ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"03" липня 2007 р.

Справа № 16/148-07-3817

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду складі:

Головуючого судді: Лавренюк
О.Т.

суддів: Савицького
Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання:
Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом:
ОСОБА_1., дов. НОМЕР_1 від 16.05.2007р.

від відповідача 1 за первісним
позовом: не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної
скарги був повідомлений належним чином

від відповідача 2 за первісним
позовом: ОСОБА_2., дов. НОМЕР_2 від 16.06.2007 р.

від 3-ої особи: ОСОБА_3.,
дов. НОМЕР_3 від 01.06.2007 р.

розглянувши апеляційну скаргу Управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради

на рішення господарського суду
Одеської області від 30.05.2007 р. (підписано 31.05.2007 р.)

по справі
№ 16/148-07-3817

за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до 1.
Одеської міської ради

2. Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради

про визнання
права власності

та за зустрічним позовом
Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради

до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

3-ті особи
на стороні позивача за зустрічним позовом, які не заявляють самостійних
вимог  на предмет спору:

1.
Одеська міська рада

2. Управління з питань охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради

про
зобов'язання провести перебудову

В С Т А Н О В
И Л А:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_4 (далі по тексту - СПД ОСОБА_4.) звернувся до
господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Одеської міської
ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про
визнання права власності на нежитлове приміщення першого поверху     (НОМЕР_6) та цокольного поверху, загальною
площею 189,9 кв.м., а також на не житлове приміщення підвалу (НОМЕР_5) площею
173,00 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач обґрунтовує
правомірністю набуття ним права власності на об'єкт нерухомого майна, яке
знаходилося в незадовільному стані та в процесі проведеного ремонту змінило
свої технічні показники.

Відповідач - Управління архітектури
та містобудування Одеської міської ради
заперечував проти заявлених вимог, посилаючись на проведення позивачем
реконструкції об'єкту нерухомості у порушення вимог діючого законодавства,
якими врегульовані питання проведення реконструкції об'єктів нерухомого майна,
та 24.05.2007 р. звернувся до господарського суду із зустрічними позовними
вимогами до СПД ОСОБА_4. про зобов'язання за власний рахунок провести
перебудову об'єктів самочинної реконструкції - нежитлове підвальне приміщення
(НОМЕР_5) та нежитлове приміщення першого поверху (НОМЕР_6), що розташовані у
будинку АДРЕСА_1 з метою приведення їх у попередній стан згідно з технічною
документацією, зареєстрованою КП “ОМБТІ та РОН”.

Відповідач - Одеська міська рада з
первісним позовом не згоден.

Представник управління з питань
охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради також підтримував
доводи відповідачів, посилаючись на неотримання позивачем дозволу управління на
проведення реконструкції об'єкту нерухомості.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 30.05.2007 р. по справі № 16/149-07-3817 (суддя Желєзна
С.П.) позов СПД ОСОБА_4. задоволено, в задоволені зустрічного позову
відмовлено. Рішення суду обґрунтовано тим, що первісним позивачем в належних
йому на праві власності приміщеннях була проведена реконструкція, а не
самовільне будівництво.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради
звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати,
прийняти нове рішення про відмову в задоволені первісного позову, позовні
вимоги Управління архітектури та містобудування задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

СПД ОСОБА_4. відзив на апеляційну
скаргу не надав, в судовому засіданні представник позивача просить рішення суду
залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Управління з питань
охорони об'єктів культурної спадщини Одеської міської ради підтримує апеляційну
скаргу з підстав того, що позивачем проведена реконструкція належного йому
нежитлового приміщення без необхідної дозвільної документації.

Представник Одеської міської ради в
судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений
належним чином (про що свідчить поштове повідомлення), про причини неявки суд
не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи колегія суддів встановила наступне:

12.04.2006 р. СПД ОСОБА_4. на
підставі договору купівлі-продажу, укладеного з приватним підприємством “Лідер”
було придбано у власність нежитлові приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 у літері “А” та
одноповерхової внутрішньодворової будівлі НОМЕР_4, загальною площею 457,7 кв.м,
у тому числі: нежитлові підвальні приміщення НОМЕР_5, які складаються з
нежитлових приміщень загальною площею 161,7 кв.м.; нежитлові приміщення першого
поверху НОМЕР_6, які складаються з нежитлових приміщень загальною площею 88,3
кв.м.; одноповерхова внутрішньодворова будівля НОМЕР_4, яка складається з
однієї нежитлової будівлі літ. “а”, загальною площею 117,2 кв.м.; нежитлові
цокольні приміщення НОМЕР_7, які складаються з нежитлових приміщень загальною
площею 90,5 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Згідно витягу з реєстру
прав власності  на нерухоме майно,
виданого КП “ОМБТІ та РОН” 19.05.2006 р. право власності позивача на вказані
об'єкти нерухомості було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивачем у
встановленому законом порядку було набуто право власності на вищеприведені
об'єкти нерухомого майна, у тому числі нежитлові приміщення першого поверху
НОМЕР_6, які складаються з нежитлових приміщень загальною площею 88,3 кв.м.;
нежитлові підвальні приміщення
НОМЕР_5, які складаються з нежитлових приміщень загальною площею 161,7
кв.м.; нежитлові цокольні приміщення НОМЕР_7, які складаються з нежитлових
приміщень загальною площею 90,5 кв.м.

Вищенаведені об'єкти нерухомого
майна були придбані у незадовільному стані, не придатному для використання, з
частковим руйнуванням внутрішніх перегородок, що свідчило про необхідність
термінового проведення ремонтних робіт.

З метою приведення придбаного за
договором купівлі-продажу від 12.04.2006 р. об'єкту нерухомого майна у
придатний для використання стан, на замовлення позивача СПД ОСОБА_5. (Державна
ліцензія НОМЕР_8) був розроблений проект реабілітації нежитлових приміщень
пам'ятника архітектури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому,
05.07.2006 р. науково-виробничим центром “Екострой” Одеського відділення
Інженерної Академії України були підготовлені матеріали до
ремонтно-реставраційних робіт пам'ятника архітектури та містобудування,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Як вбачається з матеріалів, розроблених
науково-виробничим центром “Екострой” Одеського відділення Інженерної Академії
України, придбані позивачем приміщення знаходилися у незадовільному технічному
стані з фізичним зносом 42%. Крім того, даним документом було зафіксовано, що в
результаті проведення попереднім власником спірного об'єкту нерухомості на
початок року ремонтних робіт у будівельних конструкціях будівлі будинку виникли
пошкодження, що вплинуло на необхідність термінового проведення позивачем
заходів по посиленню конструкцій, які дозволили запобігти подальшому розвитку
деформаційних процесів. Як вбачається з матеріалів справи, ремонтні роботи
нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, здійснювались
позивачем без дозвільних документів та узгодженого у встановленому законом
порядку проекту. При цьому, як вбачається з матеріалів справи,
будівельно-ремонтні роботи були здійснені позивачем лише на першому та
цокольному поверсі (НОМЕР_6, НОМЕР_7), загальною площею 178,8 кв.м., в
результаті чого площа даного об'єкту була збільшена до 189,9 кв.м. з
влаштуванням фасадного входу; а також у підвальних приміщеннях (НОМЕР_5),
загальною площею 161,7 кв.м., в результаті чого площа даного об'єкту склала 173
кв.м.

15.05.2007 р. науково-виробничим
центром „Екострой” Одеського відділення Інженерної Академії України було
проведено обстеження зазначеної будівлі, за результатами якого був складений
відповідний висновок. Згідно з технічним висновком про технічний стан основних
несучих конструкцій та конструкцій, що обгороджують частини підвалу та першого
поверху будівлі, якості виконання будівельних робіт та їх відповідність
проектних рішенням, спеціалізованою організацією був наданий позитивний
висновок про технічну можливість здачі до експлуатації об'єкта обстеження,
розташованого у частині підвалу та першого поверху фасадного флігеля.

Вважаючи, що відсутність належним
чином оформлених правовстановлюючих документів на реконструйований об'єкт
нерухомості не дозволяє позивачу, як власнику зазначеного об'єкту нерухомості,
у повному обсязі реалізувати повноваження щодо володіння, користування та
розпорядження належним йому майном, останній звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом про визнання за ним права власності на спірний
об'єкт нерухомості.

