СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

13 серпня 2007 року
Справа № 2-22/1307-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Котлярової О.Л.,

суддів                                                                      Лисенко В.А.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача: Грушевська Н.В., довіреність № 4737/09-5 від 02.10.2006,

відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Феодосійського казенного оптичного заводу на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Яковлєв С.В.) від 29 травня 2007 року по справі № 2-22/1307-2007А

за позовом           Управління Пенсійного фонду України у місті Феодосії Автономної Республіки Крим (вул. Українська, 44,Феодосія,98100)

до           Феодосійського казенного оптичного заводу (вул. Московська, 11, Феодосія, 98100)

про стягнення  1785070,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у м. Феодосії Автономної Республіки Крим звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про  стягнення з Феодосійського казенного оптичного заводу заборгованості у розмірі 1.785.070,04 грн., яка сталася через  невиконання підприємством вимог щодо нарахування та сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  та  витрат на виплату і доставку  пільгових пенсій.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 травня 2007 року справу роз’єднано, позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в місті Феодосії про стягнення з Феодосійського казенного оптичного заводу  71.045,37 грн. виділено в окрему адміністративну справу № 2-22/7582-2007А у зв’язку з оскарженням відповідачем рішення про застосування цієї суми.

Також іншою ухвалою від 29 травня 2007 року у зв’язку з відмовою  позивача від позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних затрат, пов’язаних з доставкою та виплатою пільгових  пенсій за період часу з червня по листопад 2005 року, лютий 2006 року у сумі 46.279,65 грн.,  позов у цій частині залишено без розгляду.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 травня 2007 року (суддя Яковлєв С.В.) у справі № 2-22/1307-2007А  позов задоволено. З Феодосійського казенного оптичного заводу  на користь Управління Пенсійного фонду України у м. Феодосії стягнуто 1.667.745,02 грн., у тому числі 1.328.597,69 грн. заборгованості по сплаті страхових внесків, 173.029,27 грн. заборгованості по сплаті штрафних санкцій,107.748,63 грн. –пені, 58.369,43 грн. заборгованості з відшкодування  витрат на доставку та виплату пільгових пенсій за списками № 1 і № 2.

Постанова мотивована тим, що  відповідач у добровільному порядку не виконував встановлений законом обов’язок щодо сплати страхових внесків та  витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,  заборгованість з яких є узгодженою, у зв’язку з чим позивачем були застосовані штрафні санкції та пеня.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову  скасувати,  справу направити на новий розгляд до господарського суду, вважаючи  постанову  прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з’ясуванні  обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує лише на порушення  судом норм процесуального права, яке  на думку скаржника  сталося тому, що судом першої інстанції не було розглянуто його клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з несвоєчасним отриманням судової повістки,  не перевірені доводи відзиву, не вирішено питання про  необхідність чи ні призначення експертизи.

Заперечення на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник позивача не погодилася з доводами апеляційної скарги, вважаючи постанову суду законною та обгрунтованою

Відповідач не скористався наданим правом на участь у розгляді апеляційної скарги, по час та місце розгляду повідомлений належним чином (отримав повістку 7 серпня 2007 року), про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, а також те, що явка у судове засідання це право, а не обов’язок сторін,  неприбуття у судове засідання  не перешкоджає розгляду справи, судова колегія ухвалила розглянути справу без участі представника відповідача.

Розглянувши справу в порядку статей 195, 196 Кодексу адміністративного  судочинства України, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з’ясування судом першої інстанції обставин справи та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія  вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 9 липня 2003 року. Згідно преамбулі цей закон розроблений  відповідно  до Конституції  України    та  Основ    законодавства    України   про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає  принципи,  засади  і  механізми  функціонування  системи загальнообов'язкового    державного пенсійного страхування, призначення,  перерахунку  і  виплати  пенсій,  надання соціальних послуг  з  коштів  Пенсійного  фонду,  що  формуються  за  рахунок страхових   внесків   роботодавців,  бюджетних  та  інших  джерел, передбачених цим  Законом,  а  також  регулює  порядок  формування Накопичувального  пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів  страхування  довічних  пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону страхові внески –це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше, а також кошти, сплачені на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування згідно цього Закону.

