Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2007 р.                                                          Справа №5/308-07

Колегія суддів у складі:

головуючого-судді –Могилєвкіна Ю.О.,суддів Барбашової С.В., Плужник О.В.

при секретарі –Гудкової І.В.

за участю представників сторін:

прокурора –не з”явився

позивача – Мульського В.С.

відповідача –Кайнара В.Ф., Соколенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання військового прокурора Львівського гарнізону  (вх. № 2609С/3-7) на рішення господарського суду Сумської області від 25.06.2007 р. по справі    №5/308-07

за позовом –Військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Військової частини А 3870, м. Львів

до - Шосткинського казенного заводу "Імпульс", м. Шостка

про стягнення 56588,47 грн. ,-

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 56588 грн. 47 коп., в тому числі 53185,20 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок не повернення тари з під боєприпасів в кількості 2820 ящиків, які були передані йому відповідно договору від 20.06.06 р. № 29 та 3403,27 грн. пені за порушення строків повернення тари, передбаченої пунктом 5.3 договору.

Позивач подав доповнення до позовної заяви, в якому зменшив суму позовних вимог і просить повернути у військову частину отриману тару в кількості 2715 ящиків, сума яких складає 51204,90 грн. та стягнути суму нарахованої пені в розмірі 4708,68 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області (суддя Коваленко О.В.) по справі №5/308-07 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване з тих підстав, що відповідно до договору №29 від 20.06.06р., укладеного між сторонами, позивачем були надані послуги відповідачеві по переміщенню, перевантаженню та завантаженню боєприпасів та їх елементів, призначених для подальшої утилізації, цим договором п.2.3 передбачено повернення тари протягом двох місяців з дня передачі боєприпасів відповідачеві.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначив, що боєприпаси, що надходять з баз та арсеналів Міністерства оборони України для подальшої їх утилізації, мали знаходитись в належній та відремонтованій тарі, що повинна забезпечувати безпеку при навантажувально-розвантажувальних роботах та при транспортуванні боєприпасів, але тара була в неналежному стані.

Про неналежний стан тари відповідач повідомляв позивача листом, а також двічі направляв позивачу акти списання ящиків дерев’яних.

23.03.2007 Міністерство оборони України направило на адресу Відповідача лист за підписом т.в.о. директора Департаменту утилізації ракет і боєприпасів про намір представника в/ч А3870 перевірити та оглянути тару з метою організації відбору тари, придатної для подальшого використання, але, як зазначив відповідач, представник в/ч не з'явився.

12.04.2007 Міністерством оборони України було надіслано лист № 256/2/704, в якому допускається можливість списання тари на підприємстві.

Військовий прокурор Львівського гарнізону з рішенням суду першої інстанції не погоджується, подав апеляційне подання в якому просить його скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

В підтвердження доводів, викладених в апеляційному поданні, прокурор зазначає, що господарським судом Сумської області в порушення ст.ст.4-2, 4-3, 22 ГПК України справа по суті розглядалась за відсутності представників позивача та прокурора, не зважаючи на те, що представником позивача на адресу суду (про що зазначено в рішенні суду) було направлено клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв'язку з неможливістю з об'єктивних обставин бути присутнім при розгляді даної справи.

Прокурор вважає, що судом першої інстанції були взяті до уваги доводи тільки сторони відповідача, що є порушенням ст. 4-2, 4-3 ГПК України.

Так відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України "Договір є обов'язковим для виконання сторонами". В укладеному між сторонами Договорі № 29 від 20.06.06 року порядок і умови повернення тари були зазначені та узгоджені у п. 2.3, п. 12.9 вищезазначеного договору відповідно до яких замовник зобов'язаний повернути тару Виконавцю на протязі 2-х календарних місяців з дня завантаження боєприпасів на транспорт, за порушення строків повернення тари Замовник сплачує Виконавцю пеню за кожний день прострочки, розмір якої обчислюється від вартості відвантаженої тари з розрахунку облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, збільшеної в 2 рази. Відповідно до цих пунктів відповідач повинен був повернути тару за свій рахунок на адресу Позивача, що фактично підтверджено діями самого Відповідача, який повернув Позивачу 2997 ящ. на загальну суму 56523,42 гри., що фактично не досліджувалось судом першої інстанції..

