ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.05.07                                                                                           Справа № 4/561-17/103

Суддя У.Ділай,  розглянувши справу

За позовом:  ТзОВ “Українська сировина” ЛТД, м.Київ

до відповідача:   ТзОВ “Торговий дім “Софі” , м.Львів

Про стягнення   226 713,85 грн. боргу

за участю представників:

від позивача:     не з”явився

від відповідача:   Орфіняк М.І..- представник

Представникам  сторін роз’яснено права та обов’язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотань не поступало.

Суть спору:

Між сторонами по справі укладено договори купівлі-продажу з наданням  дилерських повноважень б/н від 18.10.04р. та б/н від 05.06.06р.

Відповідно до умов вказаних вище договорів позивач продав , а відповідач купив партії винно-коньячної продукції на загальну суму 8 221 310,64грн.

Відповідач розрахувався за отриману продукцію частково, про що свідчать банківські виписки  з Одеської та Харківської філії АКІБ “УкрСиббанк” по особовому рахунку на загальну суму 8 025 688,14грн. Сума заборгованості станом на 12.03.07р. становить 195 622,50грн.

Зазаначена заборгованість зменшилась  відповідно до актів бою товару на суму 723,76грн. Відтак  сума заборгованості  відповідача перед позивачем становить 194 898,74грн.

Товар передавався відповідачу на підставі наданих відповідачем довіреностей , або на підставі наданого листа ТзОВ “Торговий дім “Софі” від 04.01.06р., яким відповідач  повідомляв позивача про зразок печатки ( штампу), якою матеріально відповідальна особа, що  буде приймати  товар, має завіряти на супровідних документах свій підпис про отримання товару.

Відповідно до Додаткової угоди від 31.01.05р. до договору купівлі-продажу з наданням дилерських повноважень б/н від 18.10.04р.та договору б/н від 05.06.06р. ( п.5.4 договорів) відповідач повинен був розрахуватись  за отриману продукцію впоровж 30 календарних днів після поставки партії товару. В зв”язку  з несвоєчасною оплатою відповідачем   отриманого   товару  позивачем відповідно до п.9.4 договору  б/н від 05.06.06р.  нараховано пеню  в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати, що відповідно до уточненого розрахунку наданого позивачем становить  становить 26 148,50грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав на вказав , що сума основного боргу ним частково оплачено в сумі 190000грн. , що підтверджується  долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №2798 від 11.04.07р.

Враховуючи часткову оплату  основного боргу  до стягнення підлягає сума              4 898,74грн. , а також  уточнена сума пені - 26 148,50грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином  і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від  виконання зобов’язань не допускається, а у відповідності до  ст. 599 ЦК України, зобов'язання  припиняється  виконанням,  проведеним  належним чином.

У  відповідності  з статтею 33 ГПК України  кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,   на   які   вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 34 ГПК України, обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не    можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач   доводи позивача не спростував, докази повної оплати вартості  отриманого товару суду не подав.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення  4898,74 грн. основного боргу та 26 148,50грн. пені   є підставними та документально обгрунтованими і підтверджені наявними у справі матеріалами та не спростовані відповідачем, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення.

В частині стягнення   190 000грн. освного боргу   провадження у справі слід припинити на  підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України.

Судові витрати згідно ст. 49 ГПК України покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33, 34, 36, 38, 43, 44, 49, 69, 75, 78, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ТзОВ “Торговий дім”Софі”  ( 79039, м.Львів, вул.Шевченка,335 п/р 2182 в АК”Електронбанк” , м.Львів, МФО 325213, ) на користь  ТзОВ “Українська сировина”ЛТД, 01019, м.Київ, Печерський район, вул.Шота Руставелі,23 , р/р7600 в Південному Регіональному Департаменті Одеського корпоративного центру “УкрСиббанк”, МФО 351005, )  -  4898,74грн. грн. основного боргу, 26148,50грн. пені 2210,47 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В частині стягнення   190000грн. боргу  провадження у справі припинити.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Рішення оформлено згідно з ст.ст. 84, 85 ГПК України та підписано  12.06. 2007 року.

Суддя