ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" серпня 2007 р.                                                                            Справа  № 14/193

за позовом         Мале приватне підприємство "Всеволод"

до відповідача    Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлобудінвест"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  ВАТ "Дрогобицьке автотранспортне підприємство - 14607"

про спонукання до укладення договору

Суддя  Марач В.В.

Представники:

Від позивача  :    не з"явився

Від відповідача : не з"явився

від третьої особи: не з"явився

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснена

СУТЬ  СПОРУ : Мале приватне підприємство "Всеволод" звернулося в господарський суд з позовною заявою в якій просить зобов'язати   відповідача   укласти   з   ним договір   купівлі-продажу  будинків, будівель споруд, що знаходяться по вул. Самбірській, З у м. Дрогобичі, а саме: клуб і кабінет ТБ, теплиця, теплотраса, ворота (5 штук),  автозаправочний   пункт, територія парку, склад з допоміжними виробничими приміщеннями, залізобетонний паркан, шиномонтажна дільниця,  кіоск металевий (2 штуки), профілакторій по ремонту ГАЗ-24, РАФ, вагон "Лісник", будівля допоміжних виробничих приміщень, механічна мийка, ремонтна майстерня,  їдальня, котельня, профілакторій, адмінкорпус і КТП.

Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним.

МПП «Всеволод» 05 лютого 2004 р. укладено попередній договір купівлі-продажу з ТзОВ «Житлобудінвест». Згідно п.3.1 вказаного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання до 31 грудня 2006р. укласти з Позивачем, договір купівлі-продажу будівель та споруд, які знаходяться по вул. Самбірській,3 у м. Дрогобичі, а саме: клуб і кабінет ТБ, теплиця, теплотраса, ворота (5 штук), автозаправочний пункт, територія парку, склад з допоміжними виробничими приміщеннями, залізобетонний паркан, шиномонтажна дільниця, кіоск металевий (2 штуки), профілакторій по ремонту ГАЗ-24, РАФ, вагон "Лісник", будівля допоміжних виробничих приміщень, механічна мийка, ремонтна майстерня, їдальня, котельня, профілакторій, адмінкорпус і КТП, які відповідач зобов'язувався придбати у ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" згідно укладеного між ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» та Відповідачем протоколу про наміри від 03.03.2003 р.

Загальна вартість договору становить 1 500 000,00 грн. При цьому Продавець стверджував, що предмет договору буде належати йому на праві власності. Як випливає з пункту 3.1.1 попереднього договору Продавець зобов'язувався укласти з Покупцем у строк до 31 грудня 2006р. договір купівлі-продажу вищевказаних будинків, будівель та споруд які знаходяться по вул. Самбірській,3 у м. Дрогобичі, а згідно пункту 3.2.1. попереднього договору Покупець зобов'язувався укласти такий договір купівлі-продажу у строк до 31 грудня 2006р.

Станом на 25 квітня 2007р. Товариством не отримано жодної оферти від Продавця щодо укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому на умовах, встановлених попереднім договором. Таким чином, уклавши попередній договір у відповідності до чинного законодавства та взявши на себе зобов'язання, визначені попереднім договором та законом Продавець не виконав умов попереднього договору, чим порушив права Товариства, як Покупця.

Позивач двічі підряд не скористався своїм правом на участь у розгляді справи, повноважного представника в судові засідання не направляв, про дату час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення №2788723 та №2823065.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, представник його в судове засідання не з"явився. До господарського суду повернулися ухвали про призначення справи до розгляду на 14 та 28 серпня, які направлялися на адресу відповідача вказану в позовні заяві та попередньому договорі від 05.02.2004 року, а саме: м.Рівне, вул. Павлюченко, 33 з відміткою органу зв"язку про те, що організація вибула.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 ГПК позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 N 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

За наваедних обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача та відзиву з його боку за наявними в справі матеріалами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ВАТ "Дрогобицьке автотранспортне підприємство - 14607" надала суду відзив на позов в якому вимог позивача не визнає, вважає його необгрунтованим та безпідставним і у відзиві наводить свої міркування стосовно безпідставності позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить підпис її  представника на ухвалі суду від 14.08.2007 року.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення предстаників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких грунтуються  їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

При цьому суд керувався наступним.

