ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.10.07р.

Справа № 8/51-07(31/43)

За позовом:          Релігійної громади "Християнська церква "Нова Віфанія" (м. Дніпропетровськ)

до:                 1)Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (м. Дніпропетровськ)

2)Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" (м. Київ)

3)Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська

4)Відкритого акціонерного товариства “Дніпровськпромбуд” (м. Дніпропетровськ)

5)Дніпропетровського міського управління юстиції (м. Дніпропетровськ)

6)Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська

7)Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ)

про:                      стягнення 122 798,16 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

від позивача:                    Єрмаков В.М. –представник (дов. № 18 від 05.05.07 р.)

від відповідача1:          Пономаренко О.О. - ст. держ. виконавець (дов. № 16031/25 від 14.06.07 р.)

від відповідача2:          не з'явився

від відповідача3:          не з'явився

від відповідача4:          Волнянська О.В. –юрисконсульт (дов. № 1-19/9-68 від 22.03.07 р.)

від відповідача5:          не з'явився

від відповідача6:          Кононевич, О.О. –ст.держ.податк.інсп. (дов. № 7035/9/10-005 від 10.04.07 р.)

від відповідача7:          Стефлюк Ю.В. –юрисконсульт (дов. № 12-05/08 від 09.01.07 р.)

Суть спору:

Позивач, з урахуванням останнього уточнення позовних вимог, звернувся до відповідачів з позовом про стягнення з останніх 122 798,16 грн. збитків, спричинених внаслідок визнання судами недійсними прилюдних торгів (аукціону) від 14.12.00 р., зокрема - збитки з урахуванням втрат від інфляціїї в сумі 117 571,03 грн., 3% річних в сумі 3 527,13 грн., а також моральну шкоду в сумі 1700,00 грн. з відповідача4.

Крім того, позивач просить стягнути з винного відповідача держмито в сумі 1 227,97 грн., судові витрати в сумі 118,00 грн. та мито за подання касаційної скарги в сумі 557,50 грн.

Позов мотивовано тим, що причинами визнання вказаних торгів недійсними стали винні дії відповідачів, які порушили порядок проведення згаданих прилюдних торгів.

Ухвалою господарського суду від 15.03.07 р. справу було прийнято до провадження суддею Дубініним І.Ю., провадження у справі було зупинене.

Ухвалою господарського суду від 16.05.07 р. провадження у справі було поновлене.

Ухвалою господарського суду від 14.06.07 р. відповідача1 було замінено його правонаступником - Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, до у часті у справі було залучено: у якості відповідача6 - Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська та у якості відповідача7 - Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області.

Відповідач1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що прилюдні торги проводились на виконання судових рішень, а кошти, які надійшли від реалізації майна, були використані на погашення боргів відповідача4.

Відповідач2 повідомив, що між ним та відповідачем1 був укладений договір про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Вказані торги були проведені у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а отримані від продажу грошові кошти за відрахуванням комісійної винагороди в сумі 7 350,00 грн. були направлені на погашення боргів відповідача4, який і завдав матеріальної шкоди.

Відповідач3 відзив на позов не надав.

Відповідач4 проти позову заперечує, посилаючись на те, що сплачені позивачем грошові кошти не отримував. Вказані кошти були розподілені відповідачем1 таким чином: 7 350,00 грн. отримав відповідач2 у якості комісійної винагороди; 3 675,00 грн. отримав сам відповідач1; 600,00 грн. склали витрати на оцінку майна; 61 875,00 грн. були перераховані відповідачу6.

Відповідач5 також позов не визнав, зазначив, що він не є розпорядником коштів, які надходять на депозитний рахунок відповідача1. Крім того, наказом Міністерства юстиції України від 07.09.04 р. № 100/5 було ліквідовано районні управління юстиції, в тому числі і відповідача3, а також створено міські управління юстиції, які не є правонаступниками ліквідованих районних управлінь.