Прокурор вказує на те, що тара є майном Міністерства оборони України і відповідно до п.2.3 Договору та наряду виданого військовою частиною А3870 (п.2 Примітки) підлягає поверненню у в/частину Л3870. Факти які зазначені в рішення суду першої інстанції про те, що при розвантажені, розкриті в містах утилізації та внутрішньозаводському переміщені боєприпасів значна кількість тари втратила свою технічну справність, деформувалась, та набула стану, що виключає можливість її подальшого транспортування, та в подальшому 2280 одиниць тари було переведено в V категорію, що підтверджуються Актами №1 від 04.09.2006 року та №2 від 27.09.2006 р., які були надіслані на адресу в/частини А3870 лише після звернення позивача до господарського суду Сумської області з позовною заявою, та не підтверджені Міністерством оборони. Також в порушення п. 7.8 вимог ОСТуВ 84-2015-82 (далі -ОСТ) відповідач зобов'язаний був повідомити Позивача про неналежний стан тари та запропонувати Позивачу направити свого представника для перевірки якості тари в 3 - денний термін, що не було виконано, а лист-повідомлення № 73/3/285 від 21.08.2006 року від 21.08.2006 року на який посилається відповідач на адресу Позивача не надходив. Повідомлення про стан тари надійшло на адресу Позивача 19.03.2007 року (вх. 213) у вигляді листа № 26/14-280 від 14.03.2007 року. Тому твердження відповідача та суду про те, що тара була списана у відповідності до діючого законодавства України не є обґрунтованим. Також не належне списання ящиків свідчить і те, що повідомлення про списання ящиків було направлено на адресу позивача відповідачем лише після звернення до господарського суду про зазначається в самому рішенні суду першої інстанції.

Також прокурор зазначає, що все майно в тому числі і тара було отримано зі складів в/частини А3870 представником ШКЗ "Імпульс" і зауважень з приводу якості та стану тари не було зазначено, тому слід прийти до висновку, як це зазначено в рішенні Господарського суду Сумської області від 25.06.2007 року по справі № 5/308-07, що тара набула стану , що виключає можливість її подальшого транспортування внаслідок розвантаження, розкриті в містах утилізації та внутрішньозаводському приміщені, тобто з вини відповідача.

Таким чином, на думку прокурора, в суді першої інстанції не були з'ясовані всі обставини, які мають значення для повного та об'єктивного розгляду справи по суті.

Відповідач в свою чергу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його в силі, а апеляційне подання без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх, юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі представників прокуратури та позивача є необґрунтованими, оскільки позивач надіслав до суду клопотання про перенесення розгляду справи, у зв’язку з тим, що його представник перебуватиме на розгляді іншої справи, проте доказів неможливості прибуття в судове засідання не надав, а прокурор взагалі не повідомив суд про неможливість прибуття у судове засідання.

В засідання судової колегії Харківського апеляційного Господарського суду прокурор присутність свого представника, також не забезпечив і, про причини неприбуття представника, суд не повідомив.

Присутній в засіданні представник Військової частини А 3870 - Тульський В.С. відповідних пояснень та доказів, щодо обґрунтованої неможливості присутності представника прокурора та сторони в інтересах, котрої був заявлений позов не надав. Також, зазначений представник не надав і відповідних доказів (документів) витребуваних місцевим господарським судом для вирішення спору.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог передбачених зазначеною статтею. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Жодних обставин які можуть бути підставою для скасування рішення прокурор не зазначив та відповідних доказів не надав.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку саме прокурор (позивач) повинен був довести суду та надати відповідні докази в підтвердження заявленого позову та його суми.

Судом першої інстанції в своєму рішенні правомірно зазначено, що прокурор та позивач не подали належних матеріалів в обґрунтування позовних вимог, а саме розрахунку суми позову та доказів його підтверджуючих, хоча ухвалою від 11.06.07р. суд зобов’язував прокурора та позивача подати ці документи. В апеляційний суд цих матеріалів також не надано.