Статтею 49 Закону України “Про
власність” від 07.02.1991 р. № 697-ХХІІ (з наступними змінами та доповненнями),
передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Як вбачається з договору
купівлі-продажу від 12.04.2006 р. та витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно, виданого КП “ОМБТІ та РОН” 19.05.2006 р. позивачем у
встановленому законом порядку було набуто право власності на нежитлові
приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 у літері “А” та одноповерхову внутрішньодворову будівлю
НОМЕР_4, загальною площею 457,7 кв.м, у тому числі: нежитлові підвальні приміщення
НОМЕР_5, які складаються з нежитлових приміщень загальною площею 161,7 кв.м.;
нежитлові приміщення першого поверху НОМЕР_6, які складаються з нежитлових
приміщень загальною площею 88,3 кв.м.; одноповерхову внутрішньодворову будівлю
НОМЕР_4, яка складається з однієї нежитлової будівлі літ. “а”, загальною площею
117,2 кв.м.; нежитлові цокольні приміщення НОМЕР_7, які складаються з
нежитлових приміщень загальною площею 90,5 кв.м., розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому
майном та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Згідно ч. 1 ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених
законом.

Крім того, згідно ч. 1, 2 ст. 4
Закону України “Про власність” від 07.02.1991 р. № 697-ХХІІ (з наступними
змінами та доповненнями) встановлено, що власник на свій розсуд володіє,
користується та розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати
майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом,
діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і
користування іншим особам.

Положення статті 376 ЦК України
визначають поняття самочинного будівництва, як забудови на земельній
ділянці, яка не була належним чином відведена, або була відведена для іншого
цільового призначення, або будівництво здійснювалося без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і
правил.

Відповідно до наведених положень
статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено законодавцем як
забудова на земельній ділянці, тобто створення нового об'єкту будівництва.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем була здійснена лише
реконструкція вже існуючого об'єкту нерухомого майна, розташованого у будинку
АДРЕСА_1, який належить останньому на праві власності. Приймаючи до уваги те,
що законодавцем розрізняються поняття будівництва та реконструкції,
господарський суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо
відсутності підстав для визнання реконструйованого об'єкту нерухомості,
розташованого у будинку АДРЕСА_1, самочинним будівництвом.

Крім того, відповідно до технічного
висновку науково-виробничого центру “Екострой” Одеського відділення Інженерної
Академії України від 15.05.2007 р. про технічний стан основних несучих
конструкцій та конструкцій, що обгороджують частини підвалу та першого поверху
будівлі, якості виконання будівельних робіт та їх відповідність їх проектних
рішенням було встановлено виконання будівельно-монтажних робіт у відповідності
з діючими будівельними нормами та правилами, в тому числі СНіП 3.03.01-87
“Несущие и ограждающие конструкции”, та зазначено, що об'єкт може бути
прийнятим до експлуатації.

Відповідно до вимог п. 3.2
Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. N 127 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 р. за N 582/5773, з
послідуючими змінами та доповненнями, до самочинного будівництва не належать у
квартирах - перепланування, не пов'язані зі змінами (збільшення чи зменшення)
житлової або допоміжної площ, без порушення несучих конструкцій;
збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор,
знесення печей, камінів та грубок, засклення балконів, лоджій, улаштування дверних
прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; перестановка в межах призначених
приміщень, обладнання; поточний ремонт будівель та споруд без змін призначення
приміщень та заміна матеріалів стін будівель без збільшення розміру фундаменту
чи поверхні (допустиме відхилення площі 5%).

Тобто, збільшення житлової чи
допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, не є самочинним
будівництвом, та на думку суду, з якою погоджується колегія суддів, приведена
правова норма підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
крім влаштування фасадного входу, всі інші роботи, які були проведені
позивачем, пов'язані із демонтажем вже зруйнованих не несучих перегородок та
приведенням об'єкту нерухомого майна у задовільний технічний стан. Будь-яких
інших робіт позивачем не проводилося. При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, будівельно-ремонтні роботи були здійснені позивачем лише на першому та
цокольному поверсі (НОМЕР_6, НОМЕР_7), загальною площею 178,8 кв.м., в
результаті чого площа даного об'єкту (за рахунок демонтування перегородок) була
збільшена до 189,9 кв.м.; а також у підвальних приміщеннях (НОМЕР_5), загальною
площею 161,7 кв.м., в результаті чого площа даного об'єкту (за рахунок
демонтування перегородок) склала 173,00 кв.м. Саме на зазначені об'єкти з
урахуванням площі, яка була незначно збільшена в результаті проведення
ремонтних робіт і просить визнати право власності СПД ОСОБА_4.

Засадами чинного Цивільного кодексу
України в редакції від 16.01.2003 р. передбачено, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України від 16.01.2003 р.).

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, у тому числі,
визнання незаконними рішення, дій бездіяльності органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений законом (ст. 16 ЦК України від 16.01.2003р.).

