СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

23 серпня 2007 року

Справа № 2-26/16668-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Борисової
Ю.В.,

суддів                                                                      Дугаренко
О.В.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не
з'явився

відповідача:
ОСОБА_3, паспорт  НОМЕР_1,  Суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_3;

представник відповідача:
ОСОБА_4, довіреність НОМЕР_2,  Суб'єкт
підприємницької діяльності  ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Проніна О.Л.) від 20 березня 2007 року у
справі № 2-26/16668-2006

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

про стягнення 12348,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною
заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми
витрат з оплати за електроенергію та воду в розмірі 4163,49 грн., вартості
послуг з охорони майна в розмірі 2125,00 грн., вартості ремонту з відновлення
первісного стану орендованого відповідачем приміщення у розмірі 30418,80 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що
відповідачем неналежним чином виконувались зобов'язання за договором суборенди
за НОМЕР_3, а саме: не відшкодована орендарю сума фактичних витрат з оплати
спожитої електроенергії та води, орендоване приміщення звільнено після
закінчення строку дії договору суборенди; в порушення умов договору та без
погодженого з орендарем кошторису здійснено ремонт орендованих приміщень; для
відновлення первісного стану приміщення потрібно проведення значних ремонтних
робіт.

Відповідач заявлені до нього вимоги
не визнав, просив суд в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20.03.2007 у справі 2-26/16668-2006 (суддя
Проніна О.Л.) позов підприємця ОСОБА_2 задоволено частково. З фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3. стягнуто на користь позивача суму витрат з оплати за
електроенергію та воду в розмірі 4163,49грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим
рішенням, підприємець ОСОБА_3 звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне
встановлення судом обставин справи та порушення процесуальних норм, просив
рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог
про стягнення суми витрат за воду в розмірі 4000 грн. і прийняти в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 у зв'язку з
відпусткою суддів Сотула В.В. та Прокопанич Г.К. та з метою дотримання графіку
розгляду справ 23.08.2007., здійснено їх заміну на суддів Борисову Ю.В. та
Дугаренко О.В. Головуючим суддею у справі призначена суддя Борисова Ю.В.

Також розпорядженням заступника
голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 23.08.2007 у
зв'язку з зайнятістю судді Гонтаря В.І. в іншому процесі та з метою дотримання
графіку розгляду справ 23.08.2007., здійснено його заміну на суддю Щепанську
О.А.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції 23.08.2007 відповідач та його представник наполягали на
задоволенні вимог апеляційної скарги, посилаючись на ті обставини, що позивач
під час орендних відносин жодного разу не направляв відповідачу рахунки на
сплату за воду, розрахунок за спожиту воду ніколи не складався й до договору
суборенди не додавався, позовні вимоги ОСОБА_2виникли після загострення
особистих стосунків з відповідачем.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно, належним
чином, про причини неявки судову колегію не сповістив.

Визнавши можливим апеляційний
розгляд справи у відсутність позивача і переглянувши рішення господарського
суду на підставі та за правилами статті 101 Господарського процесуального
кодексу України, судова колегія Севастопольського апеляційного господарського
суду дійшла наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 між орендодавцем
- фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 та орендарем -підприємцем ОСОБА_3
укладений договір НОМЕР_4 оренди приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_3
загальною площею 100 кв.м. (а.с.60-61), відповідно до п.1.3. якого строк оренди
сторонами визначений з ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно з умовами договору НОМЕР_4
орендодавець передає орендарю у платне, строкове користування, а орендар
приймає в оренду приміщення та використовує його як оптовий склад-магазин у
відповідності до умов цього договору та акту прийому - передачі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 сторонами зазначеного
договору підписана додаткова угода, відповідно до якої, у зв'язку з завершенням
підприємницької діяльності підприємця ОСОБА_5. та спільною домовленістю,
правонаступником договору оперативної суборенди НОМЕР_5 між підприємцями
ОСОБА_5. та ОСОБА_3, є суб'єкт підприємницької діяльності-фізична особа
ОСОБА_2. Передбачено, що кошти за оренду приміщення за договором НОМЕР_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 слід перераховувати на банківські рахунки ОСОБА_2

30.09.2004 між фізичною особою
ОСОБА_6 (орендодавець) та фізичною собою - підприємцем ОСОБА_2.(орендар)
укладений договір оренди приміщеньНОМЕР_6, відповідно до якого орендодавець
передає орендарю у платне, строкове користування, а орендар приймає в оренду
будівлю та використовує її у відповідності до умов дійсного договору та акту
прийому -передачі (а.с.9).