Відповідач6 проти позову заперечує, зазначаючи, що в ході примусового виконання об'єднаного виконавчого провадження по виконанню рішень судів про стягнення з відповідача4 грошових коштів на користь юридичних та фізичних осіб було проведено прилюдні торги від 14.12.00 р., на яких позивач придбав за 73 500,00 грн. Будинок культури "Будівельник" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Повітрянофлотська, 2-А. Отримані від продажу майна кошти були розподілені наступним чином: 3 675,00 грн. були перераховані на рахунок відповідача3 у якості виконавчого збору; 600,00 грн. на той же рахунок за проведення експертизи; 61 875,00 грн. були перераховані відповідачу6 на підставі наказу арбітражного суду від 19.10.99 р. № 21/239 на погашення податкового боргу відповідача4; 7 350,00 грн. отримав відповідач2 у якості комісійної винагороди. За змістом ст. 1212 ЦК України, а також враховуючи, що кошти в сумі 61 875,00 грн. були направлені на погашення боргів відповідача4, останній і є отримувачем вказаних грошових коштів. Зокрема, були погашені податкові борги на той час структурних підрозділів ВАТ "Дніпровськпромбуд": БУ "Коксобуд" та БУ "Спецбуд".

Відповідач7 пояснив, що кошти в сумі 61 875,00 грн. на підставі довідок відповідача6 були розподілені наступним чином:

Ш          15 000,00 грн. –в рахунок держмита;

Ш          1,00 грн. –в рахунок комунального податку;

Ш          103,34 грн. - в рахунок комунального податку;

Ш          101,57 грн. –в рахунок кредиторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності;

Ш          11 070,06 грн. –в рахунок податку на прибуток;

Ш          2,00 грн - в рахунок податку на прибуток;

Ш          96,27 грн. - в рахунок податку на прибуток;

Ш          1 719,81 грн. - в рахунок податку на додану вартість;

Ш          33 780,95 грн. - в рахунок податку на додану вартість.

Таким чином, за рахунок коштів позивача відбулось погашення податкової заборгованості структурних підрозділів відповідача4. Разом з тим, повернення помилково сплачених податків здійснюється платникам таких податків, тобто –відповідачу4, який в свою чергу повинен повернути ці кошти позивачу.

Ухвалою господарського суду від 31.07.07 р. строк вирішення спору по справі був продовжений за клопотанням сторін по 15.09.07 р. включно.

По справі оголошувалась перерва з 31.07.07 р. по 16.08.07 р.

Ухвалою голови господарського суду від 17.09.07 р. строк вирішення спору по справі був продовжений по 18.10.07 р. включно.

В судове засідання 18.10.07 р. представники відповідачів 2, 3, 5 не з'явились, причин свого нез'явлення суду не повідомили.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю вказаних представників, оскільки останні були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Вислухавши наявних представників сторін, розглянувши матеріали справи, господарський суд,-

В С Т А Н О В И В:

Наказом Міністерства юстиції від 07.09.04 р. № 100/5 "Про створення міських управлінь юстиції" було ліквідовано районні управління юстиції, в тому числі і Ленінське районне управління юстиції м. Дніпропетровська (далі-відповідач3), та було створено Дніпропетровське міське управління юстиції (далі-відповідач5).

При викладених обставинах господарський суд вважає за необхідне припинити провадження в частині позовних вимог до відповідача3 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

На момент ліквідації відповідача3 діяло Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні і міжрайонні управління юстиції, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 30 серпня 2000 р. № 36/5 (з наступними змінами).

Згідно п.п. 1, 2 вказаного Положення, районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), у разі утворення міськрайонні і міжрайонні управління юстиції (далі - управління юстиції) є територіальними органами Міністерства юстиції України, які підпорядковуються Мін'юсту України та безпосередньо Головному управлінню юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласним, Київському та Севастопольському міським управлінням юстиції. Управління юстиції у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Мін'юсту України, наказами Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції та цим Положенням.

Відповідно до названого Положення, як районні у містах, так і міські (міст обласного значення) управління юстиції мають одні й ті ж завдання, виконують одні й ті ж функції, наділені одними й тими ж повноваженнями на відповідній територіальній одиниці.

