ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 3/356

04.10.07

За позовом   Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

До                      Національного технічного
університету «Київський Політехнічний

інститут»

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача   Регіональне відділення Фонду державного
майна України по

місту Києву

Про                       спонукання до укладення договору
оренди

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача           ОСОБА_1

ОСОБА_2 -по
дов. № 1349 від 07.02.2007

Від відповідача       Бежевець А.М. -по дов. № б/н від
07.06.2007

Від третьої особи    Конта М.П. -по дов. № 39 від 01.06.2007

У засіданні брали участь

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані вимоги  Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про забезпечення Суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1реалізацію законного права
укласти договір оренди з Національним технічним університетом «Київський
Політехнічний інститут»нежитлового приміщення частини коридору (вестибулю)
цокольного поверху бокового ходу, яке знаходиться в учбовому корпусі № 7 НТУ
«Київський Політехнічний інститут»по пр-ту Перемоги, 37 у м. Києві.

Позивачем в судовому засіданні
подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить визнати
відмову в укладені договору оренди нежитлового приміщення частина коридору
(вестибюлю) цокольного поверху бокового ходу, яке знаходиться в учбовому
корпусі № 7 НТУУ «КПІ»пр-кт Перемоги, 37, м. Київ з боку відповідача, НТУУ
«КПІ», безпідставною і такою, що порушує законні інтереси позивача; зобов'язати
НТУУ «КПІ»надати дозвіл та направити свої висновки про умови укладення договору
оренди з позивачем, нежитлового приміщення частина коридору (вестибюлю)
цокольного поверху бокового ходу, яке знаходиться в учбовому корпусі № 7 НТУУ
«КПІ»пр-кт Перемоги, 37, м. Київ до Регіонального відділення Фонду державного
майна України; зобов'язати НТУУ «КПІ» надати проект договору оренди позивачу,
для реалізації свого законного права - направити необхідні документи та проект
договору оренди до Регіонального відділення Фонду державного майна України на
погодження договору оренди нежитлового приміщення площею 10 кв. м. учбового
корпусу № 7 НТУУ «КПІ»пр-кт Перемоги, 7, м. Київ, згідно з переліком, що
визначається Фондом державного майна України.

Розглянувши подану позивачем заяву
про зміну уточнення позовних вимог, суд зазначає, що

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі
змінити підставу або предмет позову.

Зміна предмета позову означає зміну
матеріально-правової вимоги до позивача. Зміна підстави позову означає зміну
обставин, якими позивач обґрунтовує свою вимогу до відповідача.

В даному випадку вимога позивача
про реалізацію законного права укласти договір оренди замінена на вимоги про
визнання відмови в укладені договору оренди безпідставною, про зобов'язання
надати дозвіл про укладення договору оренди та про надання проекту договору
позивачу для надіслання його фонду. Таким чином, має місце зміна предмета і
підстави позову.

З огляду на те, що положеннями
Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість лише зміни
підстави або зміни предмету позову, заява позивача не підлягає розгляду.

Відповідач у письмовому відзиві на
позов зазначає, що  договір оренди №155
від 03.05.2000, укладений між НТУУ «КПІ»та СПД ОСОБА_3, припинив свою дію на
підставі ст. 781 Цивільного кодексу України у зв'язку зі смертю орендаря.
Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема особисті
немайнові права, в тому числі право бути орендарем. Про припинення договору
оренди та необхідність звільнити орендоване приміщення НТУУ «КПІ»повідомив
відомих спадкоємців ОСОБА_3: ОСОБА_4 (дочку померлого) та ОСОБА_1 (сестру
померлого, позивачку за даним позовом). Всупереч вимогам чинного законодавства,
а саме ст. 319, 321 ЦК України, зазначені особи не звільнили орендовані
приміщення, фактично здійснивши самовільне захоплення державного майна. Позивач
помиляється в визначенні природи існуючих між НТУУ «КПІ»та ним правовідносин.
Твердження позивача про те, що між позивачем та відповідачем тривають орендні
відносини, не відповідає дійсності. Так, відповідно до ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»орендою є засноване на договорі строкове
платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення господарської
діяльності. Жодних договорів між НТУУ «КПІ»та СПД ФО ОСОБА_1 до цього часу не
укладалось. Таким чином, перебування позивача в приміщеннях відповідача є ні
чим іншим, як незаконним заволодінням державним майном. Відповідно   до
ст. 287   ГК  України
орендодавцем   щодо державного
майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення. Таким
чином, подання позову про спонукання до укладення договору оренди нежитлового
приміщення до НТУУ «КПІ»не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки з
01.01.2004 державні підприємства, установи, в тому числі НТУУ «КПІ», втратили
право бути орендодавцями майна, що знаходиться на їхньому балансі, тобто НТУУ
«КПІ»не є належним відповідачем у даній справі.
Вважає, що посилання позивача на рішення, судові засідання, постанови по
справі №16/710 не можна брати до уваги, оскільки такі обставини не відповідають
дійсності та суперечать ст.ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України. Інформує суд, що
постанова Київського апеляційного господарського суду по справі №16/710, на яку
посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, скасована Верховним
судом України 12.12.2006 і, відповідно, відомості, викладені в ній, не є
доказами в розумінні ст.ст. 32, 33, 34, 36 ГПК України. Відповідно до
Конституції України та ЗУ «Про власність»право власності є непорушним. Ніхто не
вправі втручатись в здійснення власником свого права власності. Власник має
право розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд. Укладення
договорів, в тому числі оренди, є правом, а не обов'язком особи. Приміщення,
яке має намір орендувати Позивач, необхідне НТУУ «КПІ»з метою його використання
для виконання статутних завдань. Тому передача його в оренду не планується.
Відповідно до ст.. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у
спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні господарських договорів
та з інших підстав, а також у спорах про визнання недійсними актів з підстав,
зазначених у законодавстві; справи про банкрутство; справи за заявами органів
Антимонопольного комітету, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції. Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатись до
господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Позовні вимоги згідно даної позовної заяви
стосуються забезпечення СПДФО ОСОБА_1 реалізації законного права укласти
договір оренди. Однак спір щодо таких вимог не підвідомчий господарським судам,
виходячи із змісту ст.ст. 1,12 ГПК України . У зв'язку з цим, відповідач
вважає, що на підстав п.1 ст.80 ГПК України, провадження у справі підлягає
припиненню.

