КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2007                                                                                           № 2/159

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:

за участю секретаря судового засідання:

представників сторін:

позивача: Костинчук П. М. - (дов. від 30.11.06 № 604);                Махиня М. В. - (дов. від 30.11.06 № 604);

Семененко О. П. - (дов. від 18.08.06 № 442);

відповідача:  Просянюк О.В. - (дов. від 25.07.07 б/н),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз-Інвест" та Акціонерноготовариства закритого типу "Енергополь-Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.07.2007

у справі № 2/159

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз-Інвест"

до                                                   Акціонерного товариства закритого типу "Енергополь-Україна"

про                                                  стягнення 4391933,06 грн.,

за зустрічним позовом Акціонерного товариства закритого типу "Енергополь-Україна"

до                                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз-Інвест"

про                                  стягнення 4391933, 06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бріз-Інвест” (далі-позивач)  звернулось до Акціонерного товариства закритого типу “Енергополь-Україна” (далі-відповідач) з позовом (з врахуванням уточнень позовних вимог) про стягнення 13279999,94 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та про визнання недійсними актів здачі-приймання виконаних робіт за листопад 2004-січень 2005 років  №№14-16.

Відповідач звернувся до позивача з зустрічним позовом про стягнення 4391933,06 грн. вартості виконаних, але не оплачених підрядних робіт за договором від 23.04.02 №2304.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.07 первісний  позов  задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 13279999,94 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог провадження у справі припинено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, прийняти нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог та відмову в задоволенні первісного позову.

Скарга мотивована тим, що висновки суду є помилковими, оскільки позивач в процесі листування надав згоду на збільшення вартості робіт за договором, підписав  акти здачі-приймання виконаних робіт за збільшеною вартістю та перерахував відповідачу кошти. Такі дії позивача свідчать про його згоду зі збільшенням обсягів та вартості будівельних робіт.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу з її доводами не погоджується, вважає рішення суду в частині задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову законним і обгрунтованим. Просить рішення суду в цій частині залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просить його скасувати в частині припинення провадження у справі з підстав порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права,  постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновок суду про непідвідомчість господарському суду спору про визнання недійсними актів здачі-приймання робіт є помилковим з огляду на норму ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Бріз-Інвест” залишається без задоволення, а апеляційна скарга Акціонерного товариства закритого типу “Енергополь-Україна” підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.04.02 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) було укладено договір підряду №2304, відповідно до умов якого позивач доручив, а відповідач прийняв на себе зобов’язання з будівництва та здачі в експлуатацію (за виключенням комплектування об'єкту торговельно-технологічним обладнанням та меблями) торговельного комплексу за адресою м. Київ, проспект Червоних Козаків, 13”А” – 15, а також розробити робочу документацію на будівництво цього комплексу (далі -договір).

В пункті 5.4 договору сторони визначили порядок оплати виконаних робіт, зокрема, згідно з підпунктом 5.5.4 після підписання сторонами щомісячного акту здачі-приймання виконаних робіт (додаток №5), який підрядник передає замовнику до 30 числа звітного місяця. Замовник протягом трьох банківських днів після підписання акту здачі-приймання здійснює оплату виконаних робіт на підставі рахунку-фактури, складеного підрядником. Акт здачі-приймання виконаних робіт враховує вартість фактично виконаних об’ємів робіт та затрати підрядника на придбання обладнання та матеріалів, виробів та конструкцій на наступний місяць.

Позивачем та відповідачем в договорі погоджено довільну форму акту здачі-приймання виконаних робіт (додаток №5 до договору), що не суперечить чинному законодавству, оскільки роботи за договором проводились за кошти приватних осіб (наказ Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.06.02 №237/5).

В подальшому сторони підписали додаткову угоду від 12.05.03 №2 до договору, в якій погодили збільшення обсягу робіт, в тому числі розширення проектної площі торговельного комплексу: загальна площа будівлі - 22 729 кв. м., площа критої розвантажувальної рампи - 289 кв. м. Площа основної будівлі включає: площу підвального поверху (паркінг) - 8039 кв.м.; площу першого поверху - 8038 кв.м.; площу антресольного поверху - 2314 кв.м.; площу другого поверху - 4338 кв.м.

В пункті 1.2. договору сторони передбачили, що вартість квадратного метра готової до експлуатації будівлі становить 311 дол. США, критої розвантажувальної рампи - 95 дол. США. Ця вартість визначена у відповідності з рішеннями проектної документації на стадії “Проект” та “Технічним завданням на розробку робочої документаці”.

На основі вартості одного квадратного метра сторонами погоджено загальну вартість робіт за договором, яка становить 7 096 174 дол. США, що за курсом Національного банку України на день підписання додаткової угоди №2 дорівнює        37 847 444 грн. (в .т.ч. ПДВ 6 307 907 грн.). При цьому, в цю суму не входить вартість одного ескалатора з першого поверху на другий та торговельного обладнання, а постачання частини технологічного обладнання позивач буде здійснювати на умовах інвестиційних вкладень в об'єкт будівництва (пункти 1.3, 1.6 додаткової угоди №2).