Відповідно до п. 1.2. договору
оренди НОМЕР_6 об'єктом оренди визначена будівля, розташована за адресою:
АДРЕСА_3 загальною площею 524 кв.м. Строк оренди з ІНФОРМАЦІЯ_4 з правом  суборенди, що передбачено пунктами 1.3,
3.2.5. договору.

Також, як свідчать матеріали
справи, ІНФОРМАЦІЯ_5 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2.(орендар) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (суборендар) укладений договір суборенди
приміщень НОМЕР_4 (а.с.6), у відповідності до пункту 1.1. якого орендар передає
суборендарю у платне, строкове користування, а суборендар приймає в оренду
приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 100 кв.м. та
використовує його у якості оптового складу - магазину у згідно з умовами цього
договору та акту прийому - передачі.

Пунктом 1.3. договору суборенди
НОМЕР_3 об'єкт оренди переданий на строк з ІНФОРМАЦІЯ_6

Крім того, пунктом 4.2. договору
передбачено, що суборендар відшкодовує орендарю понад встановлену орендну плату
фактичні витрати з оплати за електричну енергію та воду. Ці витрати оплачуються
суборендарем окремо в п'ятиденний термін з моменту отримання від орендаря
рахунку на оплату наданих послуг.

Судом встановлено, що позивачем на
адресу відповідача направлялись рахунки :ІНФОРМАЦІЯ_7 - відшкодування витрат за
електроенергію за серпень 2005 р. на суму 202,18 грн., НОМЕР_7 - відшкодування
витрат за воду за період з ІНФОРМАЦІЯ_8. на суму 4000,00 грн.; НОМЕР_8 -
відшкодування витрат електроенергію за вересень 2005 р. на суму 163,49 грн.

З посиланням на вимоги статей 32,
33 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням обставин у
справі господарським судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідачем
суду не надано належних доказів сплати рахунків НОМЕР_9, НОМЕР_7 та НОМЕР_8,
виставлених позивачем відповідно до умов договору суборенди НОМЕР_3.

Посилаючись на правила статей 526,
527 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належними сторонами зобов'язання і належним чином відповідно до
умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, та
аналізуючи спірні правовідносини сторін, що були предметом судового розгляду в
різні часи та різними судовими інстанціями, господарський суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3.
суми витрат зі сплати за електроенергію та воду в розмірі   4163,49
грн.   є   обґрунтованими   та
такими,   що   підлягають задоволенню.

Але з такими висновками не може
погодитись судова колегія апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Учасники судового розгляду, згідно
з приписами статті 33 Господарського процесуального закону, повинні довести ті
обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Стаття 34 встановлює, що обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з листом Сімферопольського
підприємства водо-каналізаційного господарства на а.с.90, об'єкт, розташований
за адресою АДРЕСА_3 абонентом міськводоканала не є, дозвіл на водопідключення
не надавався й самовільне водопідключення ліквідоване.

Дійсно, пунктом 4.2. договору
НОМЕР_4 суборенди від ІНФОРМАЦІЯ_5 передбачено, що суборендар відшкодовує
орендарю понад встановлену орендну плату фактичні витрати з оплати за
електричну енергію та воду. Ці витрати оплачуються суборендарем окремо в
п'ятиденний термін з моменту отримання від орендаря рахунку на оплату наданих
послуг.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи, будь-які розрахунки вартості та кількості води, що постачалася
відповідачу, які-небудь додатки до договору з цього приводу, акти
приймання-передачі між сторонами дійсного спору позивачем не надані.

