призначення), сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом.

На виконання умов вказаної угоди та на підставі накладних:  №ВН/4040352 від 28.04.2006 р., № ВН/4040640  від 01.06.2006 р., №ВН/4040720 від 15.06.2006 р., № ВН/4040641 від 01.06.2006 р., № ВН/4040722 від 15.06.2006 р., № ВН/4040638 від 01.06.2006 р.,  № ВН/4040639 від 01.06.2006 р., № ВН/4040841 від 09.06.2006 р., № ВН/4040687 від 13.06.2006 р. позивач поставив, а  відповідач згідно довіреностей:  ЯЛИ № 530831 від 28.04.2006 р., ЯМБ № 324224 від 26.05.2006 р., ЯМБ № 324225 від 01.06.2006 р., ЯМБ № 324234 від 13.06.2006 р. прийняв товар на загальну суму  354 525,21  грн.

У відповідності до п. 2.5 договору Відповідач зобов’язався сплатити вартість товару на умовах відстрочення кінцевого розрахунку трьома платежами та в наступні терміни: перший платіж в розмірі 20% відстроченої з оплатою суми  до 01 серпня 2006 р.,  другий платіж в розмірі 50 % відстроченої з оплатою суми до 01 жовтня 2006 р., третій платіж в розмірі 30% відстроченої з оплатою суми до 01 листопада 2006 р., а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом.

Однак зобов’язання щодо оплати вартості товару у строки, визначені договором відповідач не виконав. Претензію № 318 від 10.11.2006 р. з вимогою сплатити суму заборгованості залишив без відповіді та задоволення.

Станом на день прийняття рішення зі спору борг відповідача складав 300 536,09 грн., що свідчить про порушення відповідачем господарських зобов'язань.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов’язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару .

Доказів, що підтверджують виконання відповідачем оплати вартості поставленого йому товару, та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, у матеріалах немає. Тому правомірною є вимога  щодо стягнення з відповідача  300 536,09 грн. заборгованості, яка складається із несвоєчасно оплаченої вартості поставленого йому товару.

Крім того, позивачем обгрунтовано у відповідності до умов договору нараховано пеню за неналежне виконання грошових зобов»язань та річні за неправомірне користування товарним кредитом.

Що стосується нарахованих відповідачу збитків в розмірі 150 268,04 грн. суд першої інстанції підставно дійшов висновку, що позивачем в порушення статті 33 ГПК України не надано доказів, що через невиконання відповідачем зобов»язань позивач зазнав втрат (збитків) в розумінні статті 22 ЦК України.

За таких обставин, доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.91,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський  суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Тернопільської області від 26.04.2007р. у справі № 9/17-381 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий       суддя                                                                     Михалюк О.В.

суддя                                                                                                 Новосад Д.Ф.

суддя                                                                                                Мельник Г.І.