ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
№ 05/4707

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Спільне підприємство  - Черкаська фабрика тари”

на постанову
від 20.12.2006 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 05/4707 господарського суду Черкаської області

за позовом
ТОВ “Спільне підприємство - Черкаська фабрика тари” (далі –ТОВ “СП - Черкаська фабрика тари”)

до

про
Закритого акціонерного товариства “Черкаситара” (далі - ЗАТ “Черкаситара”)
Товариства з обмеженою відповідальністю “ОСТ” (далі –ТОВ “ОСТ”)
Черкаської обспожиспілки
визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів ЗАТ “Черкаситара”

за участю представників сторін:

позивача
Сурай С.В.,

відповідача 1
відповідача 2
відповідача 3
Покутній О.В.,
Покутній О.В.,
не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19.10.2001 р. порушено провадження у справі за позовом  ТОВ “СП - Черкаська фабрика тари” до ЗАТ “Черкаситара”, ТОВ “ОСТ”, Черкаської облспоживспілки про визнання недійсним рішення зборів засновників ЗАТ “Черкаситара”, вилучення із чужого незаконного володіння 1322,6 акцій, визнання права власності на 3150 шт. акцій та скасування державної реєстрації змін і доповнень до установчих документів.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 04.01.2002 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

21.06.2004 р. ТОВ “СП - Черкаська фабрика тари” звернулось до господарського суду Черкаської області із заявою про перегляд зазначеного рішення за нововиявленими обставинами. В результаті розгляду справи № 05/4707 винесено ухвалу, якою рішення господарського суду Черкаської області від 04.01.2002 р. залишено без змін, оскільки були відсутні правові підстави для перегляду за нововиявленими обставинами зазначеного рішення. За наслідками апеляційного та касаційного перегляду ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22.09.2006 р. прийнято до провадження другу заяву позивача про перегляд рішення господарського суду Черкаської області від 04.01.2002 р. за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 01.11.2006 року  у справі № 05/4707 (судді: Швидкий В.А., Шумко В.В., Довгань К.І.), залишеною без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.12.2006 року (судді: Яковлєва М.Л., Рудченко С.Г., Шкуркова Л.М.) рішення господарського суду Черкаської області від 04.01.2002 року залишене без змін.

Ухвалу місцевого господарського суду мотивовано відсутністю правових підстав для перегляду за нововиявленими обставинами рішення господарського суду від 04.01.2002 р. по справі № 05/4707, оскільки обставини, які заявник вважає нововиявленими не є такими, адже вони були відомі як позивачу, так і суду на час розгляду справ № 11-07/349 про визнання  недійсним установчого договору від 05.09.1995 р. про створення ЗАТ “Черкаситара” та статуту цього товариства, зареєстрованого в Черкаській районній раді розпорядженням від 23.10.1995 р. (рішення господарського суду Черкаської області від 23.09.2000 р.) та при розгляді даної справи.

Не погоджуючись з вказаною постановою апеляційного господарського суду позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати як таку, що винесена при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив та зазначив апеляційний господарський суд представником позивача в день розгляду справи, за наслідками якого винесено ухвалу, а саме, 01.11.2006 р. подано два відводи суддями колегії, яка розглядала спір.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із заяв про відвід поданих до канцелярії суду та із штампів вхідної кореспонденції на цих заявах, перший відвід подано 01.11.2006 року о 14 год. 25 хв. за № 21317 (т.5 а.с. 102-107), другий відвід подано 01.11.2006 року о 14 год. 45 хв. за № 21318 (т. 5 а.с. 109-114).

Відповідно до протоколу судового засідання від 01.11.2006 р., коли було прийнято оскаржувану ухвалу та який не оскаржувався, судове засідання розпочато о 14 год. 30 хв. та на початку судового засідання головуючий одразу ж оголосив перерву на 30 хв., оскільки надійшов відвід судді Довганя К.І., який входив до складу колегії суддів при розгляді даного  спору.

О 15 год. 15 хв. головуючий оголосив судове засідання продовженим та оголосив ухвалу першого заступника Голови господарського суду Черкаської області про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Довганя К.І. та про надходження до суду заяви про відвід судді Швидкого  В.А.

О 15 год. 45 хв. головуючий суддя оголосив про продовження судового засідання та оголосив ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відвід судді Швидкого В.А.

