ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
вересня 2007 р.
Справа № 35/312-07

вх. № 6242/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1;
відповідача - Петровська-Караченцева Л.Г., дов. № 65 від 27.07.2007 р.;

розглянувши справу за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Суми

до  СП в формі АТ
"Українська пивна компанія", м. Харків

про стягнення 49785,36 грн.

та за зустрічним позовом СП в формі АТ "Українська пивна
компанія", м. Харків

до ФОП ОСОБА_1, м. Суми

про визнання договору неукладеним

ВСТАНОВИВ:

Позивач (ФОП ОСОБА_1) звернувся до господарського суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з відповідача (СП в формі АТ "Українська
пивна компанія") на свою користь заборгованість в сумі 49785,36 грн., а
також віднести на нього свої витрати по сплаті держмита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач за первісним позовом у зустрічній позовній заяві просить
суд визнати неукладеним Договір про надання послуг № 02-01/2005 від 19 січня
2005 року та покласти на відповідача витрати по оплаті держмита та на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Окрім того, відповідач за первісним позовом 23.08.2007 р. через
канцелярію господарського суду надав заяву про зміну предмету зустрічної
позовної заяви, в якій просить суд визнати недійсним Договір про надання послуг
№ 02-01/2005 від 19.01.2005 р. та віднести на відповідача свої витрати по
оплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні вимоги,
викладені у первісній позовній заяві підтримує та просить суд задовольнити їх в
повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечує проти заявлених позовних
вимог, через канцелярію господарського суду надав відзив на позовну заяву  № 50 від 06.06.2007 та зустрічну позовну
заяву від 01.08.2007р., в якій просить суд визнати неукладеним Договір про
надання послуг № 02-01/2005 від 19 січня 2005 року та покласти на відповідача
витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу. Відповідно до ст.60 Господарського процесуального кодексу України,
відповідач має право де прийняття рішення зі спору подати до позивача
зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, в зв'язку  з чим, зустрічна позовна заява була прийнята
судом до розгляду разом з первісним позовом.

До початку судового засідання сторони звернулися до суду з заявою
про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксування судового
процесу. Ця заява розглянута судом та задоволена як така, що не суперечить
чинному законодавству.

Розглянувши надані суду докази, вислухавши пояснення представників
сторін встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою
користь заборгованість в сумі 49785,36 грн., а також віднести на нього свої
витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічнеї забезпечення судового
процесу. Позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було
укладено договір про надання послуг  №
02/01-2005  від 19.01.2005 року
відповідно до якого позивачем було надано послуги  відповідачеві. На підтвердження своїх
доводів  позивач надав  акти
приймання-передачі наданих послуг від 31.01. 2006року  та від 12.03.2006 року. Позивач  стверджує, що Відповідач повинен був сплатити
за надані послуги протягом трьох днів  з
моменту підписання зазначених актів, але зробив цього  до теперішнього часу, тому позивач вимагає
сплати   відсотків  в сумі 4446, 36 грн.

Відповідач за первісним позовом
заперечував проти задоволення вимог
Позивача посилаючись на те, що фактично послуги  зазначені в договорі не надавалися, а акти
виконаних робіт були підписані директором
помилково. Відповідач за первісним позовом  стверджував, що  послуги не могли бути надані у зв'язку  із тим, що сторони не досягли згоди щодо  ціни послуг, оскільки вона не зазначена  у самому договорі, а також вартість жодної
послуги не зазначена в акті виконаних робіт, а лише загальна вартість послуг (сума),
яку не можливо визначити без
зазначення  вартості кожної
послуги окремо. Відповідач наполягав, що жодних прейскурантів  або інших додатків  до договору сторонами не узгоджувалось, а
тому  відповідач вважає, що  сторони не
досяги згоди щодо усіх істотних умов договору , і вважає його
неукладеним. Відповідач зазначає, що за таких обставин  сторони не досягли згоди щодо всіх істотних
умов договору.