Також, судом правомірно встановлено, що тара, в якій знаходились боєприпаси, була в неналежному стані. Цей факт підтверджується такими доказами : лист № 1053 к/10 від 17.05.07 Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів, який відповідно до наказу Державної комісії з питань оборонно-промислового комплексу України № 7 від 10.04.02, Наказів Міністерства промислової політики № 329 від 06.07.04 та № 163 від 12.05.05, є головною організацією з питань науково-технічного забезпечення робіт з виробництва вибухових речовин і боєприпасів та утилізації непридатних боєприпасів, а також здійснює обов'язки щодо конструкторсько-технологічного та нормативно-технічного забезпечення робіт з утилізації, а його директор відповідно до Розпорядження КМУ № 615-р від 27.12.01 є Генеральним конструктором із створення вибухових речовин та боєприпасів.

Але, при прийманні боєприпасів за Договором з утилізації, тара, в якій вони знаходились мала неналежну якість, ящики були гнилі та биті. Комісією за участю Представництва Замовника № 152 безпосередньо на транспорті було забраковано 435 ящиків, про що складено Акти прийому (за формою Ф4).

Про неналежний стан тари відповідач проінформував позивача шляхом направлення в його адресу листа-повідомлення № 73/3/285 від 21.08.2006р., але позивач ніяким чином не відреагував на зазначене повідомлення.

При розвантаженні, розкритті в містах утилізації та внутрішньозаводському переміщенні боєприпасів значна кількість тари остаточно втратила свою технічну справність, деформувалась, та набула стану, що виключає можливість її подальшого транспортування. 2280 одиниць тари було переведено в V категорію, що підтверджується Актами № 1 від 04.09.2006, № 2 від 27.09.2006, які були складені двосторонньою комісією за участю Представництва Замовника № 152, який має відповідні повноваження та здійснює виконання покладених на нього функцій у порядку, передбаченому Положенням про військові представництва на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженому постановою КМУ від 01.03.1999 №279. Тому, посилання прокурора на те, що вищезазначені акти були складені без участі представника позивача є безпідставні, оскільки в матеріалах справи є копії цих актів ( том 1, арк. 42-45).

Зазначені акти списання ящиків дерев'яних двічі були направлені в адресу Позивача, про що свідчать супровідні листи № 26/14-280 від 14.03.07, № 26/14-581 від 21.05.07.

23.03.2007 Міністерство оборони України направило на адресу Відповідача лист за підписом т.в.о. директора Департаменту утилізації ракет і боєприпасів про намір представника в/ч А3870 перевірити та оглянути тару з метою організації відбору тари, придатної для подальшого використання, але, як зазначив відповідач, представник в/ч не з'явився.

12.04.2007 Міністерством оборони України було надіслано лист № 256/2/704, в якому допускається можливість списання тари на підприємстві.

Крім того, як обґрунтовано зазначає скаржник у своєму відзиві на справу, згідно пункту 10.1. ОСТу В 84-2015-82 стягнення штрафу за неповернення тари проводиться на основі виписаного сертифікату. Відсутність сертифікату лишає можливості Позивача звертатися за стягненням санкцій.

Крім того, сертифікат є документом, в якому вказується ціна тари. Не надавши сертифікату Позивач не визначив вартість тари у відповідності до глави 21 Господарського кодексу України, не погоджував ціни з ШКЗ "Імпульс", або іншими повноважними органами державної влади.

На підставі викладеного, висновки, викладені в рішенні господарського суду Сумської області від 25.06.2007 року, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а доводи апелянта, з яких вони оспорюються  не можуть бути підставою для його  скасування.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103,  ст. 105 ГПК України, судова колегія, -

постановила:

Рішення господарського суду Сумської області від 25.06.2007 р. по справі № 5/308-07 залишити без змін, а апеляційне подання без задоволення.

Головуючий суддя                                                                Могилєвкін Ю.О.

cудді                                                                 Барбашова С.В.

Плужник О.В.

Повний текст постанови підписано 13.09.2007 р.