ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" липня 2007 р.                                                            Справа №  02/3175а

м. Черкаси, 11 год. 47 хв.

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д.,   із секретарем судового засідання  Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача: Слуцька Н.Ю. –за довіреністю,    відповідача: Ганненко О.М.- за довіреністю,   розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Велика Бурімка»

про стягнення 6 900 грн. 06 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення 6 900 грн. 06 коп., в тому числі 6 766 грн. 08 коп. адміністративно-господарських санкцій за незайняте інвалідом у відповідача в 2006 році 1 робоче місце та 133 грн. 98 коп. пені за несвоєчасну сплату санкцій, з мотивів порушення відповідачем вимог статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у заявленій сумі.

Відповідач у відзиві на позов  заперечив проти позовних вимог повністю з тих підстав,  що у відповідача у 2006 році працювало 6 інвалідів, у Чорнобаївському районному центрі зайнятості інвалідів на обліку не перебувало, до відповідача для працевлаштування інваліди не направлялись, за професіями, які були створені у відповідача (доярки, свинарки, телятниці, трактористи, водії) інваліди за законом працювати не можуть, тому у відповідності до структури виробництва відповідача робочі місця для працевлаштування інвалідів не створюються.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, посилалася на доводи і міркування, викладені у відзиві  на позов, та пояснила, що у відповідача немає такої роботи,  щоб прийняти ще одного інваліда;  а центр зайнятості не направляв інвалідів на роботу до відповідача.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення і доводи   представників  сторін, суд  встановив наступне.

Згідно статті 19 Закону України  "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"  (далі  -  Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання в 2006 році встановлювався норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності  штатних працівників облікового складу за рік,  а якщо працювало від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця. Тобто, норматив  встановлено  Законом  і не  потребується  встановлення його для кожного підприємства  та  доведення.

За Законом підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів  адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на  відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда  і не зайняте інвалідом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року  “Про затвердження порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів”  санкції розраховуються  та сплачуються підприємствами самостійно  не пізніше 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого статтею 19 Закону.  Отже, у разі невиконання підприємством в 2006 році встановленого законом нормативу,  воно  зобов’язане сплатити штрафні санкції  не пізніше 15 квітня 2007 року.

Як вбачається із звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік, отриманого позивачем 18.01.2007 року, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу в 2006 році у відповідача складала 171 особу; 4 відсотки від цієї кількості складає 6,84.  Отже, у відповідача повинні бути створені у 2006 році  7 робочих місць і повинні були працювати  7 інвалідів. У звіті  відповідачем вказано, що  в 2006 році на підприємстві  працювали 6 інвалідів.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що у відповідача не було створене одне робоче місце для працевлаштування інвалідів. Тобто, відповідач не виконав встановлений Законом норматив створення робочого місця для працевлаштування інвалідів у 2006 році, що відповідно до статті 20 Закону є підставою для сплати відповідачем до 15 квітня 2007 року   адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті  встановлено, зокрема,  що учасник  господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи  порушення правил здійснення господарської діяльності,  якщо не доведе, що він ужив усіх залежних  від  нього заходів  для недопущення господарського правопорушення.

Суд вважає, що відповідач не довів і належними доказами не підтвердив виконання вимоги Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” про забезпечення працевлаштування інвалідів та вжиття ним  у 2006 році всіх залежних  від  нього заходів для недопущення порушення вимог Закону, тому суд приходить до висновку про правомірність вимоги у позові про стягнення із відповідача  адміністративно-господарських  санкцій  відповідно до статті 20 Закону за нестворене одне робоче місце для працевлаштування інвалідів. Доводи відповідача про неможливість працевлаштування інваліда суд вважає такими, що не заслуговують на увагу,  оскільки  Закон не ставить виконання підприємствами нормативу у залежність від їх фінансового стану, галузевої направленості чи місцярозташування.

Виходячи із даних Звіту відповідача про зайнятість інвалідів за 2006 рік, середня річна заробітна плата в 2006 році у відповідача складала 6 766 грн. 08 коп. З огляду на викладене,  відповідач повинен сплатити  адміністративно-господарські санкції  в сумі 6 766 грн. 08 коп.

У зв’язку з невиконанням відповідачем вимог Закону, на підставі статті 20 Закону позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 133 грн. 98 коп. за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій. Розрахунок пені виконано вірно.

Вимога позивача про стягнення із відповідача пені за прострочення сплати адміністративно-господарських санкцій є законною і обгрунтованою. Вона не спростована відповідачем, отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня в сумі 133 грн. 98 коп. за період з 16.04.2007 року по 19.06.2007 року.

На підставі ст. 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню до Державного бюджету 69 грн. 00 коп. судового збору.

Виходячи з викладеного,  керуючись  ст.ст.  94, 160 –163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задовольнити  повністю.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Племзавод «Велика Бурімка»(19940, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Велика Бурімка, ідентифікаційний код 00486818):

а) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18005, м. Черкаси,  проспект Хіміків, 50)  адміністративно-господарські санкції в сумі        6 766 грн. 08 коп., 133 грн. 98 коп. пені;

б) в доход Державного бюджету України для зарахування на реєстраційний рахунок відділення державного казначейства у м. Черкаси № 0002, банк - Управління державного казначейства в Черкаській області, МФО 854018, код 22809222, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095, через державну податкову інспекцію – 69 грн. 00 коп.  судового збору.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана до Київського  апеляційного адміністративного суду через господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня складення постанови в повному обсязі, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                            А.Д. Пащенко

Постанова складена в повному обсязі 16.07.2007 року