Суд дослідив  наданий  оригінал
договору  про надання послуг  № 02/01-2005
від 19.01.2005 року, який підписаний Позивачем та Відповідачем. Згідно
умов  Договору (п.1.1.) Замовник доручає
та зобов'язується своєчасно сплачувати, а Виконавець зобов'язується надавати
послуги по правовому забезпеченню поточної діяльності Замовника. Відповідно до
п. 4.1. договору вартість послуг Виконавця визначається у відповідному Акті
прийняття - передачі наданих послуг на підставі обсягу фактично наданих послуг
та діючого Прейскуранту Виконавця, який є невід'ємною  частиною цього Договору. До оригіналу
договору жодних  додатків  не долучено.

До позовної заяви позивач надав
суду прейскурант вартості послуг на 2005-2006 рік  без номера та без зазначення дати складання
документу та підписаний лише позивачем. На
дослідженому документі відсутні номер та дата, які б дозволяли його
ідентифікувати  як невід'ємну частину
договору  або  іншим чином з'ясувати  зв'язок між
договором про надання послуг  №
02/01-2005  від 19.01.2005 року та
зазначеним  прейскурантом. На прейскуранті
відсутня дати складання прейскуранту або дата його затвердження. При
досліджені  змісту прейскуранту було
встановлено, що вартість послуг, які зазначені в акті виконаних робіт  в прейскуранті визначена не  точно, а лише зазначається  початкова вартість послуг,  не менше якої
отримується плата за надані послуги. Так вартість  усних консультацій є різною в залежності від
тривалості надання послуг та в залежності від
того в робочий день надавалась консультація чи у вихідний.

Намагаючись з'ясувати  які
саме послуги надавались відповідачеві та у який час суд заслухав пояснення
позивача, який пояснив, що всі підрахунки він здійснив на підставі своїх
робочих записів протягом 2005 та 2006 року, які на даний час не збереглись, а
тому не можуть бути надані суду, а виходячи з цього надати більш детальну
інформацію  про те якої тривалості
надавалися консультації, у які дні є неможливим. Позивач пояснив суду, що
надання  послуг не фіксувалося у жодних
журналах , не обліковувалось іншим чином, сторони після давання кожної послуги
не підписували актів приймання-передачі наданих послуг. На запитання суду про
можливість надання позивачем доказів надання послуг, що надавалися письмово,
позивач  також доказів не надав.

Відповідач в своїх поясненнях суду заявляв, що надання доказів
щодо надання  послуг Позивачем є
неможливим у зв'язку з тим, що наданий
договір носить характер договору про наміри і не має  на меті надання   певної послуги у конкретні строки. Відповідач
зазначав, що  не звертався до Позивача з
проханням про надання послуг. Відповідач зазначав, що неможливість Позивачем
надання додаткових доказів надання послуг обумовлена  тим, що такі послуги ніколи не надавалися, а
тому вимога позивача  про сплату грошових
коштів є підставною, а  договір таким, що
не відбувся.

Розглянувши надані суду докази, вислухавши пояснення представників
сторін встановлено та враховуючи вимоги ст. 33 ГПК України щодо обов'язку
кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог і заперечень, позовні вимоги позивача суд вважає
недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази
в підтвердження  досягнення
сторонами  згоди щодо ціни послуг та
порядку їх надання, відсутні  належні
докази фактичного надання послуг та їх кількості, тривалості та вартості.

Розглядаючи вимоги відповідача викладені в зустрічній позовній
заяві  щодо визнання договору неукладеним
та недійсним суд встановив наступне:

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до  ч. 2 ст. 180
Господарського кодексу України  -
господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених
законом порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу
однієї  із сторін повинна бути досягнута
згода. Відповідно до ч.3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні
господарського договору сторони зобов'язані в будь - якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору. За ч.8 ст. 181 Господарського кодексу
України у разі,  коли сторони не досягли
згоди з усіх істотних  умов
господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не
відбувся). Окрім того, ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено,  якщо договором передбачено надання
послуг  за плату, замовник
зобов'язаний  оплатити надану йому
послугу в розмірі, в строки та в порядку, передбаченому договором.

Судом  встановлено, що у
тексті договору  про надання послуг  № 02/01-2005
від 19.01.2005 року не визначена ціна послуг, що надаються за цим
договором. Суд дійшов висновку, що наданий позивачем прейскурант не може  вважатися невід'ємною частиною договору про
надання послуг  № 02/01-2005  від 19.01.2005 року оскільки   відповідно до п. 8.1. договору №
02/01-2005  від 19.01.2005 року  будь-які зміни і доповнення до даного
договору можуть бути внесені тільки за спільною згодою сторін у письмовому
вигляді. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що при  підписанні договору про надання послуг  № 02/01-2005
від 19.01.2005 року, сторони не дійшли згоди щодо ціни послуг, що можуть
надаватися за цим договором.
Вивчаючи  загальну вартість
послуг, зазначену в актах приймання-передачі виконаних робіт від 31.01.
2006року  та від 12.03.2006 року суд
дійшов висновку , що зазначена  загальна
вартість  є сумою, яка повинна  визначатись виходячи з вартості кожної
наданої послуги. Але позивачем не надано до суду  доказів, що дозволяють  визначити вартість кожної послуги  переліченої в актах приймання-передачі
виконаних робіт від 31.01. 2006року  та
від 12.03.2006 року.  Таким чином, суд
дійшов висновку, що  в договорі про
надання послуг  № 02/01-2005  від 19.01.2005 року відсутні  суттєві умови договору, передбачені
законодавством України, а саме ціна кожної послуги  та порядок їх надання. За таких обставин,
суд  вважає неможливим  задоволення позовних вимог відповідача, які
містяться у зустрічному позові щодо визнання договору недійсним у зв'язку з
тим, що недійсним може визнаватися лише укладений договір, а суд встановив
,що  договір про надання послуг  № 02/01-2005
від 19.01.2005 року не містить всіх суттєвих умов договору, а тому є
неукладеним.

При дослідженні  актів
приймання-передачі виконаних робіт від 31.01. 2006року  та від 12.03.2006 року суд з'ясував, що
позивач за первісним позовом  посилається
на ці акти як єдиний доказ фактичного надання послуг. Відповідач наполягає на
помилковому підписанні зазначених актів СП АТ «Українська пивна компанія»,  про що зазначається  у
відзиві на позовну заяву «50 від 06.06.2007 року, підписаному директором
підприємства. Інших доказів на підтвердження фактичного надання  послуг за договором   № 02/01-2005
від 19.01.2005 року суду надано не було.

За таких обставин суд вважає недоведеним факт надання послуг
позивачем. Таким чином позовні вимоги позивача
про стягнення на його користь
заборгованості в сумі 49785,36 грн., а також  стягнення з відповідача витрати по сплаті
держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу суд
вважає такими що не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю у договорі
істотної умови щодо ціни послуг та порядку їх надання, на підставі чого суд
приходить до висновку про відсутність прав позивача за неукладеним договором.

За таких обставин суд вважає, що встановлення в процесі судового
розгляду справи факту  не укладання
договору між позивачем та відповідачем  є
підставою для відмови в позові позивача про захист його права, що мало
ґрунтуватися на договорі. Встановивши, що спірний договір є  неукладеним, суд робить висновок про
відсутність у позивача  прав  за договором № 02/01-2005  від 19.01.2005 року, і відмовляє у позові в
повному обсязі.

З урахуванням викладеного в задоволенні позовних вимог позивача за
первісним позовом слід відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити
частково.

Витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу за первісним позовом підлягають віднесенню на
позивача

Витрати по оплаті держмита та на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу за зустрічним позовом слід віднести на
відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст.33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати Договір про надання послуг № 02-01/2005 від 19 січня 2005
року, укладений між СП в формі АТ "Українська пивна компанія" та ФОП
ОСОБА_1 -   неукладеним.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ
НОМЕР_1,ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Спільного підприємства у формі акціонерного
товариства "Українська пивна компанія" (61022, м. Харків, проспект
Правди, 7, к.264, , п/р 9670 в АКБ СР
"Укрсоцбанк", м. Харків, МФО 351016) 85,00 грн. держмита та 118,00
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 11.09.2007 р.

Суддя
Швед Е.Ю.