ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 7/657

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов –доповідач
В. Цвігун

за участю представників сторін:

ДП "НАЕК "Енергоатом"
Іванова Н.М. –(дор.ВЕМ № 283290 від 06.02.2007)

Центральної виборчої комісії
Лановенко Т.М. –(дор.№ 21-23-1339 від 05.06.2007)

розглянув касаційну скаргу
ДП "НАЕК"Енергоатом" в собі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду
від 22 листопада 2006 року

у справі
№ 7/657 господарського суду м. Києва

за позовом
ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електростанція"

до
Центральної виборчої комісії

про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 23.11.2006 (суддя М.Якименко) в позові про стягнення заборгованості за договором на транспортне обслуговування відмовлено.

Рішення суду мотивовано тими обставинами, що Центральна виборча комісія лише на підставі підтвердних документів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт, накладних, актів звірки розрахунків та актів приймання-передачі кредиторської заборгованості) наданих територіальною виборчою комісією здійснює погашення кредиторської заборгованості цієї комісії, тоді як остання не передавала до Центральної виборчої комісії жодних документів, які б свідчили про заборгованість територіальної виборчої комісії перед позивачем.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2007 (судді: Т.Розваляєва, Л.Зубець, А.Мартюк) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін з аналогічних мотивів та підстав.

Позивач у касаційній скарзі просить апеляційну постанову та рішення скасувати з підстав порушення норм процесуального права.

Скаржник вважає, що Центральна виборча комісія, на яку законодавством покладається контроль за використанням територіальними виборчими комісіями коштів Державного бюджету України, після припинення діяльності відповідних територіальних виборчих комісій повинна була отримати кредиторську заборгованість відповідної територіальної виборчої комісії.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що позивачем були надані послуги з транспортного забезпечення територіальній виборчій комісії відповідно до договору № 75/361-04 від 28.10.2004.

Відповідно до Порядку погашення Центральною виборчою комісією           кредиторської заборгованості територіальних, окружних виборчих комісій після закінчення терміну їх повноважень у разі, коли ця заборгованість        виникла в межах бюджетних асигнувань, передбачених на підготовку і проведення виборів Президента України, народних депутатів України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії від 26.01.2005 № 30     згідно з пунктами 8, 9, 10 Порядку оплати або відшкодування вартості послуг, наданих окружним і дільничним виборчим комісіям під  час підготовки та проведення виборів народних депутатів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2001 року N 1713, у разі виникнення кредиторської заборгованості територіальні, окружні виборчі комісії до закінчення терміну своїх повноважень та припинення діяльності повинні подати до Центральної виборчої комісії дані про свою кредиторську заборгованість та документи, які її підтверджують.

На підставі даних територіальних, окружних виборчих комісій Центральна виборча комісія відшкодовує їх кредиторську заборгованість після закінчення терміну повноважень та припинення діяльності цих комісій у разі, коли ця заборгованість виникає внаслідок незавершеного фінансування заходів з підготовки та проведення виборів Президента України, народних депутатів України. Зазначене відшкодування здійснюється в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України на підготовку і проведення виборів.

Даних, які б підтверджували заборгованість відповідної територіальної виборчої комісії перед позивачем до Центральної виборчої комісії не передавалося.

Акт приймання-передачі кредиторської заборгованості не містить посилання на договір № 75/361-04 від 28.10.2004.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин позивач не довів своїх вимог у встановленому процесуальним законом порядку.

Доводи скаржника ґрунтуються на припущеннях, а не встановлених фактичних обставинах та досліджених доказах, а тому не можуть слугувати підставами для скасування судових рішень.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2007 та рішення господарського суду м. Києва від 23.11.2006 у справі № 7/657 господарського суду м. Києва залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун