ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"20" липня 2007 р.                                                           Справа № 7/200-АП-07

м. Херсон, зал судового засідання № 324, 11 год. 30 хв.

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Задорожної Н.О. при секретарі Чуприні О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Барс-Херсон", м.Херсон

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні

про  визнання нечинними рішень

за участю представників сторін:

від  позивача: Макаров В.В. - представник, дов. №8 від 01.02.07р.;

від відповідача: Тосік Н.І. - гол. держподатінспектор, пост. дов. № 3/9/10-026 від 09.01.07р.; Лазарчук Р.О. - ст. держподатінспектор, дов. № 3160/9/10-026 від 20.03.2007р.;

Позивач (ПП "Барс-Херсон", м. Херсон, ) звернувся з позовом, у якому просить суд визнати нечинними в зв’язку з невідповідністю вимогам законодавства прийняті відповідачем (ДПІ у м.Херсоні, м.Херсон, ) рішення:

- від 08.12.2006р. № про застосування до ПП "Барс-Херсон" на підставі акту перевірки № 21220357/0235 626 від 29.11.2006р., за порушення п.1, 5, 13 ст. 3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/ВР "Про застосування РРО у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265) та на підставі п. 1, 3 ст.17, ст.. 22 цього ж Закону штрафної санкції у розмірі 3472 грн. 30 коп.;

- від 08.12.2006р. № про застосування до ПП "Барс-Херсон" на підставі акту перевірки № 21220356/0235/625 від 29.11.2006р. за порушення п.1 ст.3 Закону №265 та на підставі п.1 ст.17 цього Закону штрафної санкції в розмірі 2290 грн.

Обґрунтовуючи підстави позову зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки було порушено ст.16 Закону № 265, ч.7 ст.11 1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та п.п.2.1.3, п.п.2.1.4 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005р. № 327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.08.2005р. за № 925/11205 (далі за текстом Порядок).

Так, згідно ст.16 Закону  № 265 контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Статтею 11 1 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", яка визначає підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), передбачено, що позапланова перевірка, якою вважається перевірка в межах повноважень податкових органів, визначених законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", здійснюється на підставі виникнення обставин, викладених у цій статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформляється наказом.

Відповідно до п.п.2.1.3, п.п.2.1.4 Порядку оформлення результатів перевірок вступна частина акту перевірки повинна містити підстави для проведення перевірки відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та інших законодавчих актів, а також дати та номери наказів керівника органу державної податкової служби на проведення позапланової перевірки, продовження термінів проведення перевірок.

В тому разі, якщо виїзна позапланова перевірка у відповідних випадках здійснюється на підставі рішення суду, зазначається назва суду, який прийняв відповідне рішення щодо здійснення виїзної позапланової перевірки, його номер та дата, термін проведення перевірки.

В порушення зазначеного Порядку, ні в акті перевірки № 21220357/0235/626 від 29.11.2006р. ні в акті перевірки № 21220356/0235/625 від 29.11.2006р. такі підстави не були зазначені.

Викладені обставини свідчать про відсутність у перевіряючих повноважень щодо здійснення зазначеної перевірки і, як наслідок, про незаконність їх дій та складених  ними актів перевірок.

Відповідно до п.п. 2.1.5 Порядку вступна частина акту перевірки повинна містити посади, назву структурного підрозділу, назву органу державної податкової служби, звання, прізвища, імена, по-батькові посадових осіб, що проводять перевірку.

Всупереч вимогам Порядку, як в акті перевірки № 21220357/0235/626 від 29.11.2006р. так і в акті перевірки № 21220356/0235/625 від 29.11.2006р. вказані відомості не були зазначені.

В зазначених актах перевірок вказані тільки прізвища осіб, які здійснювали перевірку, чого, як вважає позивач, недостатньо.

Відповідно до п.п.2.1.6 Порядку вступна частина акту перевірки повинна містити відомості про тип перевірки (невиїзна документальна, виїзна планова чи позапланова перевірка).

В актах перевірки тип проведеної перевірки не зазначений.

Відповідно до п.п.2.1.7 Порядку вступна частина акту перевірки повинна містити відомості про період, за який проводиться перевірка діяльності суб'єкта господарювання.

Відсутність у актах перевірок зазначених відомостей свідчить про відсутність підстав для проведення таких перевірок.

Відповідач, заперечуючи позов зазначає, що посилання позивача на статтю 111 Закону "Про Державну податкову службу України" від 04.12.1990р. № 509 із змінами та доповненнями (далі Закон № 509) та на порушення його приписів, а також інші нормативні акти, пов’язані з регулюванням податкових правовідносин, у конкретному випадку є неправомірним, оскільки вони стосуються перевірок з питань дотримання податкового законодавства.