Відповідно до положень ст. 328 ЦК
України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом
зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Статтею 49 Закону України “Про
власність” від 07.02.1991 р. № 697-ХХІІ (з наступними змінами та доповненнями),
передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде
встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 4
зазначеного Закону встановлено, що власник на свій розсуд володіє, користується
та розпоряджається належним йому майном та має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення
господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати
його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1, 3 ст. 48 Закону
України “Про власність” від 07.02.1991 р.
№ 697-ХХІІ (з наступними змінами та доповненнями) Україна законодавчо
забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту
права власності. Захист права власності здійснюється, у тому числі,
господарським судом.

Приймаючи до уваги ті обставини, що
позивачем було правомірно набуто право власності на нежитлові приміщення
ІНФОРМАЦІЯ_1 у літері “А” та одноповерхову внутрішньодворову будівлю НОМЕР_4,
загальною площею 457,70 кв.м, у тому числі: нежитлові підвальні приміщення
НОМЕР_5, які складаються з нежитлових приміщень загальною площею 161,70 кв.м.;
нежитлові приміщення першого поверху НОМЕР_6, які складаються з нежитлових
приміщень загальною площею 88,30 кв.м.; одноповерхова внутрішньодворова будівля
НОМЕР_4, яка складається з однієї нежитлової будівлі літ. “а”, загальною площею
117,20 кв.м.; нежитлові цокольні приміщення НОМЕР_7, які складаються з
нежитлових приміщень загальною площею 90,50 кв.м., розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, та реконструкція зазначеного об'єкту нерухомості здійснена СПД
ОСОБА_4. в межах реалізації його повноважень як власника зазначеного майна, що
позивачем при здійсненні реконструкції приведених вище об'єктів була незначно
збільшена їх внутрішня площа та влаштований фасадний вхід, що при здійсненні
реконструкції відсутні порушення будівельних правил та норм, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових  підстав для задоволення позовних вимог СПД
ОСОБА_4. про визнання за ним права власності на нежитлові приміщення першого та
цокольного поверхів (НОМЕР_6, НОМЕР_7), загальною площею 189,90 кв.м., та не
житлові підвальні приміщення (НОМЕР_5), загальною площею 173,00 кв.м.,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Проведення ремонтних робіт без
дозвільних документів та узгодженого проекту підтверджено матеріалами справи.
Однак, враховуючи висновки, до яких дійшов суд в процесі розгляду позовних
вимог СПД ОСОБА_4., необхідність та правомірність визнання за ним права
власності на нежитлові приміщення першого та цокольного поверхів (НОМЕР_6,
НОМЕР_7), загальною площею 189,90 кв.м., та нежитлові підвальні приміщення
(НОМЕР_5), загальною площею 173,00 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1,
господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги про
зобов'язання провести перебудову самочинної реконструкції не підлягають
задоволенню.

Крім того, вимоги про зобов'язання
СПД ОСОБА_4. провести перебудову об'єктів самочинної реконструкції - нежитлових
підвальних приміщень (НОМЕР_5) та нежитлових приміщень першого поверху
(НОМЕР_6), що розташовані у будинку АДРЕСА_1 з метою приведення їх у попередній
стан згідно з технічною документацією, зареєстрованою КП “ОМБТІ та РОН” не
містять конкретних дій, які повинен здійснити підприємець, у який попередній
стан повинен привести приміщення (поновити існуючі до реконструкції пошкодження,
знести укріплення несучих конструкцій чи інше), який попередній стан існував у
спірного об'єкта та яку технічну документацію має на увазі відповідач.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволені
зустрічного позову управління архітектури та містобудування Одеської міської
ради про зобов'язання СПД ОСОБА_4. провести перебудову об'єктів самочинної
реконструкції - нежитлових підвальних приміщень (НОМЕР_5) та нежитлових
приміщень першого поверху (НОМЕР_6), що розташовані у будинку АДРЕСА_1 з метою
приведення їх у попередній стан згідно з технічною документацією,
зареєстрованою КП “ОМБТІ та РОН”.

Враховуючи наведене та оцінюючи
фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що господарський суд першої
інстанції, при винесенні оскарженого рішення, всебічно дослідив матеріали
справи та обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог Управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради, а тому підстав для
скасування зазначеного рішення не має.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та
вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись
ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Рішення господарського суду
Одеської області від 30.05.2007 р. по справі № 16/148-07-3817 залишити без
змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя
О.Т. Лавренюк

Суддя
Я.Ф.
Савицький

Суддя
Т.Я. Гладишева