Відповідно до ст. 20 ГПК України  питання про відвід судді вирішується головою господарського суду або заступником голови господарського суду. Положеннями ст. 20 ГПК України також передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь в судовому процесі, або буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді (суддів) вирішується головою господарського суду або заступником голови господарського суду в триденний строк з дня надходження заяви, отже статтею 20 ГПК України регламентовано максимальний строк розгляду заяви і не зазначено мінімальний строк розгляду, що дає можливість для розгляду заяви про відвід протягом усього триденного строку.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що заяви про відводи суддів були вирішені відповідно до вимог чинного законодавства, а отже в апеляційного суду не було підстав вважати оскаржувану ухвалу, як таку, що винесена у незаконному складі суду, відтак не можна було застосовувати приписи п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК України.

Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції неправомірно оголошено перерву для розгляду відводів  також не має законного підґрунтя, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України, суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні чи в ухвалі.

Скаржник вважає, що суд повинен був керуватись приписами ст. 77 ГПК України, якою передбачено, що  господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, при необхідності заміни відведеного судді, судового експерта.  Однак, відвід задоволено не було, тому причин для відкладення розгляду справи у суду також не було.

Відтак, висновки скаржника, викладені у касаційній скарзі, стосовно порушень апеляційним та місцевим господарськими судами норм процесуального права є хибними, оскільки не базуються на приписах ГПК України.

Що стосуються тверджень скаржника про порушення судом норм матеріального права, то  апеляційний господарський суд зазначив, що відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно до роз’яснень Президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами” від 21.05.2002 р. № 04-5/563, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

На підставі ст. 112 ГПК України судове рішення може бути переглянуто за двох умов: істотність нововиявлених обставин для вирішення спору або розгляду справи про банкрутство і виявлення їх після прийняття судового рішення зі справи.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу ХІІІ ГПК України.

Нововиявлені обставини –це фактичні дані, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення.

Ці обставини мають бути належним чином засвідчені.

Як зазначив скаржник у своїй скарзі він вважає нововиявленими обставинами не факти, про які не міг знати позивач, а навпаки, рішення місцевого суду винесене 06.07.2006 р, про яке скаржнику не могло бути  відомо 04.01.2002 р.

Таким чином, скаржник вважає нові обставини або зміну обставин нововиявленими, хоча вони за своєю юридичною природою такими не є, оскільки не існували на час прийняття рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами.

Зазначене рішення від 06.07.2006 р. за № 2-2803-06 Соснівського районного суду базується на даних, отриманих, зокрема, внаслідок огляду трудової книжки Торгало О.К., та наказу про звільнення останнього з посади директора ТОВ “СП –Черкаська фабрика тари”, у зв’язку з чим скаржником вказано, що копія наказу на основі якого зроблено записи у трудовій книжці наявні у матеріалах справи, але у рішенні від 04.01.2002 року, яке переглядається за нововиявленими обставинами та в ухвалі від 01.11.2006 р. про цей наказ немає жодного слова.

Отже, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що про названі документи було відомо і скаржнику і суду, а відтак, твердження представника скаржника є такими, що протирічать другій ознаці ново- виявлених обставин,  а саме, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, обставини, які скаржник вважає нововиявленими не є такими, оскільки були відомі як позивачу, так і суду на час розгляду даної справи та справи № 11-07/349.

При прийнятті рішень господарським судом від 23.03.2000 р. у справі № 11-07/349 та від 04.01.2002 р. у даній справі судами було надано оцінку законності участі Торгало О.К. у проведенні позачергових загальних зборів, як представника позивача, що також було предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що матеріали справи № 11-07/349 та даної справи мають підстави для висновку про подальше схвалення засновниками позивача дій Торгало О.К. як директора ТОВ “СП –Черкаська фабрика тари”, оскільки про це  свідчать численні розпорядчі документи, що приймались Торгало О.К. після його звільнення.

Відповідно до ст. 63 ЦК УРСР (редакція, що діяла на момент спірних правовідносин) схвалення угоди особою, від імені якої вона укладена не уповноваженим представником, створює, змінює і припиняє права і обов’язки для особи, яку представляють.

Отже, результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення справи.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Колегія суддів також погоджується із висновками апеляційного господарського суду і вважає, що обставини на які посилається позивач як на нововиявлені  не є нововиявленими.

Щодо інших доводів касаційної скарги, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Окрім того, згідно з положеннями ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені  ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу або додатково перевіряти їх.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.12.2006 р. у справі № 05/4707 не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.12.2006 р. у справі №05/4707 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                   Л. Невдашенко

Судді:                                                                        М.Михайлюк

Н.Дунаєвська