Згідно ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Не зважаючи на те, що в наказі Міністерства юстиції від 07.09.04 р. № 100/5 йдеться про ліквідацію районних управлінь юстиції та створення Дніпропетровського міського управління юстиції, господарський суд зазначає, що на новостворене міське управління юстиції було покладено ті ж самі функції, що і на ліквідовані районні управління юстиції, в тому числі і в частині організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України та організації роботи відділів державної виконавчої служби шляхом координації та контролю за діяльністю відділів державної виконавчої служби та організації через вказані відділи державної виконавчої служби виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України, зокрема –і в Ленінському районі м. Дніпропетровська.

При викладених обставинах господарський суд вважає, що Дніпропетровське міське управління юстиції є правонаступником ліквідованого Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська в частині координації та контролю за діяльністю відділу державної виконавчої служби в Ленінському районі м. Дніпропетровська та організації через вказаний відділ державної виконавчої служби виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів України.

Господарським судом також встановлено:

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.07 р. по справі № 31/43, яка набрала законної сили, не змінена та не скасована у встановленому законом порядку, розглянуто спір, в якому брали участь ті сам сторони, що і у цій справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені вказаною постановою під час розгляду справи № 31/43, не підлягають доведенню при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. зокрема – у цій справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.02.07 р. по справі № 31/43 було встановлено:

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів від 14.12.00 та акта про проведення прилюдних торгів від 22.12.00 релігійна громада стала переможцем торгів з продажу будинку культури “Будівельник” загальною площею 1 547,7 кв.м, розташованого у м. Дніпропетровську, вул. Повітрянофлотська, 2-а (далі - Будинок).

Зазначені торги було організовано у межах об'єднаного виконавчого провадження з виконання рішень судів, якими з ВАТ “Дніпровськпромбуд” було стягнуто грошові суми на користь різних юридичних та фізичних осіб, шляхом примусової реалізації майна ВАТ “Дніпровськпромбуд”.

Будинок було продано релігійній громаді як переможцеві торгів за 73 500 грн., які нею сплачено за відповідними платіжними дорученнями.

Отриману під час цих торгів виручку було розподілено таким чином:

Ш          3 675 грн. перераховано на розрахунковий рахунок Ленінського РУЮ як виконавчий збір;

Ш          600 грн. –йому ж за проведення експертизи;

Ш          61 875 грн. перераховано на користь податкової інспекції у Ленінському районі на підставі наказу арбітражного суду від 19.10.1999 № 21-239;

Ш          7 350 грн. отримало СДП “Укрспецюст” як комісійну винагороду.

Рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 24-29.05.01 зі справи № Н1/46, яке набрало законної сили, зазначені прилюдні торги з продажу Будинку визнано недійсними.

Згідно з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.02 зі справи № 02-5/5-14/45 (Н4/4), яка (постанова) набрала законної сили, у релігійної громади витребувано на користь ВАТ “Дніпровськпромбуд” Будинок.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.02, якою релігійну громаду зобов’язано повернути ВАТ “Дніпровськпромбуд” придбане на торгах майно, релігійною громадою виконано.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, цей кодекс набирає чинності з 01.01.04 (п. 1), щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (п. 4).

Отже, до спірних відносин у даній справі застосовуються положення ЦК України.

Відповідно до частин першої і другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (83 названого кодексу) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З установлених попередніми судовими інстанціями обставин справи вбачається, що кошти у відшукуваній позивачем сумі були сплачені ним за результатами прилюдних торгів, які в подальшому були визнані недійсними, тобто підстава, на якій кошти було перераховано, відпала.

Отже, з огляду на наведені законодавчі приписи, ці кошти мали бути повернуті релігійній громаді особою, яка їх набула.

Суд першої інстанції у вирішенні спору зі справи такої особи не з’ясував. Він, задовольняючи позов за рахунок ВАТ “Дніпровськпромбуд”, обмежився посиланням на частину другу статті 48 раніше чинного Цивільного кодексу Української РСР, згідно з якою по недійсній угоді кожна з сторін зобов’язана повернути другій стороні все одержане за угодою; при цьому, однак, суд не перевірив, ким саме від релігійної громади одержано спірну суму. Відтак висновок місцевого господарського суду про задоволення позову за рахунок ВАТ “Дніпровськпромбуд” був передчасним, оскільки ґрунтувався на неповному з’ясуванні обставин справи.

