СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.07                                                                                 Справа № 16/434

3

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянув матеріали справи за позовом

Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.Київ, в особі Луганської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.Луганськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Агроком", с.Чугинка Станично-Луганського району Луганської області

про стягнення 1688660 грн. 71 коп.

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від позивача –Приходько С.В., дов. від 05.06.07. №2724,

від відповідача –Янченко А.М., дов. від 03.07.07. №10,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 16.07.07. було оголошено перерву до 19.07.07. у відповідності до правил ст.77 ГПК України.

Суть спору: заявлена вимога про стягнення боргу по кредиту в сумі 1 688 660,71грн.

Відповідач проти позову заперечує і вказує, що провадження у справі повинно бути припинено у зв’язку з вчиненням нотаріусом виконавчого напису, яким звернено стягнення на майно з підстав невиконання боржником (відповідачем) своїх обов’язків по поверненню кредиту.

Між сторонами у справі укладено кредитний договір від 23.12.05. №010/09-11/439/Г-1, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 1 500 000грн. з відсотковою ставкою у розмірі 17% річних зі строком повернення до 23.12.06. Додатковою угодою від 20.12.06. сторони встановили обов’язок по поверненню кредиту в строк до 23.03.07. Даною додатковою угодою (від 20.12.06. №1) сторони домовились про відкриття кредитної лінії на тих самих умовах, що і кредитний договір, та про порядок виплати боргу (до 23.03.07).

Представник відповідача підтвердив факт отримання від позивача позики в сумі 1 500 000грн. і факт неповернення кредиту у встановлений договором строк.

В порушення прийнятих на себе обов’язків позичальник (відповідач) не сплатив у встановлений кредитним договором та додатковими угодами строк  - до 23.03.07. - позику, у зв’язку з чим позивач звернувся з вимогою про вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на майно боржника (відповідача), яке заставлене по договору застави від 25.01.06. №122, укладеному між сторонами по справі для забезпечення виконання відповідачем обов’язків по поверненню позики. Виконавчий напис вчинено нотаріусом Троїцьким С.Є. 04.04.07. №881 та звернено стягнення на заставлене майно відповідача. Позивач пред’явив виконавчий напис на виконання.

Позивач звернувся з даним позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 1 500 000грн., борг по відсотках в сумі 127150,66грн., пеню за несвоєчасне виконання обов’язків по поверненню кредиту в сумі 55191,78грн. за період з 24.03.07. по 11.06.07. та пеню за несплату відсотків в сумі 6318,27грн. за період з 07.12.06. по 11.06.07.

Відповідач заперечує проти позову і вказує, що позивач двічі намагається отримати грошові кошти –шляхом звернення стягнення на майно на підставі виконавчого напису нотаріуса та шляхом стягнення грошових коштів за даним позовом. Тому, як впевнений представник відповідача, провадження у справі повинно бути припинено на підставі правил п.2 ст.80 ГПК України, оскільки вже є рішення (напис нотаріуса) між тими ж сторонами і про той же предмет.

Позивач заперечив доводи відповідача і підтримав змінений позов.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Правилами ст.ст. 526,629,1054 Цивільного кодексу України і умовами кредитного договору від 23.12.05. № №010/09-11/439/Г-1 та додатковою угодою до цього договору встановлено обов’язок відповідача виконувати умови договору належним чином і обов’язок позичальника (відповідач) відповідати перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що і надано кредит, включаючи сплату основного боргу, процентів, тобто, обов’язок сплатити позику і проценти закон покладає на відповідача. Відсотки за кредитом є основним боргом по кредитному договору.

Відповідач отримав від позивача позику, але не повернув її, а також проценти за користування грошима, позивачу, чим порушив умови договору та закон. За таких підстав, слід стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 1 500 000грн., по відсоткам борг в сумі 127150,66грн.

За несвоєчасне виконання відповідачем обов’язків по кредитному договору позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 55191,78грн. за період з 24.03.07. по 11.06.07. та пеню за несплату відсотків в сумі 6318,27грн. за період з 07.12.06. по 11.06.07. Відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору та правил ст.232 ГК України вимога про стягнення пені є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що слід задовольнити.

Доводи відповідача суд не приймає до уваги за безпідставністю та необґрунтованістю: кредитор має право отримати задоволення своїх вимог в спосіб реалізації майна або шляхом звернення стягнення заставлене на майно. Аналізуючи діюче законодавство –Закон України «Про заставу», норми Господарського та Цивільного кодексів України, що регулюють правовідносини по кредиту, суд дійшов висновку, що закон не встановлює черговість (або послідовність) дій кредитора по відношенню до боржника (відповідача) по стягненню боргу по кредиту.  В Законі  України «Про заставу»і в ст.572 ЦК України вказано, що кредитор має право одержати задоволення за рахунок заставленого майна у разі невиконання боржником своїх зобов’язань, забезпечених заставою. Факт невиконання відповідачем своїх обов’язків по поверненню позики встановлено в ході розгляду справи і не заперечене боржником.

Крім того, предметом вчинення напису є звернення стягнення на майно, а предметом даного позову –стягнення грошових коштів, але підстави є ті ж самі –невиконання боржником (відповідачем) своїх обов’язків по поверненню кредиту.

Судові витрати слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог на підставі ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 526,572,629,1054 Цивільного кодексу України, Закону  України «Про заставу», керуючись ст.ст.22,33,34,43,49, 82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.           Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "Агроком", с.Чугинка Станично-Луганського району Луганської області, вул. «Інтернаціональна», 5 «а», ід. код 23487186 на користь  Відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі ЛОД АППБ "Аваль", м. Луганськ, вул. «Совєтська», 61, ід. код 14305909  борг по кредиту у сумі 1 500 000грн., борг по відсотках –127 150,66грн., пеню за несвоєчасне виконання обов’язків по поверненню кредиту в сумі 55191,78грн., пеню за несплату відсотків в сумі 6318,27грн., витрати на сплату держмита у сумі 16886,60грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн. Видати наказ.

Рішення підписане 24.07.07.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна