Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 35/618-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., суддя Білоконь Н.Д. , суддя Фоміна В.О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Боледзюка В.М., довіреність  без номеру від 22.02.2005 р.

відповідача - Коваля О.М., довіреність без номеру від 10.04.2006 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  у приміщенні  Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 2064 Х/1-14) на рішення господарського суду Харківської області від 30.05.07 у справі № 35/618-06

за позовом Харківського державного фармацевтичного підприємства "Здоров"я народу" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром", м. Харків

до  товариства з обмеженою відповідальністю "Магік", м. Харків

про визнання договору оренди недійсним.

встановила:

Харківське державне фармацевтичне підприємство "Здоров"я народу" державної акціонерної компанії "Укрмедпром" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до  товариства з обмеженою відповідальністю "Магік" про визнання  недійсним укладеного між сторонами договору  оренди № 3 від 22.09.2003 р.

Рішенням господарського суду  Харківської області  від 30.05.2007 р. у  справі  №  35/618-06 (суддя  Светличний Ю.В.) в  задоволенні  позову відмовлено на підставі статті 257 Цивільного кодексу України у зв"язку з пропущенням позивачем строку позовної давності на звернення до суду  за захистом  свого порушеного права

Позивач із зазначеним рішенням господарського суду  першої інстанції не  погодився, звернувся  до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в  якій, посилаючись на порушення  норм  матеріального права, просить рішення  скасувати та  прийняти нове  рішення, яким  позов  задовольнити.

Відповідач  проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення-без змін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

22.09.2003 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Магік", орендодавцем,  та Харківським фармацевтичним підприємством "Здоров"я народу", орендарем було укладено договір оренди № 3, відповідно  до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у  тимчасове  платне  володіння та користування строком до 30.09.2004 р. цілісний майновий комплекс - нежитлові приміщення літ. "L-2" і "N-3", (окрім приміщення А1, зазначеного  на плані, який є додатком до договору), що розташований за  адресою:м. Харків вул. Мельникова, 41, а також обладнання та офісну техніку, склад та вартість яких визначені згідно з актом  експертної оцінки та  передаточного балансу зазначеного підприємства, складеного на 01.08.2003 р.

Додатковою угодою № 1 від 25.09.2003 р.  до  договору  оренди № 3 від 22.09.2003 р. сторони продовжили строк  його дії  до  31.12.2004 р.

Позивач просив місцевий господарський суд визнати зазначений  договір недійсним у зв"язку з тим, що він не відповідає вимогам закону, а  саме вказує на те, що: об"єкт спірного договору одночасно є об"єктом іншого укладеного між сторонами договору оренди № 1314 від 05.12.2002 р., а тому  сторони не досягли згоди  щодо об"єкту оренди; розмір орендної плати розрахований без застосування Методики розрахунку та порядку використання орендної плати за  оренду державного та комунального майна, затвердженої постановою Кабінету МІністрів України від 04.10.1995 р. № 786., а тому не досягнуто згоди щодо орендної плати; умовами спірного договору не передбачено  порядок відновлення орендованого майна.

Місцевий господарський  суд в  якості  підстав для відмови у  позові  послався  на те, що з урахуванням моменту укладення  спірного договору 22.09.2003 р.  позивачем було пропущено встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний  строк  позовної давності, який  закінчився  22.09.2006 р.

Колегія суддів з таким висновком  місцевого господарського суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність-це строк, у  межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та  інтересу. Відповідно до частин четвертої та п"ятої статті 267 Цивільного кодексу України сплив  позовної давності, про застосуванння якої заявлено стороною у  спорі, є підставою для відмови у позові, але якщо суд визнає поважними причини пропущення  позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно  зі статтею 257 Цивільного кодексу України  загальна  позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 Цивільного кодексу України передбачено, що  перебіг  позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або  могла довідатися  про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Надаючи юридичну оцінку орендним правовідносинам, що склалися  між позивачем та відповідачем, колегія суддів звертає увагу, що 05.12.2002 р. між сторонами було укладено договір  оренди цілісного  майнового комплексу № 1314 зі строком  дії до 31.12.2007 р., а  22.09.2003 р. між сторонами було укладено договір № 3 оренди цілісного майнового комплексу,  транспортних засобів, обладнання та офісної техніки зі строком  дії до  30.12.2004 р. з урахуванням укладеної 25.09.2003 р. додаткової угоди до договору оренди № 3  від 22.09.2003 р.

Правова оцінка договору оренди № 1314 від 05.12.2002 р. надана в рішенні  господарського суду Харківської області від 03.08.2005 р. у  справі №  44/86, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду  від 06.09.2005 р. та постановою  Вищого господарського суду України від 21.12.2005 р. Зокрема, в  постанові Вищого господарського  суду України зазначено, що позивач та відповідач перебувають в договірних відносинах щодо оренди спірних приміщень за адресою: м. Харків, вул.  Мельникова, 41 згідно з договором оренди № 1314 від 05.12.2005 р. строк дії якого до 31.12.2007 р.

