ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04.10.07р.

Справа № А25/140-07

За позовом  Міського комунального закладу культури "Дніпропетровська дитяча музична школа № 14", м. Дніпропетровськ

до  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхуванняз тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

про визнання нечинним та скасування рішення

Суддя  Чередко А.Є.

Секретар Пономарьов І.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Паплик С.А. - дов. №07-08/5173 від 03.09.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить господарський суд визнати нечинним  та скасувати рішення відповідача „Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум  фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 16.02.2007р. № 48/04.

Позовні вимоги обгрунтовані посиланням на не відповідність спірного рішення чинному законодавству, оскільки під час проведення перевірки закладу культури, результати якої викладені в Акті від 12.02.2007р. відповідачем було перевірено тільки правильність нарахування і перерахування страхових внесків на виплати, передбачені ст. 57 Закону України «Про освіту», що протирічить вимогам Інструкції про порядок проведення перевірок, які визначені в п. 15.13. Як вбачається з п. 1 «Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки»затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005 р. № 934 (Порядок № 934), він визначає безпосередньо тільки механізм погашення кредиторської заборгованості державного бюджету без визначення питання про сплату страхових внесків до фондів загальнообов'язкового соціального страхування. Так само і Закон України “Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України “Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” № 1994 не передбачає будь - яких відрахувань з погашення кредиторської заборгованості до фондів соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Міністерство фінансів України та Міністерство освіти та науки України спільним листом від 30.11.2005р. № 1/9-681, N 31-17000-02-5/25800 «Щодо виконання постанови КМУ від 19.09.205р. № 934, визначили що Законом України "Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України "Про освіту" педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" не передбачено проведення   нарахувань до фондів соціального страхування.

Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує, зазначаючи на  його безпідставності та необґрунтованості, оскільки здійснюючи перевірку Позивача в 2005р. та в 2007 р., виконавча дирекція Фонду діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені законодавством. Так, спеціалістом Ленінської районної виконавчої дирекції Фонду з додержанням вимог п.15.13 Інструкції № 38 щодо повноти здійснення перевірок проведено планову перевірку правильності нарахування, своєчасності і повноти сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, на підставі цього акту керівником виконавчої дирекції Фонду було винесено Рішення № 48/04 від 16.02.2007р. про донарахування страхових внесків.

Відповідач також вказує на те, що законодавець не визначає особливостей при здійсненні відрахувань з виплат надбавки за вислугу років та допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та науково - педагогічним працівникам за 1997-2002 роки. Так, нарахування і сплата страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,   регламентується  Законом України № 2240 та Законом України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування". Твердження Позивача на невизначеність позиції Фонду з питання справляння страхових внесків із виплат, передбачених ст. 57 Закону України "Про освіту", за думкою відповідача є хибними. Після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови № 745 ( після 02.06.2006 р. ) Виконавча дирекція Фонду в листі від 21.08.2006р. № 01-16-1750, на який посилається Позивач, рекомендує  виконавчим дирекція Фонду призупинити нарахування страхових внесків та штрафних санкцій на вказані виплати, що неухильно виконується Дніпропетровським обласним відділенням Фонду.

Позивач не забезпечив явку представника до судового засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника, враховуючи, що останній був належним чином повідомлений судом про час та місце судового засідання у справі в попередньому судовому засіданні, що відбулося 27.09.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням»від 18.01.2001 р. № 2240 (далі - Закон України № 2240) страховик має право здійснювати перевірку правильності нарахування і повноти сплати страхових внесків на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання.

Відповідно до п. 1.4 "Інструкції про порядок проведення ревізій та перевірок по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності", затвердженої постановою правління Фонду від 19.09.2007р. № 38 (далі - Інструкція № 38)  ревізії страхувальників з чисельністю менше 300 працівників проводяться не рідше одного разу на 3 роки. Таким чином, здійснюючи перевірку позивача в 2005 та в 2007 роках, Ленінська районна виконавча дирекція Дніпропетровського обласного відділення Фонду діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені законодавством.

Так, спеціалістом Ленінської районної виконавчої дирекції проведено перевірку позивача згідно плану перевірок на 2007 рік для з'ясування обсягів виплачених застрахованим особам надбавок за вислугу років і допомоги на оздоровлення педагогічним і науково-педагогічним працівникам за період 1997-2002 рр. згідно статті 57 Закону України "Про освіту", про що вказано у вступній частині акту від 12 лютого 2007р.  Крім того, вказана перевірка носить також ознаки позапланової перевірки, тому що здійснена на підставі пп. а) п. 15.3 Інструкції № 38, а саме: за наслідками зустрічних перевірок виявлено факти, які свідчать про порушення страхувальником норм законодавства. Твердження Позивача про порушення спеціалістом Ленінської РВД вимог п. 15.13 Інструкції № 38 щодо повноти проведення перевірки є безпідставним,  оскільки цей пункт не визначає обов'язкового переліку питань, які підлягають перевірці, а лише визначає напрямки, по яких здійснюється ревізія. Перелік питань, які підлягають перевірці, визначається керівником для кожного випадку окремо.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідно до п. 15.14.5 Інструкції № 38 Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було прийнято рішення за № 48/04 „Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум  фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за яким Міському комунальному закладу культури  „Дніпропетровська дитяча музична школа № 14” були донараховані страхові внескі –455,47 грн. та накладено штрафні санкції –11678,7 грн., нарахована пеня - 29,51 грн. (всього  12163,68 грн.).

