донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

03.07.2007 р.
справа №16/50

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Скакуна  О.А.

суддів

Колядко  Т.М. , Мирошниченка  С.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_2 - за довір. б/н від
26.06.2007 року,

від відповідача:

Телешева О.М. - за довір. б/н від
від 02.07.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Облпроменергокомплекс" м. Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

30.05.2007 року

по справі

№16/50

за позовом

Приватного підприємця-фізичної
особи ОСОБА_1 м. Донецьк

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Облпроменергокомплекс" м. Донецьк

про

стягнення 38 525 грн. 47 коп.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 30.05.2007 року (суддя                 Манжур В.В.) повністю
задоволені позовні вимоги приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_1 м.
Донецьк (далі по тексту - Підприємець) до товариства з обмеженою
відповідальністю "Облпроменергокомплекс" м. Донецьк (далі по тексту  - Товариство) про стягнення  38 525 грн. 47 коп. з яких: 37 200 грн. 00
коп. - основний борг,                 1
077 грн. 50 коп. - штраф, 210 грн. 78 коп. - пеня, 37 грн. 19 коп. - три
відсотки річних.

В задоволенні зустрічного позову
Товариства до Підприємця про стягнення передплати в сумі 16 000 грн. 00 коп. та
розірвання договору поставки обладнання б/н від 28.12.2006 року суд першої
інстанції відмовив у повному обсязі.

У обгрунтування рішення суд першої
інстанції послався на те, що вимоги Підприємця є законними та обгрунтованими, а
зустрічні вимоги не доведені відповідними доказами та грунтуються на нормах
чинного законодавства.

Товариство не погодилось з рішенням
місцевого суду та звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій просить його
скасувати, як  незаконне та
необгрунтоване. Заявник звертає увагу на те, що позивачем були порушені умови
п.п. 3.2., 3.3. договору поставки обладнання б/н від 28.12.2006 року (далі по
тексту - договір поставки) на підставі якого виникла заборгованість.  Також відповідач вважає, що під час
розгляду  справи місцевий суд
безпідставно не врахував факт поставки Підприємцем на адресу Товариства
неякісного обладнання та  необгрунтовано
відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи.  У апеляційній скарзі та  під час судового засідання, відповідач навів
і інші заперечення, які на його думку, є підставою для скасування оскарженого
рішення.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу та у судовому засіданні,  проти
задоволення апеляційної скарги заперечує і вважає рішення місцевого суду законним
і обгрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський
суд, -

В С Т А Н О В
И В:

Як вбачається з матеріалів справи,
між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н  від 28.12.2006 року (а.с. 8-11) відповідно до
умов якого Підприємець прийняв на себе зобов"язання поставити  Товариству обладнання.

Укладений між сторонами договор, на
думку судової колегії, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до п. 1.1. договору,
Підприємець зобов"язався поставити товар Товариству згідно спеціфікацій,
що є невід"ємною частиною договору поставки, а Товариство прийняло на себе
обов"язок прийняти та сплатити поставлений товар.

Сума договору складається з
вартості товару, яка вказана в спеціфікації № 1 та становить 53 200 грн. 00
коп. (п.п. 2.1., 2.2. договору).

На виконання умов п.п. 2.3.1.
договору поставки  Товариство здійснило
Підприємцю передплату в розмірі 30% від вартості  товару, яка складає  16 000 грн. 00 коп. Факт здійснення
передплати доводиться наявними у справі прибутковими ордерами НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 (а.с. 14-15).

Підприємець, в свою чергу, виконав
вимоги розділу 3 договору та передав Товариству товар, що підтверджується
видактовою накладноюНОМЕР_3 (а.с. 12).

Спірні правовідносини між сторонами
виникли на підставі вищевказаного договору поставки.

Підприємець, звертаючись до
господарського суду з позовом, послався на невиконання відповідачем у повному
обсязі грошових зобов"язань за договором поставки та недоплату вартості
поставленого обладнання в сумі 37 200 грн. 00 коп.

