ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2007
Справа №2-13/7403-2007

за позовом Приватного малого підприємства "Едельвейс", с.Міжводне Чорноморського району

до СВК "Міжводне", с.Міжводне Чорноморського району

про визнання дійсним договору та про визнання права власності

Суддя  А.І.Жукова

представники:

Від позивача – Лущаєв М.Т. – представник, дов. від 03.11.2005 року № 105.

Від відповідача –  не з’явився.

Сутність спору: позивач – ПМП «Едельвейс» звернувся до господарського суд з позовом до СВК "Міжводне" та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 04.01.2000 року та  визнати право власності на приміщення, що розташовані у с. Міжводне по вул. Прикордонна, будинки № 15, № 17.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного угоди купівлі-продажу нерухомого майна.

Заявою від 19.06.2007 року позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Відповідач у судовому засіданні представив відзив на позов, у якому він проти позовних вимог позивача не заперечує та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2000 року між КСП «Міжводне» та ПМП «Едельвейс» було укладено договір купівлі-продажу приміщень.

Згідно пунктам 1, 2 вказаного договору ПМП «Едельвейс» були передані у власність  приміщення, що розташовані у с. Міжводне по вул. Прикордонна, будинки № 15, № 17.

На підставі цього договору 05.01.2000 року сторонами були підписані акти прийому передачі окремих індивідуальних об’єктів.

03.12.1999 року Президентом України був прийнятий Указ «Про невідкладні заходи щодо реформування аграрного сектору економіки» № 1529/99. в результаті проведеної реформи у аграрному секторі, на базі власності КСП «Міжводне» був створений СВК «Міжводне», який відповідно до пункту 2.1 Статуту є правонаступником КСП «Міжводне».

Відповідно до ст. 655 ЦК України договір купівлі-продажу – це двостороння угода, а при її засвідченні повинні бути подані документи, відповідно яким перевіряються повноваження продавця та покупця. По договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно у власність другої стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов’язується прийняти і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст. 658 ЦК України, право продажу майна належить власнику, а у силу вимог ст. 38 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р., договору про відчуження майна, які підлягають реєстрації, засвідчуються при умовах надання документів, що підтверджують право власності на майно, яке відчужується, а у передбачених законодавством випадках також надаються дані про державну реєстрацію прав на це майно.

Сторони не представили суду доказів того, що спірне майно,  саме: приміщення, що розташовані у с. Міжводне по вул. Прикордонна, будинки № 15, № 17 належали на праві власності КСП «Міжводне», а потім СВК «Міжводне».

Тобто первісно, СВК «Міжводне» повинно було звернутися до суду  з позовом про визнання за ним права власності, а вже потім укладати договори куплі-продажу.

Відповідно до статті 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті  докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушений або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач не довів суду, які саме його права порушуються, адже відповідач у своєму відзиві на позов поти позовних вимог позивача не заперечує й визнає позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 27).

Таким чином, між сторонами відсутній спір, тобто з боку відповідача не порушуються або оспорюються права і охоронювані законом інтереси позивача.

За вказаних обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати по оплаті держмита та витрат на інформаційне-технічне забезпечення судового процесу відносяться на позивача у порядку ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення оформлене у повному обсязі та підписне 24.09.2007 року.

Відповідно до зложеного, керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Жукова А.І.