Позивач просить суд визнати не чинним та скасувати рішення  від 16.02.2007р. № 48/04.

Компетенція адміністративних судів, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України  поширюється на спори юридичних  осіб  із  суб'єктом  владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пункт 1. ч. 3 ст. 105 КАС України передбачає, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування рішення суб”єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 19 ГК України передбачає, що органи державної влади і посадові особи зобов'язані здійснювати інспектування та перевірки діяльності суб'єктів господарювання неупереджено, об'єктивно і оперативно, дотримуючись вимог законодавства, поважаючи права і законні інтереси суб'єктів господарювання. Дії та рішення державних органів контролю та нагляду, а також їх посадових осіб, які проводили інспектування і перевірку, можуть бути оскаржені суб'єктом господарювання у встановленому законодавством порядку

Оспорюване Позивачем Рішення № 48/04 - це юридична форма рішення Відповідача, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для Позивача.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Згідно з п. 3 ст. 2 КАС України, у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:  1) на   підставі,  у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України; 2) з  використанням  повноваження  з   метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заборгованість з виплати надбавки за вислугу років та допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та науково - педагогічним працівникам за 1997-2002 роки погашається згідно умов Закону України “Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених ст. 57 Закону України “Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004 № 1994 (далі - Закон 1994). На виконання цього Закону Кабінет Міністрів України постановою від 19.09.2005р. № 934 затвердив Порядок погашення кредиторської заборгованості державного бюджету  педагогічним та науково - педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки»(далі –Порядок). Відповідно до п.4 Порядку відрахування, передбачені законодавством, з виплат здійснюються в установленому порядку.

Таким чином, законодавець не визначає особливостей при здійсненні відрахувань з цих виплат. Норми щодо сплати страхових внесків тільки на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, як про це зазначає Позивач, даний Порядок не містить.

Нарахування і сплата страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,   регламентується  Законом України № 2240 та Законом України "Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування" від 11.01.2001р. № 2213 (далі - Закон України № 2213).

Відповідно до умов ст. 21 Закону України № 2240 та ст. 1 Закону України № 2213 базою для здійснення нарахувань страхових внесків до Фонду є суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної  та додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995р. № 108/95 (далі - Закон України № 108/95) та підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003р. № 889 (далі - Закон України № 889).  Згідно ст. 2 Закону України № 108/95 та п.п. 2.2.2, 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5 (далі - Інструкція № 5) виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки відносяться до фонду оплати праці. Відповідно до умов п.п. 4.2.1. та 4.4 Закону України № 889 вказані виплати включаються  до складу загального місячного оподатковуваного доходу та є базою (об’єктом) для нарахування збору до Пенсійного фонду України і внесків до фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання, пов’язані із сплатою страхових внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» від 25.05.2006 р. № 745 (далі –Постанова № 745) Порядок був доповнений пунктом 3-2, відповідно до якого «страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на виплати не нараховуються». Згідно ч. 5 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності»від 10.06.1997 р. № 503/97 нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах.  Акти  Кабінету Міністрів України,  які  визначають  права і обов'язки громадян, набирають чинності не раніше  дня  їх  опублікування  в  офіційних друкованих виданнях. Офіційними друкованими виданнями є: «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур’єр».

Постанова № 745 була опублікована в газеті «Урядовий кур’єр»№ 102 від   02.06.2006 р. і з цього моменту набрала чинності, оскільки в самій постанові інших термінів не зазначено. Таким чином, норми, якими законодавець доповнив Порядок, вступають в законну силу лише з 02.06.2006р., що також підтверджується листом Міністерства юстиції України від  26.07.06р. № 34-46/157.

Посилання позивача про те, що на його письмове звернення до Ленінської РВД з проханням повернути кошти у розмірі 455,47 грн., як страхові внески нараховані на виплати по ст. 57 Закону України "Про освіту", ці кошти були повернуті органом Фонду, що начебто свідчить про згоду Фонду не нараховувати страхові внески на вказані виплати, не знаходить свого підтвердження з огляду на таке.