Товариство також звернулось до
господарського суду з зустрічним позовом в якому просило повернути йому суму
передплати в розмірі 16 000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що поставлене
Підприємцем обладнання є неякісним. Також Товариство просило місцевий суд
розірвати укладений між сторонами договір поставки.

Відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги та перевіряє оскаржене рішення у повному обсязі.

Дослідивши наявні у матеріалах
справи докази в їх сукупності з врахуванняи пояснень представників позивача та
відповідача,  судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при винесенні
рішення з'ясував всі істотні  обставини
справи,  дав належну юридичну оцінку
укладеному між сторонами договору та правильно визначив правові підстави
виникнення спірних правовідносин.

Апеляційна інстанція вважає, що
господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про  законність та
доведеність вимог  Підприємця до
Товариства щодо стягнення решти вартості поставленого за договором обладнання в
сумі 37 200 грн.

Відповідно до норм ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, які були правильно застосовані до спірних
правовідносин судом першої інстанції, зобов"язання має бути виконано
належним чином, одностороння відмова від зобов"язання не допускається.

Оскільки договір поставки відповідає
всім вимогам чинного законодавства і не може бути визнаний неукладеним, умови
цього договору є обов"язковими для виконання обома сторонами.

Факт виконання Підприємцем
зобов"язань за договором поставки доводиться наявними у матеріалах справи
доказами. Також доведеним є і той факт, що Товариство у порушення умов договору
не провело з Підприємцем остаточний розрахунок за отриманий товар.

В зв"язку з викладеним судова
колегія вважає, що існування боргу Товариства перед Підприємцем доведене.

Також судова колегія погоджується і
з висновком місцевого суду про те, що стягненню з Товариства підлягають
суми  штрафу - 1 077 грн. 50 коп.,
пені  -                                        210
грн. 78 коп.,  та трьох відсотків
річних  - 37 грн. 19 коп., оскільки вони
нараховані відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України.

Таким чином,  судова колегія вважає правомірним задоволення
судом першої інстанції вимог за первісним позовом.

Також місцевим судом правомірно
вказано у оскарженому рішенні, що Товариство не довело факт поставки на його
адресу  Підприємцем неякісного
обладнання. Матеріали справи не містять доказів у підтвердження вимог
Товариства, не надано таких документів і апеляційному суду.

Тому судова колегія погоджується і
з  цими висновками господарського суду,
що викладені в оскарженому рішенні.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини  на які вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Заперечення Товариства у частині
того, що суд  першої інстанції не у
повному обсязі з'ясував при винесенні рішення обставини справи та безпідставно
вказав на необгрунтованість вимог за зустрічним позовом, апеляційний суд до
уваги не приймає, оскільки вони безпідставні.

Наявні у справі докази не доводять
того, що Товариство у встановленому законодавством порядку довело факт поставки
на його адресу неякісного обладнання. Також заявник апеляційної скарги не довів
те, що він належним чином виконав зобов'язання за договором поставки, не надано
таких доказів і апеляційному суду. Тому судова колегія  не вбачає підстав для задоволення зустрічних
позовних вимог.

Апеляційний суд також приходить до
висновку, що господарський суд
правомірно відмовив Товариству у задоволенні клопотання про призначення
експертизи, оскільки підстав для її призначення не було.

Що стосується інших заперечень
Товариства, то  на думку апеляційного
суду, вони є необгрунтованими, оскільки не спростовують правомірні висновки
суду першої інстанції, які викладені у оскарженому рішенні.

При перевірці рішення суду першої
інстанції, апеляційним судом також не було встановлено і порушення або
неправильного застосування норм процесуального права,  тому судова колегія приходить до висновку, що
рішення господарського суду Донецької області від 30.05.2007 року   скасуванню не підлягає по вищевикладеним
мотивам.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, - Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Рішення господарського суду
Донецької області від 30.05.2007 року по справі № 16/50 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Головуючий          О.А.
Скакун

Судді:          Т.М.
Колядко

С.В.
Мирошниченко

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4.
ДАГС

5. господарському суду