Апеляційний господарський суд, у свою чергу, в прийнятті оскаржуваної постанови не застосував згадану ст. 1212 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

Не вживши заходів щодо залучення до участі в даній справі одержувача (одержувачів) коштів, перерахованих релігійною громадою, суд апеляційної інстанції у зв’язку з цим також не з’ясував усього кола обставин, що входять до предмету доказування в даній справі.

Викладене стало підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Господарський суд також встановив:

Згідно ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У постанові Вищого господарського суду України від 13.02.07 р. по справі № 31/43 містяться вказівки про:

Ш          необхідність встановлення кола осіб, які отримали грошові кошти, сплачені позивачем за результатами прилюдних торгів;

Ш          залучення вказаних осіб до участі у справі;

Ш          вирішення питання щодо повернення цими особами безпідставно отриманих коштів.

На виконання вказаних вказівок касаційної інстанції, ухвалою господарського суду від 14.06.07 р. відповідача1 було замінено його правонаступником - Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, до у часті у справі було залучено: у якості відповідача6 - Державну податкову інспекцію у Ленінському районі м. Дніпропетровська та у якості відповідача7 - Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Рішенням арбітражного суду Дніпропетровської області від 24-29.05.01 р. зі справи № Н1/46, яке набрало законної сили, вищезгадані прилюдні торги з продажу Будинку було визнано недійсними.

Згідно з постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.05.02 р. зі справи № 02-5/5-14/45 (Н4/4), яка набрала законної сили, у релігійної громади витребувано на користь ВАТ “Дніпровськпромбуд” Будинок.

Вказану постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду релігійною громадою виконано.

При викладених обставинах грошові кошти, отримані від реалізації майна на прилюдних торгах, які визнані судом недійсними, підлягають поверненню позивачу особами, що отримали ці кошти, оскільки підстава, на якій ці кошти були набуті, відпала.

Матеріалами справи та представниками сторін в судовому засіданні було підтверджено, що сплачені позивачем грошові кошти в сумі 73 500,00 грн. були розподілені таким чином:

Ш          3 675,00 грн. отримав відповідач1 у якості виконавчого збору;

Ш          600,00 грн. були витрачені відповідачем1 у вигляді витрат на оцінку майна;

Ш          7 350,00 грн. отримав відповідач2 у якості комісійної винагороди;

Ш          61 875,00 грн. отримав відповідач6.

Враховуючи наведене, відповідачем1 було безпідставно отримано 4 275,00 грн. (3 675,00 грн. + 600,00 грн.), які підлягають стягненню на користь позивача.

Приймаючи до уваги, що сума виконавчого збору 3 675,00 грн., отримана відповідачем1, була перерахована до державного бюджету, повернення цієї суми позивачу слід здійснити за рахунок коштів державного бюджету.

Крім того, з відповідача1 також підлягає стягненню сума витрат на оцінку майна у розмірі 600,00 грн.

Сума комісійної винагороди у розмірі 7 350,00 грн. підлягає стягненню з відповідача2.

Зібраними по справі доказами підтверджується, що решта отриманих коштів у розмірі 61 875,00 грн. були направлені на погашення податкових боргів на той час структурних підрозділів ВАТ "Дніпровськпромбуд": БУ "Коксобуд" та БУ "Спецбуд" і на підставі довідок відповідача6 були розподілені наступним чином:

Ш          15 000,00 грн. –в рахунок держмита;

Ш          1,00 грн. –в рахунок комунального податку;

Ш          103,34 грн. - в рахунок комунального податку;

Ш          101,57 грн. –в рахунок кредиторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності;

Ш          11 070,06 грн. –в рахунок податку на прибуток;

Ш          2,00 грн - в рахунок податку на прибуток;

Ш          96,27 грн. - в рахунок податку на прибуток;

Ш          1 719,81 грн. - в рахунок податку на додану вартість;

Ш          33 780,95 грн. - в рахунок податку на додану вартість.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог до відповідача6, який безпідставно розподілив вказані кошти, що були зараховані до державного бюджету.

Відповідно повернення грошових коштів в сумі 61 875,00 грн. слід здійснити за рахунок коштів державного бюджету.