Даючи оцінку наявним на а.с.79, 80
договору поставки води від 01.01.2004 між товариством „Екопромцентр” та
позивачем у справі ОСОБА_2. і розрахунковим квитанціям на сплату поставленої
води, судова колегія звертає увагу на те, що дійсні правовідношення не
підтверджують факту надання цієї води саме відповідачу, як і не підтверджують
для кого саме і в якій кількості передана вода позивачем.

Крім того, поза увагою апеляційної
інстанції не може залишитись й той факт, що рахунок НОМЕР_7 на відшкодування
витрат за воду в сумі 4000,00 грн., виставлений позивачем, є по суті єдиним
рахунком, наданим за майже весь час суборенди приміщення відповідачем, що також
не може підтверджувати в якій саме кількості, якої вартості і в який саме
період орендних відносин надана відповідачеві вода.

Таким чином, висновки
господарського суду щодо стягнення на користь позивача з відповідача суми
витрат за воду в розмірі 4 тис.грн судова колегія вважає необґрунтованими, а
позовні вимоги в цій частині -не підлягаючими задоволенню.

Стосовно вимог позову про стягнення
з відповідача вартості послуг з охорони майна в сумі 2125,00 грн. та вартості
ремонту з відновлення первісного стану приміщення в розмірі 30418,80 грн.,
господарський суд цілком правомірно визнав їх безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

З посиланням на правила статті 627
Цивільного кодексу України, суд вірно зазначив у судовому рішенні, що стосунки
з охоронних послуг з приватним підприємством «ВИТЯЗЬ - СЕРВІС»позивач уклав на
свій розсуд та з урахуванням особистих бажань та потреб; умовами договору
суборенди приміщень НОМЕР_3 відповідальність суборендаря, підприємця ОСОБА_3.,
щодо відшкодування витрат позивачу у зв'язку з укладенням останнім договору
НОМЕР_10 про надання охоронних послуг від 25.11.2005 не передбачена.

Оскільки, відповідно до п. 3.2.8.
досліджуваного судом договору суборенди приміщень суборендар зобов'язаний
здійснити реконструкцію всередині приміщення за свій рахунок згідно кошторису,
узгодженого з орендарем, та враховуючи, що позивачем під час судового розгляду
дійсної справи суду був наданий кошторисний розрахунок на проведення ремонтно -
будівельних робіт нежилого приміщення, розташованого на першому поверсі будівлі
по АДРЕСА_3, складений та підписаний замовником - підприємцем ОСОБА_2. та
підрядником -товариством „Будмонтажтехнології», відповідно до якого вартість
робіт з урахуванням ПДВ склала 30418,80 грн., а також приймаючи до уваги, що
позивачем не надано суду доказів фактичного здійснення ремонтних робіт
вказаного приміщення, тобто фактично понесених збитків, господарський суд
цілком вірно відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, підлягаючими
задоволенню судова колегія визнала вимоги підприємця ОСОБА_2 тільки стосовно
понесених ним витрат з оплати електроенергії в розмірі 163,49 грн., що
підтверджується рахунком НОМЕР_8 й не заперечується відповідачем ОСОБА_3, в
іншій частині позовних вимог -позов підлягає відхиленню.

Враховуючи наведене, доводи
апеляційної скарги відповідача судова колегія визнала обґрунтованими, вимоги
скарги -підлягаючими частковому задоволенню, а рішення господарського суду
першої інстанції -підлягаючим зміні.

Керуючись статтями 101, 102, 103
(пункт 4), 104 (часть 1), 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20.03.2007 у справі № 2-26/16668-2006 змінити,
виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, ЄДРПОУ НОМЕР_11, банківські рахунки невідомі) на
користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, ЄДРПОУ НОМЕР_12,
банківські реквізити невідомі) суму витрат з оплати за електроенергію в розмірі
163 (сто шістдесят три) грн. 49 коп.

В іншій частині позовних вимог
-відмовити.

3.       Господарському суду Автономної
Республіки Крим видати наказ.

Головуючий суддя
Ю.В. Борисова

Судді
О.В. Дугаренко

О.А.
Щепанська