МПП «Всеволод» 05 лютого 2004 р. укладено попередній договір купівлі-продажу з ТзОВ «Житлобудінвест». Згідно п.3.1 вказаного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання до 31 грудня 2006р. укласти з Позивачем, договір купівлі-продажу будівель та споруд, які знаходяться по вул. Самбірській,3 у м. Дрогобичі, а саме: клуб і кабінет ТБ, теплиця, теплотраса, ворота (5 штук), автозаправочний пункт, територія парку, склад з допоміжними виробничими приміщеннями, залізобетонний паркан, шиномонтажна дільниця, кіоск металевий (2 штуки), профілакторій по ремонту ГАЗ-24, РАФ, вагон "Лісник", будівля допоміжних виробничих приміщень, механічна мийка, ремонтна майстерня, їдальня, котельня, профілакторій, адмінкорпус і КТП, які відповідач зобов'язувався придбати у ВАТ "Дрогобицьке АТП-14607" згідно укладеного між ВАТ «Дрогобицьке АТП-14607» та Відповідачем протоколу про наміри від 03.03.2003 р.

Загальна вартість договору становить 1 500 000,00 грн. При цьому Продавець стверджував, що предмет договору буде належати йому на праві власності. Як випливає з пункту 3.1.1 попереднього договору Продавець зобов'язувався укласти з Покупцем у строк до 31 грудня 2006р. договір купівлі-продажу вищевказаних будинків, будівель та споруд які знаходяться по вул. Самбірській,3 у м. Дрогобичі, а згідно пункту 3.2.1. попереднього договору Покупець зобов'язувався укласти такий договір купівлі-продажу у строк до 31 грудня 2006р.

Приймаючи до уваги те, що станом на 25 квітня 2007р. позивачем не отримано жодної оферти від Продавця (відповідача) щодо укладення договору купівлі-продажу позивач висуває вимогу про зобов"язання відповідача укласти договір в примусовому порядку.

Однак вимога позивача не грунтується на чинному законодавстві, що підтверджується наступним.

Відповідно до статей 182 Господарського кодексу України 635 Цивільного кодексу України за попереднім договором сторони зобов'язуються у певний строк (у певний термін) укласти договір на умовах, встановлених попереднім договором.

Зазначеними вище статтями ГК та ЦК встановлено, що зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до умов попереднього договору сторони зобов'язалися укласти основний договір до 31 грудня 2006 року, однак до вказаного строку основний договір укладено не було. Крім того, жодна із сторін до закінчення вказаного строку не надіслала другій стороні пропозицію про укладення основного договору та проект такого договору.

Таким чином зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором від 05.02.2004 року між ТзОВ "Житлобудінвест" та МПП "Всеволод" припинилося, а відтак відсутні правові підстави у примусовому його виконанні будь-якою із сторін попереднього договору.

Твердження позивача про те, що оферту про укладення основного договору мав направити відповідач є необгрунтованим з огляду на таке.

По-перше, ст.641 ЦК України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Однак позивач не скориствася правом надим йому вказаною статтею і не направив відповідачу оферту про укладення основного договору на підставі попереднього.

Крім того п.3 ст.182 Господарського кодексу України встановлено, що сторона попереднього договору має право вимагати укладення основного договору в судовому порядку тільки в тому разі, якщо друга сторона після одержання проекту договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору.

Однак як встановлено вище позивач не направляв товариству "Житлобудінвест" проекту основного договору, не отримував від останнього будь-яких відмов від укладення основного договору. Відтак у позивача не виникло право вимагати укладення основного договору в судовому порядку.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак всупереч наведеній статті позивач не довів належними доказами того, що відповідач ухилявся від укладення основного договору.

Крім того в неукладенні договору, передбаченого попереднім договором від 05.02.2004 року, укладеного між сторонами, наявна вина самого позивача, так як він не вчиняв дій, які б могли бути підставою для укладення основного договору, а саме не направляв відповідачу пропозицію стосовно укладення основного договору та проекту самого договору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Суддя                                                           Марач В.В.

підписано "31" серпня 2007 р.