ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" червня 2007 р.
Справа № 34/86-07-1588А

м. Одеса

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Сидоренко М.В.

суддів Таценко Н.Б., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін

від позивача: не з’явився

від відповідача: Маломанов І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

на постанову господарського суду Одеської області від 02.04.2007 р.

у справі   № 34/86-07-1588А

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧЕХОВ”

до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси

про визнання нечинними рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій

В с т а н о в и л а:

Постановою господарського суду від 02.04.2007 р. (суддя Фаєр Ю.Г.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧЕХОВ” (далі –ТОВ) задоволені повністю, визнані нечинними рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.01.2007 р. № та № . При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що  Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси (далі –ДПІ) не довела суду правомірність прийнятих нею оскаржуваних рішень щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, оскільки не вправі була приступати до проведення позапланової перевірки щодо контролю за здійсненням операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єкта підприємницької діяльності та складати за її наслідками акт перевірки.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ТОВ відмовити в повному обсязі. Мотивуючи свої вимоги, скаржник посилається на те, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального права (п. 1 ст. 5, п. 1 ст. 86 КАС України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника скаржника колегія суддів, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 26.12.2006 р. Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси (далі –ДПІ) проведена планова перевірка щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівково обігу суб’єктами підприємницької діяльності, про що було складено акт від 26.12.2006 р. № 0002107. Згаданою перевіркою визначені порушення п. 1, 13 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” № 265/95-ВР від 06.07.1995 р., (не проведена розрахункова операція через РРО на суму 500 грн., невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеному в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на суму 8572,6 грн.), ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.96 р. (відсутні торгові патенти на 3-ри спеціальні столи для казино та 2-ва столи з кільцем рулетки), п. 1 ст. 7 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.96 р. (патент на спеціальний стіл для казино знаходиться в недоступному для огляді місці). На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.01.2007 р. № , яким застосовано штрафні санкції у сумі 45363 грн. та № , яким застосовано штрафні санкції у сумі 643562 грн.

Не погоджуючись з наведеними вище прийнятими ДПІ рішеннями ТОВ звернулась до господарського суду з даним позовом, який задоволено повністю.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується із висновками наведеними в оскаржуваному судовому рішенні, оскільки, відповідно до ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу  в Україні” в редакції Закону України від 25.03.2005 р. № 2505-ІV позаплановими з 31.03.2005р. вважаються також перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законами України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, „Про державне регулювання  виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, котрі здійснюються на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом. Причому згідно ст. 11-2 Закону  України „Про державну податкову службу  в Україні” № 2505-ІV посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Однак в даному випадку при проведенні перевірки вказані положення закону не додержані. Між тим, саме порушення податковим органом процедурних питань за умови відсутності судового рішення за адміністративним позовом про визнання дій певного органу ДПА України неправомірними не свідчить про неправомірність таких дій, т. я. по п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Таким чином, оскарження рішень суб’єкта владних повноважень і оскарження дій чи бездіяльності останнього являються різними вимогами адміністративного позову. Вказана обставина підтверджується ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно якій в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а також змістом ч. 2 ст. 162 КАС України. Однак в даному випадку первісний адміністративний позов не містить вимоги щодо встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень (п. 6 ч. 3 ст. 105 КАС України) або про визнання дій податкового органу при проведенні перевірки 26.12.2006 р. неправомірними. За таких обставин висновок суду першої інстанції в мотивувальній частині постанови, що „відповідач не довів суду правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень щодо застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій”, зроблений поза межами заявлених позовних вимог всупереч п. 2 ст. 11 КАС України, а зазначення про вихід суду за межі позовних вимог у передбаченому законодавцем випадку не має. З врахуванням викладеного і посилання суду на п. 3 ст. 70 КАС України не заслуговує на увагу, оскільки підґрунтя для визнання матеріалів перевірки, зокрема акту перевірки, доказами, одержаними з порушенням закону, відсутнє.

Пунктом 9 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Частиною 1 ст. 8 Закону визначено, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов’язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Пунктом 13 ст. 13 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” визначається, що суб’єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов’язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно зі ст. 22 цього Закону, у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до суб’єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у п’ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність, а відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб’єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. За порушення вимог цього Закону до суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції, визначені статями 17-24 цього Закону, тому судова колегія не знаходить підстав для визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 42863 грн.

В акті перевірки від 26.12.2006 р. контролюючим органом зафіксовано відсутність у ТОВ „Чехов” відповідних торгових патентів на 2 гральних стола з кільцем рулетки та 3 спеціальні столи для казино.

Із змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що вирішальним доводом для скасування рішення ДПІ № від 09.01.2007 р. про застосування штрафних санкцій на суму 643562,00 грн. по ст. 5 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.96 р. являється неврахування податковим органом наказу директора підприємства від 01.01.2006 р. № 2 на дозвіл використання гральних столів, на які відсутні торгові патенти на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу виключно для проведення щоденних тренінгів з персоналом казино та наказу від 01.01.2006 р. № 3 про заборону комерційного використання всіх гральних столів, на які відсутні торгові патенти на здійснення операцій з надання послуг у сфері грального бізнесу. Але в акті перевірки товариством не здійснено запис про наявність наказів № 2 та № 3, відповідно до яких гральні місця в казино використовуються за навчальною метою, проте наявність наказів на думку колегії, при їх невиконанні посадовими особами товариства у даному випадку, не звільняє його від відповідальності за фактичне використання гральних місць для отримання прибутку у гральному бізнесі, без отримання патентів на вказані гральні місця. А саме використання зазначених столів і зафіксовано під час перевірки контролюючим органом.

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції про визнання нечинними рішень Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій підлягає скасуванню частково із-за невідповідності висновків суду обставинам справи з частковою відмовою в позові в цій частині крім рішення ДПІ від 09.01.2007 р. № , в якому двічі застосовано фінансову санкцію у п’ятикратному розмірі суми 500 грн., без вирахування з суми, яка склала невідповідність готівкових коштів на суму 8572,6 грн. Отже правові підстави для скасування оскаржуваних рішень податкового органу, виходячи з безпосереднього змісту позовних вимог, відсутні.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова господарського суду Одеської області частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову господарського суду Одеської області від 02.04.2007 р. у справі № 34/86-07-1588А скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЧЕХОВ” задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 09.01.2007 р. № в частині стягнення 2500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності з КАС України.

Виготовлення повного тексту постанови буде здійснено на протязі 2-х днів.

Головуючий суддя                                                         Сидоренко М.В.

Суддя                                                                         Таценко Н.Б.

Суддя                                                                                  Мишкіна М.А.