ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2007 р.
справа № 20-7/291

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромсервис”

(99014, м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 9-А)

(99025, м. Севастополь, пр. Ген. Острякова, 17-20)

(99014, м. Севастополь, Камишове шосе, 15)

до відповідача:          Товариства з обмеженою відповідальністю „Будавтосинтез”

(99000, м. Севастополь, вул. Індустріальна, 18)

про          стягнення заборгованості в сумі 2061,50 грн.,

в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги зменшено до 1310,00 грн.

Суддя Ілюхіна Г.П.

Представники сторін:

від позивача:          - Васильченко Є.О., представник, довіреність б/н від 28.08.2007;

від відповідача:          - Гельвановський О.Г., директор, наказ № 17 від 03.10.2005,

Суть спору:

29.08.2007 (вх.№3072) Товариство з обмеженою відповідальністю „Укрпромсервис” звернулось до господарського суду м. Севастополя з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будавтосинтез” про стягнення заборгованості в сумі 2061,50 грн., з посиланням на статтю 193 Господарського кодексу України, статті 610, 642, 655 Цивільного кодексу України  (арк. с. 3-4).

Ухвалою суду від 30.08.2007 порушено провадження у справі (арк.с.1-2).

Позивач заявою (вх.№43614) в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив позовні вимоги у зв’язку зі сплатою відповідачем частини заборгованості в сумі 751,50 грн.  до порушення провадження по справі, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1310,00 грн. (арк.с.29).

Повноваження представника, який підписав  заяву про зменшення позовних вимог, перевірені.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги на підставі частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Зменшення позовних вимог є правом позивача і не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд визнав можливим задовольнити клопотання позивача та прийняти заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідач в відзиві на позов (вх.№43615) позовні вимоги в сумі 2061,50 грн. не визнав у зв’язку з тим, що відповідачем 01.06.2006, 27.07.2006, 26.09.2006 здійснена оплата заборгованості платіжними дорученнями №№ 81, 123, 163 на суму 88,00 грн., 300,50 грн., 363,00 грн., відповідно, про що відповідачем надані докази на загальну суму 751,50 грн. (арк.с.23-25, 28).

В клопотанні (вх.№ 43613) відповідач на залишок заборгованості просить в порядку пункту 6 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України надати розстрочку виконання рішення строком на 12 місяців у зв’язку з важким матеріальним станом підприємства, проти задоволення якого позивач не заперечує  (арк.с. 30).

В судовому засіданні оголошувалась перерва в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

З`ясовані наступні обставини:

05.01.2006, 19.01.2006 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2061,50 грн., що підтверджується накладними № УС-0000002, № УС-0000010,  № УС-0000117 на суму 1313,50 грн., 88,00 грн. та 660,00 грн., довіреностями від 05.01.2006 та 19.01.2006 ЯКК № 926914 та ЯКК № 926915 (арк.с.10, 11, 12).

01.06.2006, 27.07.2006, 26.09.2006 відповідач частково оплатив заборгованість в сумі 751,50 грн. платіжними дорученнями №№ 81, 123, 163 на суму 88,00 грн., 300,50 грн., 363,00 грн., відповідно (арк.с.23-25).

Згідно акту звірки, наданому позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 17.09.2007 складає 1310,00 грн. (арк.с. 19-21).

Спір виник у зв’язку з неоплатою відповідачем отриманого товару.

Правовідносини сторін регулюються статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 207, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення містяться в статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський   суд  приймає  тільки  ті  докази,  які  мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заборгованість підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Рішення приймається в порядку статей 22, 78 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими відповідач має право визнати позов повністю або частково; господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси; у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб судом не встановлено.

Таким чином, на час прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем складає 1310,00 грн., яка підлягає стягненню.

Все вищевикладене дає суду право для висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог в розмірі 1310,00 грн., суд вважає зазначені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати позивача на оплату державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд покладає на відповідача, відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених вимог.

Пунктом 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, вислухавши пояснення представників сторін, беручи до уваги тяжке фінансове положення відповідача, часткову оплату відповідачем заборгованості, думку представника позивача, який не заперечує проти задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду, вважає можливим задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Будавтосинтез” про надання розстрочки виконання рішення  суду строком на 12 місяців, починаючи з 04.10.2007 по 04.10.2008.

На підставі викладеного, керуючись статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 207, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 22, 33, 34, 44, 49, 77, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  суд,  –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СМК „Будавтосинтез”  (99000, м. Севастополь, вул. Індустріальна, 18, ідентифікаційний код 3342024, п/р № в СФ ВАТ АБ „Укргазбанк”, МФО 324797) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрпромсервис” (99014, м. Севастополь, Фіолентовське шосе, 9-А / 99014, м. Севастополь, Камишове шосе, 15, індивідуальний ідентифікаційний номер 30746911, п/р № 4051 в СФ ЗАТ КБ „ПриватБанк”, МФО 324935) заборгованість в сумі 1310,00 грн., державне мито в сумі 64,82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 74,99 грн.

Надати розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців, починаючи з 04.10.2007.

Стягнення заборгованості в сумі 1449,81 грн. провести в наступному порядку:

-          жовтень 2007 року –120,82 грн.;

-          листопад 2007 року –120,82 грн.;

-          грудень 2007 року –120,82 грн.;

-          січень 2007 року –120,82 грн.;

-          лютий 2007 року –120,82 грн.;

-          березень 2007 року –120,82 грн.;

-          квітень 2007 року –120,82 грн.;

-          травень 2007 року –120,82 грн.;

-          червень 2007 року –120,82 грн.;

-          липень 2008 року –120,82 грн.;

-          серпень 2007 року –120,82 грн.;

-          вересень 2007 року –120,79 грн.;

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                           Г.П. Ілюхіна

Рішення оформлено і підписано

в порядку статті 84 ГПК України

09.10.2007