Протягом будівництва та після введення об'єкта в експлуатацію відповідач надіслав позивачу 16 актів здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму             55 519 377 грн.

Позивачем підписані акти здачі-приймання виконаних робіт №№1-13 на загальну суму 49 880 218 грн. Акти №№14-16 позивачем не підписані.

Згідно з наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та банківськими виписками з рахунків позивач перерахував відповідачу коштів на загальну суму 51 127 443, 94 грн. Зазначені кошти сплачені до введення торговельного комплексу в експлуатацію.

Актом державної комісії від 28.01.05 №004 про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта торгівельний комплекс введено в експлуатацію. В акті, який підписаний в тому числі і представниками позивача та відповідача, вказано, що вартість виконаних будівельно-монтажних робіт складає 72631131 грн.

Відповідно до п. 4 вказаного акту об'єкт, що приймається в експлуатацію, має загальну проектну площу 23 346,5 м.кв., а загальна фактична  - 22 044,4 кв.м.  Загальна площа будівлі торговельного комплексу, вказана в Свідоцтві про право власності від 15.02.05 №197-В, становить 22044,4 кв.м.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наступного.

Аналіз умов договору, додаткових угод та додатків до нього дає підстави зробити висновок, що між сторонами остаточно узгоджено ціну договору (твердий кошторис), а тому відповідач взяв зобов'язання виконати роботи зі спорудження торговельного комплексу з оплатою в межах погоджених вартості будівництва одного квадратного метра та загальної вартості робіт.

Відповідачем не надано доказів (розрахунку та документів первинного обліку в будівництві), що підтверджують істотне збільшення обсягу робіт (матеріалів) по будівництву торговельного комплексу та зростання їх загальної вартості з               37 847 444 грн. до 51 127 443, 94 грн.

Лист позивача від 30.06.04  №458 не свідчить про повну та безумовну його згоду на збільшення вартості квадратного метра торгівельного комплексу до 450 дол. США, а тому не прийнятий до уваги.

Зі змісту актів №№1-13, які підписані позивачем та відповідачем, також не випливає, що сторони досягнули згоди щодо погодження нової вартості одного квадратного метра торговельного комплексу.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що сторони в належній формі досягли згоди щодо корегування чи збільшення вартості будівництва, що визначена в договорі, тому відповідач безпідставно отримав від позивача                         13 279 999,94 грн.

В частині позовних вимог про визнання недійсними актів здачі-приймання виконаних робіт №№ 14-16 провадження у справі припинено, оскільки відповідно до ст. 12 ГПК України спір в цій частині не підвідомчий господарському суду.

З зазначеними висновками колегія суддів погодитись не може як з такими, що не відповідають обставинам справи та чинному законодавству в зв’язку з наступним.

Враховуючи зміст ч.2 п.4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) та  Господарського кодексу України (далі-ГК України), до правовідносин сторін слід застосовувати новий ЦК України та ГК України.

Статтями 875, 877 ЦК України, статтею 318 ГК України передбачено, що істотною умовою договору підряду на капітальне будівництво є вартість будівництва (договірна ціна), яка визначається замовником та підрядником в договорі.

Відповідно до ст.321 ГК України у договорі підряду на капітальне будівництво сторони визначають вартість робіт (ціну договору) або спосіб її визначення. Вартість робіт за договором підряду (компенсація витрат підрядника та належна йому винагорода) може визначатися складанням приблизного або твердого кошторису. Кошторис вважається твердим, якщо договором не передбачено інше. Зміни до твердого кошторису можуть бути внесені лише за погодженням сторін.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа,  яка одержала пропозицію  укласти  договір,  у межах  строку  для  відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору  (відвантажила  товари,  надала  послуги, виконала  роботи,  сплатила  відповідну  суму  грошей  тощо),  яка засвідчує  її  бажання  укласти  договір,  ця  дія  є   прийняттям пропозиції,  якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Пунктом 5 ст. 844 ЦК України та пунктом 4 ст.321 ГК України передбачено, що підрядник не має права вимагати збільшення твердого кошторису, а замовник - його зменшення. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалів та устаткування, які мали бути надані підрядником, а також послуг, що надавалися йому третіми особами, підрядник має право вимагати збільшення встановленої вартості робіт, а у разі відмови замовника - розірвання договору в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, в процесі будівництва відбулися зміни в проектному рішенні в частині розміщення в підвальному приміщенні комплексу торгівельних площ замість паркінгу, тобто, відбулася зміна обсягів будівельних робіт і, відповідно, їх вартості.

Про викладене свідчить листування між сторонами, а саме, листи відповідача від 23.06.04 №444 та №445, на які позивач відповів листом від 30.06.04 №458. У вказаному листі позивач повідомив, що базова вартість 1 кв.м. готової до експлуатації будівлі – 450 дол. США. Ця вартість може бути скоригована, в зв’язку з рядом обставин, перелічених в листі.