Зазначене підприємство було включено згідно затвердженого наказом ДПА України у Херсонській області № 192 від 03.10.2005р. графіку до переліку підприємств суб’єктів підприємницької діяльності, які підлягали перевірці відділом оперативного контролю з 01.11.2006р. по 30.11.2006р.

Перевірка з питань дотримання законодавства при здійсненні розрахункових операцій здійснювалася уповноваженими представниками, що діяли на підставі виданих направлень на перевірку.

В процесі проведеної перевірки було встановлено порушення при здійсненні розрахунків п. 1, 5, 13 ст.3 Закону № 265, за що до підприємства на законних підставах застосовано штраф, встановлений статтею 22 цього ж Закону, в зв’язку з чим оспорювані акти прийнято у повній відповідності з вимогами чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Уповноваженими представниками податкової служби, діючими на підставі направлень № 1180/25, 1278/235 від 24.11.2006р., № 1208/235, № 1226/235 від 27.11.2006р. здійснено перевірку об’єктів - господарських одиниць, на яких ПП "Барс-Херсон", здійснює свою підприємницьку діяльність - оптову базу, розташовану у м.Херсоні по вул.Некрасова, 2 та місце здійснення оптово-роздрібної торгівлі по вул.Радянській, 38 у м.Херсоні.

В процесі здійснення перевірки господарської одиниці, розташованої у м.Херсоні по вул.Радянській, 38 встановлено непроведення розрахункової операції на повну суму покупки через РРО та невидачу роздрукованого розрахункового документа на суму 276грн.; невідповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій (630 грн. 90 коп.) сумі коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО (4 грн. 44коп.); використання РК, які не було зареєстровано у встановленому порядку при встановлених фактах торгівлі, що є порушенням п.1, п.5, п.13 статті 3 Закону № 265.

За наслідками проведеної перевірки було складено акт № 21220357/0235/626 від  29 листопада 2006р., на підставі якого прийнято рішення № від 08.12.2006р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 3472 грн. 30 коп., встановлених пунктами 1, 3 ст.17 та ст. 22 Закону № 265.

За наслідками перевірки господарської одиниці, розташованої по вул. Некрасова, 2 у м.Херсоні було встановлено проведення розрахункової операції без застосування РРО на суму 458 грн.; відсутність торгового патенту на здійснення оптової торгівлі промисловими товарами; відсутність  РРО у торговому залі, в якому знаходилися покупці, велася торгівля, приймалася готівка, тобто, проводилися розрахункові операції за готівкові кошти, що є порушенням пунктів 1, 2 ст.3 Закону № 265 та ст.3 Закону України від 23.03.1996р. № 98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" (далі Закон № 98).

За наслідками проведеної перевірки було складено акт № 21220356/0235/625 від 29.11.2006р., на підставі якого було прийнято рішення від 08.12.2006р. № про застосування штрафних санкцій в розмірі 2290 грн., встановлених п.1 ст.17 Закону №265

Оспорення позивачем прийнятих рішень є предметом даного спору.

З’ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд визнав позов необґрунтованим і відмовляє у його задоволенні з врахуванням наступного.

Як вбачається з заявленої вимоги, підставами позову є відсутність у перевіряючих повноважень на здійснення зазначених перевірок і,  як наслідок, незаконність їх дій та прийнятих за наслідками перевірок рішень.

Основні засади функціонування та діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України "Про державну податкову службу в Україні" (далі Закон № 509-ХІІ).

Зокрема, статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов'язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, а також роботу пов'язану із проведенням боротьби з незаконним обігом алкогольних напоїв та тютюнових виробів, веденням реєстрів імпортерів, експортерів, оптових та роздрібних торговців, місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; застосуванням у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб'єктів підприємницької діяльності за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 11 даного Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів державної податкової служби.

Безпосередньо правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі Закон № 265/95-ВР).

Так, статтями 15 та 16 цього Закону встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, відповідно до норм вищенаведених нормативних актів, законодавець уповноважив органи ДПС проводити перевірки, які можуть носити плановий або позаплановий характер щодо контролю за додержанням порядку проведення розрахунків за товари (послуги).