Виключно Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначається порядок   нарахування,  обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до  пункту  1 статті 14, частини 1 статті 15 платниками страхових внесків, які  зобов’язані нараховувати, обчислювати і  сплачувати  в   установлені строки та в повному обсязі страхові внески є роботодавці.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що   страхові  внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який  справляється  на   всій   території   України   в   порядку, встановленому цим Законом. Вони не включаються до складу податків,  інших обов'язкових платежів,  що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач  не виконував обов’язку щодо сплати страхових внесків, у зв’язку з чим склалася заборгованість у сумі 1.328.597,69 грн.

Ця сума була узгодження Управлінням Пенсійного фонду України у м. Феодосії шляхом направлення на адресу відповідача відповідних вимог:

-№709 від 5 липня 2005 року  на суму 48.591,66 грн.,

-№861 від 4 серпня 2005 року  на суму 64.160,81 грн.,

-№937  від 5 вересня 2005 року на суму 61.393,74 грн.,

-№1079  від 4 жовтня 2005 року на суму 77.354,37 грн.,

-№ 1250  від 3 листопада 2005 року на суму 73.046,38 грн.,

-№ 1321  від 2 грудня 2005 року на суму 77.371,32 грн.,

-№ 27 від  4 січня 2006 року  на суму 56.759, 99 грн.,

-№ 131 від  2 лютого 2006 року  на суму 76.432,34 грн.,

-№292  від 6 березня 2006 року на суму 79.752,84 грн.,

-№ 401 від 4 квітня 2006 року на суму 86.678,39 грн.,

-№1074  від 5 травня 2006 року на суму 84.391,64 грн.,

-№ 1115  від 5 червня 2006 року на суму 81.384,98 грн.,

-№ 1243  6 липня 2006 року на суму 64.395,53 грн.,

-№ 1422 від 3 серпня 2006 року  на суму 51392,16 грн.,

- № 1568 від 5 вересня 2006 року на суму 82.617,11 грн.,

-№ 1624  від 5 жовтня 2006 року на суму 73.843, 74 грн.,

- № 1724 від 2 листопада 2006 року на суму 68.866,03 грн.,

-№ 1814  від 5 грудня 2006 року на суму 76.873,73 грн.

Вказані вимоги були отримані відповідачем, про що суду надані поштові повідомлення, однак до теперішнього часу заборгованість у сумі 1.328.597,69 грн. відповідачем не погашена.

У зв’язку з несплатою страхових внесків, до відповідача  за рішеннями Управління Пенсійного фонду України у м. Феодосії були застосовані штрафні санкції:

- № 221 від 10 березня 2005 року  у сумі 65.392,62 грн.,

-№667 від 4 серпня 2005 року  у сумі 9.890 грн.,

-№ 11 від 17 січня 2006 року у сумі 57 грн.,

-№12 від 17 січня 2006 року у сумі 2.113,64 грн.,

-№ 21 від 24 січня 2006 року у сумі 114,37 грн.,

-№244 від 5 травня 2006 року у сумі 67.294,45 грн.,

-№ 854 від 14 серпня 2006 року у сумі 54,64 грн.,

-№ 855 від 14 серпня 2006 року у сумі 1.077,78 грн.,

-№ 856 від 14 серпня 2006 року у сумі 31,80 грн.,

-№ 1467 від 5 грудня 2006 року у сумі 27.002,47 грн.,

усього на суму 173.029,27 грн.

З матеріалів справи слідує, що вказані рішення не оскаржувалися  відповідачем ні в адміністративному, ні у судовому порядку,  тобто є чинними, однак застосовані за ними  штрафні санкції відповідачем у добровільному порядку не сплачені.

За рішеннями  № 221 від 10 березня 2005 року,   №667 від 4 серпня 2005 року, №244 від 5 травня 2006 року, № 1467 від 5 грудня 2006 року  до відповідача також була застосована пеня усього на суму 107.971,63 грн., з якої відповідач перерахував 222,99 грн.. Несплаченою залишилася пеня у сумі 107.748,63 грн.