Третя особа у письмових поясненнях
зазначає наступне. Організаційні відносини пов'язані з передачею в оренду майна
державних підприємств та організацій, а також майнові відносини між
орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна
регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».
Згідно ст. 2 Закону орендою є засноване на договорі строкове платне
користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та
іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет
Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні
відділення та представництва - щодо державного майна. Стаття 287 ГК України та
ст.5 ЗУ  «Про оренду державного та
комунального майна»чітко визначають, що орендодавцями державного та
комунального майна є: Фонд державного майна України, його регіональні
відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств.
їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а
також іншого майна у випадках, передбачених законом. Частиною 3 вищезгаданої
ст.5 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна»встановлено, що
орендодавцями також можуть бути підприємства -щодо окремого індивідуально
визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв.
м. на одне підприємство, а з дозволу органів в абзацах другому та третьому цієї
статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів,
дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м. За ст. 9 ЗУ «Про
оренду державного та комунального майна»фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші
документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України,
відповідному орендодавцеві, зазначеному у ст. 5 цього Закону. З вимог позовної
заяви СПД - ФО ОСОБА_1випливає, що позивач бажає укласти договір оренди
нежитлового приміщення площею 10 кв. м. учбового корпусу № 7 Національного
технічного університету «КПІ»з відповідачем. Пунктом 2 Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 встановлено, що коли
орендодавцем нерухомого майна є державне підприємство, розмір орендної плати
погоджується з органом, визначеним в абз. 2 ст. 5 ЗУ «Про оренду державного та
комунального майна», відповідно - Фондом державного майна чи регіональним
відділенням Фонду державного майна України по м. Києву. До регіонального
відділення Фонду державного майна України по м. Києву НТУУ «КПІ»та СПД-ФО
ОСОБА_1не звертались щодо погодження розміру орендної плати.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відносини, пов'язані з передачею в
оренду майна державних підприємств та організацій, підприємств, заснованих на
майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній
власності, їх структурних підрозділів регулюються Цивільним кодексом України,
Законом України «Про оренду державного та комунального майна», законами
України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ч. 7 ст. 179
Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих
видів договорів.

Відповідно до ст. 5 Закону України
«Про оренду державного та комунального майна»Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та представництва є орендодавцем нерухомого майна,
яке є державною власністю.

Статтею 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального майна»визначено порядок укладення договору
оренди, зокрема частина 1 передбачає, що фізичні та юридичні особи, які бажають
укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші
документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України,
відповідному орендодавцеві, зазначеному
у  статті 5 цього Закону.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначений загальний порядок укладання господарських договорів,
відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно п. 2 ст. 181 Господарського
кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні
у двох примірниках.

Пунктом 3 статті 181 Господарського
кодексу України передбачено, що сторона, яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї
статті і повертає один примірник договору другій стороні.

Відповідно до п. 4 ст. 181
Господарського кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов
договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей,
про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає
другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним
договором.

Відповідно до п. 8  ст. 9 Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»у  разі  відмови
в  укладенні  договору
оренди,  а також неодержання
відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за
захистом своїх інтересів до суду, арбітражного суду.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні
факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача,
який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними вимогами про зобов'язання укласти договір
оренди.

Враховуючи те, що докази, які
підтверджують дотримання порядку укладення договорів передбачених
вищезазначеними нормами позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні,
позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на
позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова

Дата
підписання рішення 08.10.2007