РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2007 р.

Справа № 5/76-992

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Андрушків
Г.З.

Розглянув справу

за позовом  Тернопільської об'єднаної державної податкової
інспекції, вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46000

до   Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1,  АДРЕСА_1,
м.Тернопіль

за участю представники від:

позивача: Перемийбіда Р.Б. -старший
держ. податковий інспектор юридичного відділу (дов. №71/7/10-015 від
09.01.2007р.)

відповідача: не з'явився

Суть справи:

В розпочатому
судовому засіданні учаснику судового процесу роз'яснено права і обов'язки
сторін, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція звернулася в господарський суд Тернопільської області з
позовом про стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1 803грн.48коп., із них: 801грн.43коп. заборгованості по сплаті єдиного
податку станом на 20.02.2007р., 2грн.05коп. пені  за рахунок його активів.

Відповідач відзиву на позов суду не
надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився, хоча про
час та місце розгляду спору був належним чином повідомлений (повідомлення про
вручення поштового відправлення -ухвали суду про порушення провадження у
справі, знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній документами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

Відповідно до ст. 1 Указу
Президента „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” від 03.07.1998р. (далі Указ) спрощена система
оподаткування установлена для суб'єктів малого підприємництва, до яких
відносяться фізичні особи (далі підприємці), які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше десяти осіб і
обсяг виручки яких від реалізації продукції за рік не перевищує 500 тисяч грн..

Пунктом 2 Указу передбачено право
підприємців самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком,
ставки яких встановлюються місцевими радами за місцем державної реєстрації
підприємця залежно від здійснюваного ним виду діяльності та сплачуються до 20
числа наступного місяця.

Перехід на спрощену систему здійснюється
шляхом видачі органом державної податкової служби за місцем державної
реєстрації підприємця Свідоцтва  про
сплату єдиного податку.

Як слідує з матеріалів справи,
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, м.Тернопіль, зареєстрований органом державної реєстрації як
суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ІНФОРМАЦІЯ_1року, про що
видано свідоцтво про державну реєстрацію серії НОМЕР_1, копія якого знаходиться
в матеріалах справи, і таким чином відповідно до ст.4 Закону України “Про
систему оподаткування” №1251-XII від 25.06.1991р. з наступними змінами і
доповненнями є платником податків і зборів (обов'язкових платежів).

23.09.2005р. Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 в порядку, визначеному Указом та затвердженим наказом ДПА
України від 29.10.1999р. «Порядком видачі свідоцтва про сплату єдиного
податку», обрав спрощену систему оподаткування на 2006 рік, подавши до
податкового органу відповідну заяву від 23.09.2005р., з врахуванням якої
відповідачу податковим органом видано свідоцтво серії Г НОМЕР_2. про сплату
єдиного податку  200грн.00коп. щомісячно.

Відповідно до ст..67  Конституції України, ч. 1 ст. 9 Закону
України „Про систему оподаткування” платники
податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні
суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.
Обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)
припиняється із сплатою податку і збору (обов'язкового платежу) або його
скасуванням, а також у разі смерті платника (ч. 4 ст. 9 вищеназваного Закону).

Згідно з ч. 6 п. 2 Указу суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не
пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.

Згідно з п.1.3 ст.1 Закону №2181
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання  (з урахуванням   штрафних
санкцій   за  їх
наявності),  самостійно
узгоджене  платником податків або
узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також
пеня,  нарахована на суму такого
податкового зобов'язання;

Як слідує із матеріалів, зокрема картки особового рахунку платника
податків ОСОБА_1. по єдиному податку на підприємницьку діяльність станом на
29.12.2006 року, останній несвоєчасно та не в повному обсязі за період з травня
по вереснь (включно) 2006 року  сплачував
єдиний податок,  у зв'язку з чим утворився
податковий борг в сумі 803грн.48коп., в тому числі 801грн.43коп. заборгованості
по сплаті єдиного податку, 02грн.05коп. пені.

Несплачене у встановлений строк
податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в адміністративному порядку, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового зобов'язання,  визнається згідно п. 1.3. ст. 1 Закону №2181
сумою податкового боргу і до нього застосовуються заходи з погашення
податкового боргу, визначені даним законом.

Податкова інспекція відповідно до
вимог ст. 6 Закону №2181 направила відповідачу податкові вимоги про сплату
податкового боргу, однак, як стверджує позивач,
відповідач станом на день заявлення позову податковий борг не погасив.

Приймаючи до уваги, що відповідач
станом на день розгляду спору відповідно до вимог ст.ст.33.34 ГПК України не
надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, суму податкового
боргу не сплатив, заходи з погашення податкового боргу застосовані податковою інспекцією
в порядку, передбаченому нормами Закону №2181 позитивних результатів не дали, а
тому позов підлягає до задоволення як такий, що заявлений на підставі п.п.
3.1.1.п.3.1. ст.3. Закону 2181, відповідно до якого активи платника податку
можуть бути стягнуті в примусовому порядку виключно за рішенням суду.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу, згідно ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
ГПК України, господарський  суд

ВИРІШИВ:

1.           Позов
задовольнити.

2.  Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,  АДРЕСА_1, м.Тернопіль, і.к. НОМЕР_3за рахунок
його активів на р/р НОМЕР_4, банк УДК в Тернопільській області, МФО НОМЕР_5,
код платежу НОМЕР_6зведеного бюджету ВДК у Тернопільській області, код
НОМЕР_7-  803грн.48коп.  боргу по сплаті єдиного податку.

3. Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1,  АДРЕСА_1, м.Тернопіль, і.к.
НОМЕР_3:

- в доход
державного бюджету України 102грн.00коп. державного мита;

- 118
грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу
на   на р/р 0002 у ГУДКУ у
Тернопільській області, МФО НОМЕР_5, , одержувач : УДК у м.
Тернополі.

3.  Накази видати після
набрання судовим рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили,
сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання
протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення _____дата______ року
через місцевий господарський суд.

Суддя
Г.З. Андрушків