Враховуючи це, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1.328.597,69 грн. заборгованості зі сплати страхових внесків, 173.029,27 грн. заборгованості по штрафним санкціям і 107.748,63 –пені.

Відповідно до  частини 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 за № 21-1,  на підприємства покладений обов’язок з відшкодування  витрат  Пенсійного фонду на виплату  та  доставку  пенсій,  призначених  на  пільгових  умовах, в частині пенсій, нарахованих відповідно до пункту „а”, пунктів „б” –„и” статті 13 Закону України „ Про пенсійне забезпечення” у 100%  розмірі.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що розмір сум, які підлягають відшкодуванню на поточний рік, визначаються органами Пенсійного фонду України щорічно в повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Як слідує з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Феодосії на адресу відповідача направлялись розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій:

1. відповідно до підпункту а, статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” (список № 1):

-за грудень 2005 року у сумі 454,95 грн.,

-січень 2006 року  -500,59 грн.,

-березень 2006 року –524,30 грн.,

-квітень 2006 року –534,56 грн.,

-травень  2006 року –534, 56 грн.,

-червень 2006 року  - 534,56 грн.,

-липень 2006 року –539,83 грн.,

-вересень 2006 року –539,83 грн.,

-жовтень 2006 року –457,57 грн.,

-листопад 2006 року –457,57 грн.,

-грудень 2006 року –457,57 грн., всього на суму 6.075,72 грн.,

2. відповідно до пункту б статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення” (список № 2):

-за грудень 2005 року у сумі 3.928,33 грн.,

-січень 2006 року  -5.220,52 грн.,

-березень 2006 року –4.295,45 грн.,

-квітень 2006 року –4.158,24 грн.,

-травень  2006 року –4.001,70 грн.,

-червень 2006 року  - 4.001,70 грн.,

-липень 2006 року –29.215,91 грн.,

-серпень 2006 року –3.854,41 грн.,

-вересень 2006 року –3.854,41 грн.,

-жовтень 2006 року –3.922,53 грн.,

-листопад 2006 року –3.922,53 грн.,

-грудень 2006 року –3.922,53 грн., всього на суму 52.293,71 грн.,

Розрахунки були отримані відповідачем, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями,  у зв’язку з чим сума  заборгованості 58.369,43 грн. є узгодженою, однак у добровільному порядку не сплаченою. Відповідач не надав суду доказів спростовующих вказані вище доводи.

Відповідно до пункту 6.9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України не сплачені та/або несвоєчасно сплачені суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, зазначених в абзаці другому пункту 6.1 цієї Інструкції, стягуються з нарахуванням пені та штрафних санкцій  згідно з Законом України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними  цільовими фондами”.

Апеляційна інстанція не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про невирішення судом першої інстанції питання щодо проведення судово-бухгалтерської експертизи, що  на думку відповідача є порушенням з боку суду норм процесуального права, так як відповідач клопотання про проведення експертизи не заявляв, питання для експерта не ставив, а вказання  у відзиві на позов на наявність між ним і позивачем розбіжностей  у даних відносно заборгованості не є підставою для  призначення експертизи.  Крім цього, суд першої інстанції рішення приймав на підставі документів (вимог,  рішень та розрахунків), які відповідачем не оскаржувалися, є чинними,  у зв’язку з чим вважається, що відповідач згоден з вказаними у них сумами.

Не є порушенням судом першої інстанції норм процесуального права незадоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, так як відповідно до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття  у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а відкладення  розгляду це право, а не обов’язок суду.

Допущення судом першої інстанції описки при складанні повного тексту постанови, а саме вказання на відсутність відзиву на позов при його наявності, не є підставою для скасування судового рішення і може бути усунена судом першої інстанції в порядку, що передбачений статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що постанова судом першої інстанції прийнята  без порушенням норм  матеріального та процесуального права, при повному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у постанові, відповідають обставинам справи, інших підстав для зміни (скасування) судового рішення не має.

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Феодосійського казенного оптичного заводу залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 29 травня 2007 року у справі № 2-22/1307-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.Л. Котлярова

Судді                                                                      В.А. Лисенко

М.І. Ткаченко