Позивач 06.05.2006р. перерахував до бюджету Фонду 455,47 грн. двома платіжними дорученнями (116,79 грн. і 338,68 грн.), згідно найменування платежу вказаному в цих дорученнях, страхові внески, що нараховані на виплати по ст. 57 Закону України "Про освіту" (копії виписки банку за 06.05.2006р. та бухгалтерські довідки платежів Позивача до бюджету Фонду за 2006 рік - додаються).

При цьому, як в звіті по коштах Фонду (Ф4-ФСС з ТВП) за І-е півріччя 2006року, так і в аналогічних звітах за 9 місяців 2006року і 2006 рік в цілому (копії звіті - додаються), нарахування страхових внесків (455,47грн.) на виплати кредиторської заборгованості (11678,70 грн.) по ст. 57 Закону України № 1060 не відображено (внески необхідно було відобразити в таблиці ІІІ.А "Розрахунки внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування (нараховано і утримано внесків)" і в рядку 2 "Нараховано і утримано внесків з початку року" таблиці ІІІ "Розрахунки по коштах загальнообов’язкового державного соціального страхування ", а виплати - в таблиці ІІ звіту "Нарахована сума фонду оплати праці (доходу), з якої справляються страхові внески").

Перевіркою Позивача, проведеною фахівцями Ленінської РВД ці факти підтверджено, що і стало підставою  проведення  позапланової перевірки (акт від 12.02.2007р.).

Таким чином, перерахування страхових внесків (455,47 грн.), проведені 06.05.2006р. начебто як внески, нараховані на виплати по ст. 57 Закону України "Про освіту", фактично ними не являються.

Такі дії Позивача призвели до створення штучної заборгованості за Фондом в сумі 455,57 грн. (рядок 12 "Заборгованість за Фондом на кінець звітного періоду" таблиці ІІІ звіту по коштах Фонду за І-е півріччя 2006 р., що є порушенням порядку перерахування страхових внесків до Фонду, встановленого ч. 1 ст. 23 Закону України № 2240).

Страхувальник, відобразивши цю заборгованість в звіті по коштах Фонду в рядку 2 "Заборгованість, яка повинна бути сплачена Фондом після прийняття звіту (абзац 2 п.6.9 Інструкції № 16)" таблиці VІ "Розшифровка заборгованості за Фондом", згідно встановленого порядку отримав 11.07.2006р. кошти в сумі 455,57 грн.(саме 455,57 грн., а не 455,47 грн., які були перераховані 06.05.2006р. Позивачем до бюджету Фонду), на свій рахунок після здачі цього звіту (07.07.2006р.), як фінансування для розрахунку зі страхувальником на відшкодування соціальних виплат згідно звіту за І півріччя 2006року, а не як повернення внесків на виплати по ст. 57 Закону України № 1060.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, до кінця 2006року позивач ще двічі (27.11.2006р. - 1595,25 грн. і 19.12.2006р. - 1348,59 грн.) на підставі їх звернень отримував від Ленінської РВД "фінансування для розрахунку із страхувальниками на відшкодування соціальних виплат", що підтверджується копіями платіжних доручень № 2359 від 27.11.2006р. і № 2590 від 19.12.2006р.; звернень Позивача до Ленінської РВД з проханням профінансувати виплати допомоги з тимчасової непрацездатності: від 20.11.2006р. б/н і від 14.12.2006р. № 73 з додаванням відповідних "Довідок-розрахунків на відшкодування витрат з коштів ФСС з ТВП" за встановленою формою, які знаходяться в матеріалах справи.

На звернення Позивача  листом від 21.06.2006р. № 02-23/543 до Ленінської РВД з проханням повернути 455,47 грн. орган Фонду повідомив: "…повернути страхові внески, які були нараховані на суми надбавок за вислугу років і допомоги на оздоровлення,  передбачених ст. 57 Закону України № 1060, неможливо".

Отже, твердження позивача про те, що Ленінською РВД письмово дано згоду і повернуто кошти, які раніше перераховані начебто як страхові внески, нараховані на виплати по ст. 57 Закону України № 1060, не відповідає дійсності.

Таким чином, Рішення "Про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум  фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 16.02.2007 р. № 48/04  відповідає вимогам чинного законодавства та було винесене Відповідачем у відповідності із визначеною законом компетенцією цього органу.

Викладене дає підстави суду вважати оспорюваний Позивачем акт таким, що в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, які склалися, тобто вірним по суті.

Враховуючи  наведене,  господарський  суд  вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними та  задоволенню не підлягають. Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3,40грн. слід віднести на позивача.

Враховуючи усе вищевикладене та керуючись, ст..ст. 17-19, 87, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову позивача –відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3,40грн. віднести на позивача.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені ст. 186 КАСУ.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАСУ.

Суддя

А.Є. Чередко