СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

18.10.07
Справа№ 11/307

Суддя Сало І.А.

При секретарі судового засідання Боржієвській Л.А.

По справі:

За позовом: Військового прокурора Львівського
гарнізону в особі державного підприємства МО України „Львівський завод збірних
конструкцій”, м.Львів

До відповідача: Державного підприємства МО України
“Львівське будівельне управління”, м.Львів

Про стягнення 71448,81грн.

У відкритому судовому засіданні взяли
участь представники:

Від позивача: Котилевець-пом.прок. посвідчення № 174,
Долінська-предст. доручення № 381 від 03.05.2007року

Від відповідача: не з'явився

Стороні, яка бере участь у справі, роз'яснено зміст ст.22 ГПК України, а
саме її процесуальні права та обов'язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть позову:

Розглядається справа за позовом Військового прокурора Львівського
гарнізону в особі державного підприємства МО України „Львівський завод збірних
конструкцій” про стягнення із Державного підприємства МО України “Львівське
будівельне управління” 67928,72грн. основного боргу, 3469,84грн. пені та
50,25грн. річних.

Ухвалою господарського суду від 28.09.2007року порушено провадження у
справі та призначено до розгляду на 18.10.2007року.

Від здійснення технічного запису судового процесу сторона відмовилась.

Відповідач в судове засідання не з»явився.

Відповідно до статті 75 ГПК України,
суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності відповідача, за
наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і
вирішення спору по суті.

В процесі розгляду справи суд встановив наступне:

На підставі укладеного між ДП МОУ
„Львівський  завод збірних
конструкцій”  та ДП МОУ „Львівське
будівельне управління” договору купівлі-продажу
№ 15 від 09.01.2007року позивач (продавець згідно договору) взяв на себе
зобов'язання виготовляти і передавати у власність відповідача (покупця згідно
договору) продукцію, у відповідності щодо погоджених замовлень, які є
невід'ємною частиною даного договору, а відповідач зобов'язався  оплатити, прийняти та вивезти продукцію з території
продавця.

Відповідно до п. 5.1 покупець оплачує
вартість продукції на умовах попередньої оплати на підставі виставлених
рахунків протягом 5-ти банківських днів з дня його виставлення.

Відповідач в порушення умов договору
заборгував відповідачу 67928,72грн., на які позивач нарахував  відповідно до п.6.2 договору 3469,84грн. пені
та 3% річних, що складає 50,25грн.

Таким чином, сума позову складає
71448,81грн.

Суд вважає позовну вимогу підтвердженою матеріалами справи та такою що
підлягає задоволенню з огляду на наступне:

09.01.2007року між ДП „ЛЗЗК” та ДП МОУ „ЛБУ” укладено договір
купівлі-продажу № 15 предметом якого є виготовлення та передача позивачем у
встановленому договором терміні у власність відповідача продукцію, яку останній
зобов'язався  прийняти та оплатити її
вартість.

Оплата товару, відповідно до п.5.1 договору здійснюється покупцем шляхом
перерахування коштів на поточний рахунок продавця на умовах передоплати на
підставі виставлених рахунків протягом 5-ти банківських днів із дня його
виставлення. По узгодженню сторін можлива оплата вартості товару протягом 3-х
банківських днів з дня отримання товару.

Із врахуванням того, що відповідач в порушення умов договору не провів
повного розрахунку, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі
67928,72грн., позивач звернувся до суду із позовом про її стягнення.

В судове засідання відповідачем надіслано клопотання про відкладення
розгляду справив зв'язку із неможливістю присутності в засіданні.

Дане клопотання суд відхиляє зважаючи на недоцільність його задоволення,
оскільки представлені суду матеріали обґрунтовують вимоги, викладені у позовній
заяві. Крім цього, позивач заперечує проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків за період з
01.01.2007року по 12.10.2007року, підписаного сторонами, сума заборгованості
відповідача складає 67928,72грн.

Щодо заперечення відповідача проти нарахованих пені та річних, суд
вважає таке заперечення безпідставним, оскільки умовами договору (п. 5.1
договору) сторони закріпили відповідальність, яка наступає у разі невиконання
чи неналежного виконання зобов'язань за договором, при цьому, позивач нарахував
річні відповідно до положень ст. 625 ЦК України, яка зазначає, що боржник не
звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів
річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений цим
договором або законом. При цьому позивач, взяв до уваги норму закону зважаючи
на виправлення у п.6.2 договору щодо відсотка річних.

У відповідності до ч.1 ст. 181 Господарського Кодексу України,
господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ч.1 ст.263 Господарського кодексу України,
господарсько-торгівельною діяльністю є діяльність, що здійснюється суб»єктами
господарювання у сфері товарного обігу, спрямована на реалізацію продукції
виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання, а також
допоміжна діяльність, яка забезпечує їх реалізацію шляхом надання відповідних
послуг.

Ч.1 ст. 264 зазначає, що матеріально-технічне постачання та збут
продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як
власного так і придбаних у інших суб»єктів господарювання, здійснюється
суб»єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим
кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно приписів ч.1 ст. 665 ЦК України одна сторона (продавець) передає
або зобов”язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов”язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму в розмірі, встановленому домовленістю,
відповідно до ст. 632 ЦКУ. Моментом виконання обов”язку продавця передати товар
покупцеві є накладна, яка є і доказом отримання останнім товару. Позивачем
долучено до матеріалів справи копії відповідних накладних згідно яких
відповідач отримував продукцію.

Враховуючи  порушення зазначених
вимог законодавства відповідач вартості отриманого товару в повному обсязі не
оплатив, внаслідок чого позивач звернувся до суду із позовом про примусове
стягнення заборгованої суми, зважаючи на відсутність добровільної проплати
після направлення останньому претензії № 673 від 06 вересня 2007року.

Ст. 33 ГПК України, зазначає, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються  вимоги і заперечення сторін,
а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення
господарського спору (ст. 32 ГПК)

З огляду на викладене, суд задовольняє позовну вимогу повністю, як таку,
що відповідає вимогам чинного законодавства України.

Судові витрати слід покласти на відповідача,
оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84,116 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Стягнути з Державного підприємства МО України “Львівське будівельне
управління”, м.Львів, вул. Творча, 11 () на користь
державного підприємства МО України „Львівський завод збірних конструкцій”,
м.Львів, вул.. Городоцька, 222 () 67928,72грн. основного
боргу, 3469,84грн. пені та 50,25грн. річних.

Стягнути з Державного підприємства МО України “Львівське будівельне
управління”, м.Львів, вул. Творча, 11 () в доход державного
бюджету 714,48грн. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Суддя
Сало І.А.