ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2007 р.                Справа № АС-53/210-07

вх. № 7062/1-53

Суддя господарського суду Харківської області Прохоров С.А.

за участю секретаря судового засідання Рудяк Т.О.

представників сторін :

позивача - Логвінов О.Б. за дор.

1-го відповідача - ОСОБА_2 за дор.

2-го відповідача - не з"явився

по справі за позовом
Вовчанська МДПІ Харківської обл., м. Вовчанськ

до  1. СПДФО ОСОБА_1, м.
Вовчанськ

2. ПП "Будпромсервіс", м. Київ

про визнання недійсним договору та господарських зобов'язань,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Вовчанська МДПІ Харківської обл., звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому просить суд визнати недійсними угоду та
господарське зобов'язання між СПД ФО ОСОБА_1 та ПП "Будпромсервіс" як
такі, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і
суспільства на підставі ст. 207 ГК України та застосувати до оскаржуваної угоди
та господарського зобов'язання наслідки, передбачені ст. 208 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні надав до суду
заперечення на відзив на позовну заяву, в якому підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник першого відповідача в судовому засіданні проти позову
заперечує в повному обсязі та просить суд в задоволенні позову відмовити з
мотивів викладених у відзиві на позовну.

Представник другого відповідача в призначене судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про
причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення уповноважених представників позивача та
першого відповідача, дослідивши надані до матеріалів справи документи,
встановив наступне.

На податковому обліку у Вовчанській МДПІ перебуває СПД ФО ОСОБА_1,
яка здійснює підприємницьку діяльність на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію № 655 від 09.04.1997 року, виданого Вовчанською районною державною
адміністрацією.

В ході здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю
першого вдповідача 03.03.2007 року позивачем було проведено відповідну
перевірку дотримання податкового законодавства зазначеним підприємцем, за
результатами якої складено акт № 176/17- від 03.03.207 року. При
перевірці було встановлено, що у квітні 2004 року першим відповідачем було
отримано від другого відповідача згідно угоди на умовах купівлі-продажу
будівельні матеріали і прилади в асортименті відповідно видаткової накладної №
17 від 26.04.2004 року на суму 106800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 17800,00 грн.) На
данну поставку другим відповідачем виписані податкові накладні від 26.04.2004
року № 7 на суму 48687,12 (в т.ч. ПДВ 8114,52 грн. та № 8 на суму 58112,88 грн.
(в т.ч. ПДВ 9685,48 грн.)

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 207, ст.
208 Господарського кодексу України та стверджує, що угоду та господарське
зобов'язання щодо поставки на користь ФО-П ОСОБА_1 будівельних матеріалів та
інших товарів будівельного призначення на суму 106800,00 грн. вчинено з метою,
яка суперечить інтересам держави і суспільства. Як зазначає позивач, згідно
відомостей отриманих від ДПІ у Голосіївському р-ні м. Києва, де перебуває на
податковому обліку 2-й відповідач, рішенням Голосіївського районного суду м.
Києва від 13.02.2004 року визнано недійсним Статут підприємства ПП
"Будпромсервіс", зареєстрований Голосієвською районною адміністрацією
у м.Києві 09.01.2003 року з часу його реєстрації та свідоцтво платника  ПДВ №НОМЕР_1 від 04.02.2003 року з дати його
видачі. З урахуванням викладеного позивач вважає, що у 2004 році ПП "Будпромсервіс"
заздалегідь мало на меті уникнути сплати відповідних податків.

Однак, кк встановлено судом під час розгляду справи, між першим та
другим відповідачем було здійснено господарську операцію щодо купівлі-продажу
певних будівельних матеріалів та інших товарів будівельного призначення на суму
106800,00 грн. Метою зазначеної операції був перехід права власності на вказані
товари від ПП „Будпромсервіс" до ФО-П ОСОБА_1 за обумовлену сторонами
плату. Отримані ФО-П ОСОБА_1 товари були використані нею у подальшій
господарській (торгівельній) діяльності з відповідною сплатою податків. Позивач
стверджує, що укладена спірна угода та уся діяльність ПП„Будпромсервіс"
спрямована на ухилення від сплати податків. Проте, як вбачається, метою спірної
угоди є перехід права власності на певні товари. При цьому позивачем не надано
доказів того, що при укладанні спірної угоди її учасниками були порушені
законні інтереси держави і суспільства. Крім того, „ухилення від сплати
податків", визначено виключно ст. 212 КК України, факт ухилення від сплати
податків може встановлюватись винятково у порядку кримінального судочинства і
тому суперечність інтересам держави діяльності ПП „Будпромсервіс" має
підтверджуватись вироком суду. Позивачем не доведено фактів виконання рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 13.02.2004 року і виключення другого
відповідача з державного реєстру.

Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість №
НОМЕР_1, видане 04.02.2003 року платнику ПП „Будпромсервіс" було
анульовано 12.05.2004 року (згідно акта № 414/19-4013-1, затвердженого
начальником ДПІ у Голосіївському районі м. Києва 12.05.2004 року). Податкові
накладні №№ 7 та 8 на загальну суму 106800,00 грн. за спірною угодою були
виписані 26.04.2004 року, тобто на час дії Свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість ПП „Будпромсервіс".

Окрім цього, суд погоджується з позицією 1-го відповідача та
вважає за необхідне відмітити, що санкції, встановлені ч. 1 ст. 208
Господарського кодексу України, не можуть застосовуватися за сам факт несплати
податків, зборів (обов'язкових платежів) однією із сторін договору. За таких
обставин правопорушенням є несплата податків, а не вчинення правочину. Для
застосування таких санкцій необхідною умовою є наявність умислу на укладення
угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Оскільки санкції, передбачені вказаною правовою нормою, є конфіскаційними,
стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення
господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими
як такі, що відповідають визначенню ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу
України. З огляду на це такі санкції можуть застосовуватися лише протягом
строків, встановлених ст. 250 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що спірна угода не є такою, що
суперечить інтересам держави і суспільства, а отже не підлягає визнанню її
недійсною. З урахуванням викладеного суд також не має підстав для застосування
до спірної угоди наслідків, передбачених ст. 208 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України
судовий збір з відповідачів не стягується.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 17, 79, 94, 160- 163  Кодексу адміністративного судочинства України
, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Сторони а також інші особи, які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив про їхні права, свободи,
інтереси чи обов*язки мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову
суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження поставнови через суд першої інстанції
спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня
виготовлення повного тексту постанови. Апеляційна скарга подається через суд
першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляціної
інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 11.09.2007 року о
16:00.

Суддя
Прохоров С.А.