ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.

№ 05-5-40/255

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя

Ходаківська І.П.

судді

Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.

розглянув

касаційну скаргу

Міністерства економіки
України

на

постанову  від 20.03.2007р.  Київського апеляційного господарського
суду

у справі

№
05-5-40/255 господарського суду
міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю  "Центр тендерних
процедур"

до відповідачів

1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мнемософт Україна" 2. Міністерства економіки
України

про

зобов'язання вчинити дії

За участю представників сторін:

від позивача -Клименко О.А., за
довіреністю

від відповідачів -не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 19.12.2006 р. у справі № 05-5-40/255 позовну
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр тендерних процедур"
до Товариства з обмеженою відповідальністю „Мнемософт" про зобов'язання
вчинити дії повернуто без розгляду на підставі п. п.4, 10 ст. 63 ГПК України.

Постановою  від 20.03.2007 р. Київського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю
„Центр тендерних процедур" на ухвалу Господарського суду м. Києва від
19.12.2006 у справі № 05-5-40/255 задоволено. Ухвалу Господарського суду м.
Києва від 19.12.2006 у справі № 05-5-40/255 скасовано. Справу № 05-5-40/255
передано для розгляду по суті Господарському суду м. Києва.

Міністерство економіки України
звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову від 20.03.2007 р. Київського апеляційного
господарського суду з підстав неправильного застосування норм  процесуального права та залишити в силі
ухвалу Господарського суду м. Києва від 19.12.2006 р. у справі № 05-5-40/255.

Відповідно до
розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського
А.Й.  від 05.07.2007 р. у зв'язку з
відпусткою судді Першикова Є.В., справа розглядається по суті колегією суддів у
наступному складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Данилова Т.Б.,
Савенко Г.В.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування судом норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2006 р. у справі № 05-5-40/255
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр тендерних
процедур" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мнемософт"
про зобов'язання вчинити дії повернуто без розгляду на підставі п. п. 4, 10 ст.
63 ГПК України. Зокрема ухвала мотивована тим, що платіжні доручення  № 1694 від 08.12.2006 та  №1695 від 08.12.2006 не відповідають вимогам
Інструкції „Про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті",
затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 за № 22, а тому не можуть
бути прийняті судом як належні докази сплати державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Колегія суддів касаційної
інстанції  зазначає, що згідно із п. 3
ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують
сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ГПК України
державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в
порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Пунктом 14 Інструкції "Про порядок
обчислення та справляння державного мита", затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. N 15  передбачено, що при сплаті державного мита
готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал
квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні мита з
рахунку платника - останній примірник платіжного доручення з написом (поміткою)
кредитної установи такого змісту "Зараховано в дохід бюджету ___ грн. (дата)".
Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском
печатки кредитної установи з відміткою дати виконання платіжного доручення.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем до позовної заяви було додано платіжне доручення № 1694 від
08.12.2006 на лицьовій стороні якого одержувачем державного мита в сумі 85,00
грн, зазначено ВДК у Шевченківському районі м. Києва, МФО 820019, код ЗКПО
260054685, банк одержувача УДК у м. Києві, р/р 0011, код, а на
зворотній - вчинено напис про зарахування мита в сумі 85,00 грн. в доход
бюджету, скріплений першим і другим підписами посадових осіб кредитної
установи.

Отже, висновок місцевого господарського
суду щодо ненадання належних доказів сплати державного  спростовується вищенаведеним.

Також відповідно до п. 10 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

До позовної заяви Товариством з
обмеженою відповідальністю „Центр тендерних процедур" додано  платіжне доручення № 1695 від 08.12.2006 на
лицьовій стороні якого одержувачем витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 грн. зазначено одержувача - Судово-інформаційний
центр, банк одержувача ВАТ "Банк Універсальний", м. Львів, р/р
0001, також наявний відтиск печатки кредитної установи та підпис щодо
проведення платежу з банком.

Згідно із Інструкцію „Про безготівкові розрахунки в Україні у
національній валюті" затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004
за № 22, банки перевіряють відповідність заповнення реквізитів розрахункових
документів клієнтів та у разі, якщо у розрахункових документах реквізити
заповнені із порушенням вимог даної Інструкції, повертають їх без виконання.

В матеріалах справи відсутні докази
повернення платіжних доручень без виконання.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного суду про те, що при поданні позовної
заяви із доданими до неї документами позивачем не було допущено порушень,
передбачених п. п. 4, 10 ст. 63 ГПК України, тому ухвала місцевого суду
правомірно скасована, а справа направлена до Господарського суду м. Києва для
розгляду по суті.

Відповідно до  ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального
кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена вступна та
резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-9, 111-7,
111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства економіки
України залишити без задоволення.

Постанову  від 20.03.2007 р. Київського апеляційного
господарського суду у справі №
05-5-40/255 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий    суддя
І.  Ходаківська

Судді                                                                                              Т.
Данилова

Г. Савенко