ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
У Х В А Л А

№  17/241-А
м. Київ
27.09.07

12:05

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю “Мультіборд”

До                     Служби автомобільних доріг у Київській області

Служби автомобільних доріг у Київській області

Предмет

адміністративного позову:   зобов"язати вчинити дії

Колегія суддів у складі: судді  Кролевець О.А. (головуюча)

Борисенко І.І.

Шевченко Е.О.

Секретар судового засідання: Повалій О.О.

Представники:

від позивача:              Карманніков М.О. (довіреність від 18.07.2007)

Пономаренко О.А. (директор, протокол №01/12 від 06.12.2006)

від відповідача-1:      Зайченко Є.О. (довіреність №12С від 17.07.2007)

Слободян О.А. (довіреність від 17.07.2007)

від відповідача-2:     Дяченко О.О. (довіреність №1/14-5-692 від 23.03.2007)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов’язання  відповідача-1 розглянути заяви позивача на розміщення зовнішньої реклами від 15.01.2007 №№1-24, про зобов’язання відповідача-1 надіслати відповідачу-2 звернення щодо можливості розміщення рекламних засобів позивача на заявлених місцях, про зобов’язання відповідача-1 надіслати відповідачу-2 пакет документів доданих до заяв позивача, акти обстеження конкретних земельних ділянок та проектних технічних умов для прийняття остаточного рішення щодо надання згоди на розміщення рекламних засобів, про зобов’язання відповідача-2 надати дозволи на розміщення зовнішньої реклами позивача за зазначеними у позові адресами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2007 №17/241-А закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час розгляду справи позивачем було подано клопотання про уточнення позовних вимог, згідно з яким позивач просить суд визнати незаконною відмову відповідача-1 від 13.03.2007 у наданні згоди на заяви позивача від 15.01.2007 на розміщення зовнішньої реклами; зобов’язати відповідача-1 надати згоду на розміщення зовнішньої реклами та зобов’язати відповідача-2 надати згоду на розміщення позивачем зовнішньої реклами відповідно до заяв від 15.01.2007 на зазначених в позові місцях.

Позовні вимоги ТОВ “Мультіборд” мотивовані наступним. Дії відповідача-1 у відмові в наданні згоди на розміщення реклами позивач вважає такими, що суперечать наказу Державної служби автомобільних доріг України від 29.09.2005 та є незаконними, оскільки відповідач-1 не мав  такої компетенції.

Відповідачі проти задоволення позову заперечують з підстав, викладених у запереченнях на позов та у відзиві на позов.

Так, відповідач-1 стверджує, що позивачем були подані 24 заяви про надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, але повного пакету документів, перелік яких затверджений “Порядком видачі дозволів на розміщення, будівництво, реконструкцію функціонування об’єктів сервісу на землях дорожнього господарства та згод і погоджень на об’єкти зовнішньої реклами вздовж автомобільних доріг загального значення”, зокрема, ескізу без розрахунку на повітряні навантаження та плану ділянок доріг, позивачем надано не було.  Крім того, декілька місць розміщення рекламної конструкції, по яких надійшли заяви позивача, не знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг у Київській області, а належать ДМА “Бориспіль”, тому відповідач-1 не має можливості розгляду таких заяв позивача. Деякі заяви позивача на розміщення реклами відповідач-1 вважає такими, що не відповідають вимогам Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування. За таких  обставин, відповідач-1 вважає що в задоволенні позовних вимоги ТОВ “Мультіборд”  має бути відмовлено.

Відповідач-2 зазначає, що Державна служба автомобільних доріг не розробляє документацію на розміщення спеціальних конструкцій для зовнішньої реклами, а лише погоджує дозвіл на їх розміщення, через що відповідач-2 вважає, що залучення його до участі у справі в якості відповідача, не маючи розробленої згідно з встановленими нормами документації, є необґрунтованим та безпідставним.  Крім того, відповідач-2 просить суд закрити провадження у справі з тих підстав, що Служба автомобільних доріг у Київській області не є суб’єктом владних повноважень, а тому справа повинна розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши характер правовідносин, які виникли між сторонами у справі, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до ст.17 КАС України  компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому відповідно до ст.3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб’єкт (особа) за нормами КАС України вважається суб’єктом владних повноважень лише тоді, коли він у конкретних правових відносинах, у яких виник спір, здійснює владні управлінські функції (владно керує поведінкою інших суб’єктів, а ці суб’єкти законодавчо підкоряються вимогам та приписам такого владного суб’єкта). У випадку, якщо суб’єкт (в тому числі орган державної влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (відносно іншого суб’єкта, який є учасником спору), такий суб’єкт не знаходиться “при здійсненні владних управлінських функцій”, та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб’єкта владних повноважень. Даний висновок підтверджується також листом Верховного Суду України №3.2.-2005 від 26.12.2005.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб’єкта владних повноважень є здійснення цим суб’єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб’єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 КАС України адміністративний позов –це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві. Змістом будь-яких правових відносин є врегульовані правом взаємні права, інтереси, обов’язки та заборони суб’єктів суспільства у цих правовідносинах. Відповідно, зміст публічно-правових відносин складається з взаємних публічних прав, інтересів, обов’язків та заборон суб’єктів суспільства у певних публічно-правових відносинах.

Отже, у публічно-правових відносинах одна особа має та реалізує певні публічні права чи інтереси, а інша особа відповідно виконує певні публічні обов’язки або дотримується публічних заборон. У разі невиконання останньою особою своїх публічних обов’язків або недотримання публічних заборон, вона порушує публічні права чи інтереси першої особи, яка не в змозі їх належним чином реалізувати. За цих обставин ця особа має право подати до суду адміністративний позов на захист своїх порушених публічних прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин. Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, наприклад, приватного цивільного чи господарського права, інтересу відповідно до норм Цивільного чи Господарського кодексів України, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Також, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З наведених правових норм вбачається, що цивільним законодавством регулюються приватні цивільні відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників. Публічні відносини, засновані на владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, податкові, бюджетні відносини цивільним законодавством не регулюються. При цьому, учасником цивільних відносин можуть бути держава, державні органи, органи місцевого самоврядування та інші суб’єкти публічного права.

Згідно зі ст.1 Господарського кодексу України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

З викладених правових норм вбачається, що у межах господарських відносин можуть оскаржуватись акти, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування та інших суб'єктів, що ущемлюють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що спір, який є предметом розгляду, не має ознак публічно-правового спору, а тому таку справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, судом встановлено наступне.

Відповідно до Положення про Державну службу автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №628 від 16.04.2007, Державна служба автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра транспорту та зв’язку. Основним завданням Укравтодору, зокрема, є здійснення відповідно до законодавства державного регулювання і контролю у сфері дорожнього господарства, державного управління автомобільними дорогами. Відповідно до покладених на нього завдань погоджує розміщення рекламоносіїв у межах смуги відведення автомобільних доріг.

З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачами виник внаслідок здійснення суб’єктом господарювання (ТОВ “Мультіборд”) господарської діяльності, пов’язаною з розміщенням реклами вздовж автомобільних доріг, державне управління якими здійснюється відповідачами по справі.

Відповідно до п.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 17, 95, 157, 165 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №17/241-А.

2. Позивач може звернутися з позовом про визнання незаконною відмову в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

3. Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена в порядку ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:                                                                      Кролевець  О.А (головуюча)

Борисенко І.І.

Шевченко Е.О.