В тексті договору оренди № 3 від 22.09.2003 р. не вказано, що  з моменту його підписання договір  оренди № 1314 від 05.12.2002 р. вважається припиненим.

Таким чином судова колегія  дійшла висновку, що саме з моменту встановлення касаційною інстанцією факту існування орендних правовідносин між позивачем та відповідачем за договором № 1314 від 05.12.2002 р. позивач дізнався про порушення  свого права. А тому строк позовної давності на звернення до суду  з вимогою про захист свого  цивільного права не пропущений.

Згідно  зі статтею  215 Цивільного  кодексу  України підставою недійсності  правочину є недодержання в  момент вчинення  правочину стороною (сторонами) вимог, які  встановлені частинами  першою-третьою, п"ятою та  шостою статті  203  цього  Кодексу.

Згідно  з частиною першою статті 203  Цивільного кодексу  України  зміст правочину не  може  суперечити цьому  Кодексу, іншим актам цивільного  законодавства.

05.12.2002 р. між  позивачем та  відповідачем у даній  справі було укладено  договір оренди № 1314, відповідно до якого позивач  передав  відповідачу  у  тимчасове користування  цілісний  майновий комплекс, що знаходиться за  адресою, вул. Мельникова,41, строком до 31.12.2007 р. Тобто  об"єктом  зазначеного договору є те саме нерухоме майно, що є об"єктом  спірного договору № 3 від 22.09.2003 р..

Відповідач  у даній  справі (ТОВ "Магік") звертався  до господарського суду  Харківської області з позовом до  позивача у даній  справі ХДФП "Здоров"я народу" про визнання   договору оренди від 05.12.2002 р. № 1314   недійсним (справа № 37/215-07).

Рішенням  господарського суду  від  03.08.2007 р. у  справі №  37/215-07 в задоволенні позову відмовлено. Зазначене рішення  було  залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.10.2007 р.,  на даний час набрало законної сили.

Тобто,  договір  оренди від 05.12.2002 р. № 1314  на час розгляду даної справи є дійсним.

Однак, один об"єкт оренди у період дії  відповідного договору не може бути об"єктом оренди за  іншим договором, укладеним пізніше, оскільки  це унеможливлює реалізацію права користування цим об"єктом і не відповідає вимогам  глави 25 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 р., що  діяла  на  момент укладення спірного договору (глава 58, параграф 1 Цивільного кодексу України в редакції від 16.01.2003 р.).

Відповідно до ч. 4  статті 1 Закону України "Про оренду державного  та комунального майна" оренда майна  інших форм власності регулюється положеннями цього Закону, якщо орендарями є державні підприємства.

Оскільки відповідач відповідно до п.1.1 його статуту є державним підприємством, відносини  за спірним договором  повинні регулюватися  положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

На виконання  Закону України "Про оренду державного  та  комунального майна" постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 було затверджено Методику розрахунку та порядок використання орендної плати за  оренду державного та комунального майна (далі Методика).

Умови договору  щодо вартості   об"єкта оренди та орендної плати повинні відповідати Методіці.

Згідно з п. 2.1  статуту  позивача він створений з метою здійснення виробничо-господарської та інших видів діяльності, спрямованої на виробництво медичної продукції і готових лікарських засобів, а також забезпечення на підставі одержаного прибутку, соціально-економічних інтересів трудового колективу.

Відповідно до додатку № 1 Методики " орендні ставки за  використання цілісних майнових комплексів державних підприємств" річна орендна ставка за використання нерухомого майна орендарем, діяльність якого відноситься до сфери охорони здоров"я, встановлюється у межах 7% від експертної вартості об"єкта оренди.

Однак, відповідач суду не надав  та в  матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що встановлений п. 3.1. спірного договору  розмір орендної плати-31980 грн. в  місяць відповідає розрахунку, що встановлений  Методикою.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 203, 215  Цивільного кодексу України укладений  між сторонами договір  оренди № 3 від 22.09.2003 р.  слід  визнати

недійсним з моменту укладення як такий, що не відповідає  вимогам  закону.

За таких обставин місцевий господарський  суд внаслідок  порушення  норм матеріального права та неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи  дійшов  неправильного висновку про відмову в задоволенні  позову, у зв"язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Керуючись статтями 33, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду  Харківської області  від 30.05.2007 р.  у  справі №  35/618-06 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати  недійсним договір оренди № 3 від 22.09.2003 р., укладений між Харківським державним фармацевтичним підприємством "Здоров"я народу" Державної акціонерної компанії "Укрмедпром" та товариством з обмеженою відповідальністю "Магік".

Постанову складено в  повному обсязі 12.10.2007 р.

Головуючий  суддя                                   (підпис)                   Слюсарева Л.В.

Суддя                                   (підпис)                   Білоконь Н.Д.

Суддя                                   (підпис)                   Фоміна В.О.