Приймаючи до уваги, що поверненню з державного бюджету підлягають грошові кошти, які були безпідставно отримані відповідачами 1 та 6, а не суми податків, зборів та інших обов'язкових платежів, а також те, що таке повернення здійснюється через органи Державного казначейства України, господарський суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги до відповідача7, як органу, наділеного відповідними повноваженнями.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звiльняється вiд вiдповiдальностi за неможливiсть виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу iнфляцiї за весь час прострочення, а також три проценти рiчних вiд простроченої суми, якщо iнший розмiр процентiв не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в цій частині позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню щодо відповідачів, які фактично отримали грошові кошти, що підлягають поверненню позивачу, пропорційно розміру отриманих ними грошових коштів.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що вони виконані з помилками, а тому підлягають частковому задоволенню в наступних розмірах:

Ш          з відповідача1 підлягають стягненню: 2 263,24 грн. втрат від інфляції, 128,33 грн. річних;

Ш          з відповідача2 підлягають стягненню: 3 888,73 грн. втрат від інфляції, 220,50 грн. річних;

Ш          з відповідача6 підлягають стягненню: 32 735,33 грн. втрат від інфляції, 1 856,17 грн. річних.

В решті позову до вказаних відповідачів слід відмовити.

Що стосується відповідача4, то суд зазначає, що прилюдні торги, які в подальшому були визнані недійсними судом, здійснювались не з ініціативи відповідача4, а в примусовому порядку, на виконання судових рішень.

До того ж, відповідач4 не отримував безпосередньо будь-яких грошових коштів, що були отримані внаслідок проведення вказаних торгів.

За таких обставин позовні вимоги до відповідача4 задоволенню не підлягають. в тому числі і в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1 700,00 грн.

Приймаючи рішення в цій частині позову господарський суд також зазначає, що визнання вищезгаданих прилюдних торгів недійсними не було наслідком будь-яких незаконних дій відповідача4, тобто вина відповідача у цьому випадку відсутня, а зворотнього позивачем суду не доведено, як це передбачено ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Суд також не знаходить достатніх правових підстав для задоволення позову до відповідача5, який також будь-яких грошових коштів від реалізації майна на прилюдних торгах не отримував, в організації цих торгів участі не приймав, будь-яких незаконних дій, які призвели б до визнання цих торгів недійсними не вчиняв.

Викладене є підставою для часткового задоволення позову.

Судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 104, 625, 1212 ЦК України, ст.ст. 33 - 35, 44, 49, 80, 82 - 85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (м. Дніпропетровськ) задовольнити частково.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (м. Дніпропетровськ) за рахунок коштів державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ) на користь Релігійної громади "Християнська церква "Нова Віфанія" (м. Дніпропетровськ) –4275,00 грн. безпідставно отриманих коштів, 2 263,24 грн. втрат від інфляції, 128,33 грн. річних, 66,69 грн. витрат на держмито, 6,41 грн. судових витрат.

Позовні вимоги до Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" (м. Київ) задовольнити частково.

Стягнути з Спеціалізованого державного підприємства "Укрспец'юст" (м. Київ) на користь Релігійної громади "Християнська церква "Нова Віфанія" (м. Дніпропетровськ) –7 350,00 грн. грн. безпідставно отриманих коштів, 3 888,73 грн. втрат від інфляції, 220,50 грн. річних, 114,59 грн. витрат на держмито, 11,01 грн. судових витрат.

Припинити провадження в частині позовних вимог до Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

В позові до Відкритого акціонерного товариства “Дніпровськпромбуд” (м. Дніпропетровськ) відмовити.

В позові до Дніпропетровського міського управління юстиції (м. Дніпропетровськ) відмовити.

Позовні вимоги до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська за рахунок коштів державного бюджету через Головне управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ) на користь Релігійної громади "Християнська церква "Нова Віфанія" (м. Дніпропетровськ) –61 875,00 грн. безпідставно отриманих коштів, 32735,33 грн. втрат від інфляції, 1 856,17 грн. річних, 964,64 грн. витрат на держмито, 92,70 грн. судових витрат.

Позовні вимоги до Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ) задовольнити.

Видати накази.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                                                    І.Ю. Дубінін