Крім того, відповідач, сплативши вартість виконаних робіт, зафіксованих актами здачі-приймання №№1-13 та частково вартість робіт, визначену актом № 14, прийнявши об’єкт в експлуатацію без заперечень щодо такої вартості, надав згоду на збільшення вартості виконаних робіт до суми, яка визначалась вищезгаданими актами здачі-приймання виконаних робіт.

В п.4 ст.882 ЦК України вказано, що передання робіт  підрядником  і  прийняття  їх  замовником оформляється  актом,  підписаним  обома сторонами.  У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується  в  акті  і він підписується другою стороною. Акт, підписаний  однією  стороною,  може  бути визнаний судом недійсним лише у разі,  якщо мотиви  відмови  другої  сторони  від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Тобто вищезазначена норма закону встановлює, що замовник може відмовитись від прийняття робіт за договором підряду, якщо у нього є обґрунтовані підстави для відмови в прийнятті таких підрядних робіт.

У відповідності до п. 5.5.6 договору кінцевий розрахунок за виконані по даному Договору роботи проводиться Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту затвердження акту державної-технічної комісії, який підтверджує виконання всіх видів та обсягів робіт за даним договором – шляхом перерахування залишкової суми на розрахунковий рахунок підрядника.

Обсяг виконаних робіт у зв'язку із зміною проектного рішення та вартість таких робіт було зафіксовано у актах здачі-приймання виконаних робіт №№1-16. При цьому, відповідач прийняв та оплатив роботи, визначені в актах №1-13 на загальну суму 51 127 443,94 грн., про що останній не заперечує. В той же час, відповідач відмовився  оплатити виконані роботи, зафіксовані в актах №15-16 і частково в акті №14, які надсилались позивачеві супровідними листами від 25.11.04  №849, від 10.01.05 № 5 та від 14.02.05  №83.

Як з актів здачі-приймання виконаних робіт №№14-16 так і з інших матеріалів справи не вбачається наявності обґрунтованої відмови та жодних заперечень щодо підписання цих актів. Відмова позивача від виконання своїх зобов'язань за договором відбулась після закінчення відповідачем виконання всіх робіт на об'єкті та введення його в експлуатацію. З врахуванням вимог ст.882 ЦК України вказані акти здачі-приймання виконаних робіт є дійсними.

Отже, позовні вимоги ТОВ “Бріз-Інвест” про визнання недійсними актів здачі-приймання виконаних робіт №№14-16 задоволенню не підлягають.

Лист позивача від 30.06.04 №458, часткове підписання позивачем актів здачі-приймання виконаних робіт, перерахування ним коштів понад визначену в договорі суму та відсутність обґрунтованої відмови від підписання решти актів свідчить про його згоду з обсягом та вартістю виконаних відповідачем робіт.

В матеріалах справи міститься Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об’єкта від 28.01.2005 № 004. В п.9 даного акту зазначено, що обсяги та якість виконаних будівельно-монтажних робіт відповідають вимогам закону, проектно-кошторисній документації, будівельним нормам і правилам та умовам договору підряду.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідачем в повному обсязі виконані роботи, визначені договором, проектною  та робочою документацією.

Позивач в порушення умов договору виконані відповідачем робіт оплатив лише частково, внаслідок чого заборгованість позивача згідно неоплачених ним актів здачі-приймання виконаних робіт становить  4391933,06 грн., яка і підлягає стягненню з останнього.

Також суд вважає, що спір щодо визначення загальної площі торговельного комплексу та спір щодо передачі проектної документації, про які зазначає позивач у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог,  є предметом іншого судового розгляду. При цьому, дані обставини у відповідності до ст. 854 та ч.4 ст. 879 ЦК України і пункту 5.5.6 договору не є підставою для відмови в оплаті виконаних за договором підрядних робіт. Таким чином, обставини, на які посилається позивач в заяві про уточнення позовних вимог, не можуть вважатися обґрунтованою підставою для відмови від прийняття робіт, визначених актами №№14-16, оскільки вони не вплинули на будівництво об’єкта в цілому та не стосуються обсягу та якості робіт, які визначені в оспорюваних актах.

За таких умов, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бріз-Інвест” залишити без задоволення. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу “Енергополь-Україна” задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.07 у справі №2/159 скасувати.

3. В задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю  “Бріз-Інвест” (02081, місто Київ, вул. Сортувальна, 2, ) на користь Акціонерного товариства закритого типу “Енергополь-Україна” (04201, місто Київ, вул. Кондратюка, 1, код ЄДРПОУ 20022 (чотири мільйона триста дев’яносто одна тисяча дев’ятсот тридцять три) грн. 06 коп. заборгованості, 25500 (двадцять п’ять тисяч п’ятсот) грн.  державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 12750 (дванадцять тисяч сімсот п’ятдесят) грн.. за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №2/159 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

21.09.07 (відправлено)