Приписами статей 11-1, 11-2 Закону № 509-ХІІ передбачено підстави та порядок проведення планових та позапланових перевірок. Проте, як слідує з назви статті 11-1: "Підстави та порядок проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів)", а також з визначення поняття планової, позапланової перевірки, підстав їх проведення, що зазначені в тексті цієї статті, її положення регулюють підстави та порядок проведення перевірок щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

В той же час, згідно до частини 7 статті 11-1 перевірки в межах повноважень податкових органів, визначених Законом № 265/95-ВР вважаються позаплановими.

З цього приводу необхідно зазначити, що системний аналіз статті 11-1 названого Закону надає можливість стверджувати, що даною статтею законодавцем, при надані визначення як планових, так і позапланових перевірок, передбачені конкретні підстави для їх проведення.

Зокрема, позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з таких обставин: 1) за наслідками перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків законів України про оподаткування, валютного законодавства, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 2) платником податків не подано в установлений строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 4) платник податків подав у встановленому порядку скаргу про порушення законодавства посадовими особами органу державної податкової служби під час проведення планової чи позапланової виїзної перевірки, в якій вимагає повного або часткового скасування результатів відповідної перевірки; 5) у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту; 6) проводиться реорганізація (ліквідація) підприємства; 7) стосовно платника податків (посадової особи платника податків) у порядку, встановленому законом, податковою міліцією заведено оперативно-розшукову справу, у зв'язку з чим є потреба у проведенні позапланової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності такого платника податків; 8) у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу; 9) платником подано декларацію з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У зв'язку з цим слідує висновок про урегульованість підстав проведення позапланових перевірок, які спрямовані на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), саме частиною 6 статті 11-1 Закону.

При цьому, віднесення до позапланових -перевірок, які здійснюються в межах повноважень податкових органів, визначених Законом № 265/95-ВР, не означає, необхідність застосування названих вище підстав, викладених в частині 6 статті 11-1 Закону № 509-ХІІ, оскільки за текстом цієї статті, як зазначено вище, підстави проведення позапланових перевірок направлених на контроль своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) стосуються лише позапланових перевірок, спрямованих на контроль сплати податків, зборів (обов'язкових платежів).

В свою чергу, статтею 11-2 Закону № 265/95-ВР посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Відповідачем до матеріалів справи надано наказ голови ДПА у Херсонській області від 03.10.2005р. № 192 "Щодо створення мобільної робочої групи та затвердження наказу перевірок" та наказ №209 від 19.10.2006р. "Про внесення змін до наказ ДПА у Херсонській області від 03.10.05р." і графік перевірок суб’єктів підприємницької діяльності відділом оперативного контрою управління контрольно-перевірочної роботи з 01.11.2006р. по 30.11.2006р., затверджений наказом ДПА України у Херсонській області № 192 від 03.10.2005р. до якого включено ПП "Барс-Херсон", .

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства  суд дійшов висновку, що  дії відповідача по проведенню перевірки відповідають діючому законодавству, оскільки здійснені без порушення  вищезазначених нормативно-правових норм.

В частині нарахування штрафних санкцій за оспорюваними  рішеннями суд  звертає увагу на ту обставину, що положеннями ст. 2 Закону № 265/95-ВР  визначено поняття реєстратора розрахункових операцій, яким є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою операцією являється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Поряд з цим, статтею 3 названого Закону встановлено порядок розрахунків суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Зокрема, за пунктами 1 та 2 цієї статті такі суб'єкти зобов'язані серед іншого проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. У відповідності до пунктів 9 та 11 названої статті суб'єкт господарювання зобов'язаний щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, а також проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості. В свою чергу, відповідно до пункту 13 - забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно імперативних вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, в тому числі  і органи державної податкової служби, при здійсненні покладених на них державою функцій зобов'язані діяти лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією та законами  України.

Статус органів державної податкової служби, її функції, завдання та правові засади діяльності встановлено Законом України "Про державну податкову службу в Україні".

Відповідно до ст. 2  Закону України "Про державну податкову службу в Україні" завданням органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до  бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Частиною першою ст.13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" встановлено, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватись Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, оспорювані рішення прийняті у відповідності з вимогами чинного законодавства по фактах, встановлених порушень, отже, підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Ухвалюючи рішення, суд також зауважує на те, що підставою позовних вимог є неправомірність перевірок, натомість позивачем не спростовано і не наведено жодної підстави, яка стосується  спростування фактів виявлених порушень.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату, час і місце складення її повного тексту - 25 липня 2007р. о 15 год. 00хв., каб. № 324, м. Херсон, вул. Горького, 18.

Керуючись ст.ст. 158, 160-163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, суд

постановив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  Н.О. Задорожна

Повний текст постанови

складено 25.07.2007р.