ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  03/3086а

"09" липня 2007 р.,                                                                     м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області, в
складі: головуючого - судді Єфіменко В. В.,

з
секретарем Макарченко Н.П.;

за
участю прокурора Кучеренко О.І.

та
представників сторін:

від позивача :  Глущенко С.О.,  за довіреністю,

від відповідача : ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в м. Черкаси справу за позовом
прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Головної
державної  інспекції на автомобільному
транспорті України, м.Київ,

до приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про
стягнення 1700 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення
фінансових санкцій на підставі ч.1 ст.60 Закону України “Про автомобільний
транспорт” (далі - Закон) у розмірі 1700 грн. за надання 25.01.2007 р. близько
14 год. 40 хв. послуг з перевезень вантажів автомобілем КАМАЗ р.н. НОМЕР_1
(водій ОСОБА_2) на ділянці дороги АДРЕСА_2без оформлення документів, перелік
яких визначено ст.48 Закону.

Прокурор і представник позивача
позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач  письмових заперечень по суті позову не подав,
у судовому засіданні позов не визнав.

Суд, вислухавши представників
сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до
наступного.

П.33 ст.9 Закону України “Про
ліцензування певних видів господарської діяльності” встановлено, що   ліцензуванню підлягає такий вид
господарської діяльності як надання послуг з перевезення вантажів автомобільним
транспортом загального користування.

Ст.2 Закону України “Про
автомобільний транспорт” визначено, що автомобільні транспортні засоби
перевізників, що використовуються ними для надання послуг з перевезень
пасажирів і вантажів, відносяться до автомобільного транспорту загального
користування.

Статтями 6, 15 Закону визначено, що
завдання і функції державного регулювання діяльності автомобільного транспорту,
зокрема контроль за виконанням законодавства про автомобільний транспорт,
покладено на Центральний орган виконавчої влади в галузі транспорту, який
забезпечує проведення державної політики на автомобільному  транспорті через свої територіальні органи.

Згідно п.1 Положення про
Міністерство транспорту та зв”язку України, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.06.2006 р. № 789, Мінтрансзв”язку України є
центральним органом виконавчої влади, головним (провідним) органом у системі
центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики в
галузі автомобільного транспорту.

На виконання Указу Президента
України від 20.05.2004 р. № 570 “Про заходи щодо посилення безпеки пасажирських
перевезень автомобільним транспортом” Постановою Кабінету Міністрів України від
08.09.2004 р. № 1190 утворено Головну інспекцію на автомобільному  транспорті та затверджено “Положення про
Головну інспекцію на автомобільному
транспорті”.

У відповідності з цим Положенням
Головна інспекція на автомобільному
транспорті (Головавтотрансінспекція) є органом  державного управління, що діє у складі
Мінтрансу України і йому підпорядковується.

Наказом Мінтрансу України № 888 від
14.12.2005 р. затверджено Положення про територіальні органи Головної державної
на автомобільному  транспорті (далі - Положення),
статтею 6 якого визначено, що територіальні управління мають право:

1) перевіряти виконання суб'єктами
господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту
загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт;

2) залучати за погодженням з
керівниками відповідних місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ
та організацій їх спеціалістів для розгляду питань, що належать до компетенції
територіального управління Головавтотрансінспекції;

3) у межах своєї компетенції
вимагати від автоперевізників усунення виявлених порушень правил перевезення
пасажирів і вантажів автотранспортними засобами, вносити обов'язкові для
виконання приписи щодо усунення порушення законодавства про автомобільний
транспорт відповідно до Порядку здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року N 143 (далі - Порядок);

4) проводити перевірку
автомобільних транспортних засобів загального користування щодо їх
відповідності вимогам законодавства про автомобільний транспорт;

5) у межах своєї компетенції
одержувати в установленому порядку від органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування та суб'єктів господарювання, які провадять діяльність
у сфері автомобільного транспорту загального користування, інформацію,
необхідну для виконання покладених на них завдань;

6) готувати пропозиції начальнику
Головавтотрансінспекції про анулювання ліцензії відповідно до Порядку контролю
за додержанням Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального
користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на
таксі) та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання
послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва та
Міністерства транспорту України від 02.03.2004 N 26/153, зареєстрованого
Міністерством юстиції України 12.03.2004 за N 319/8918;

7) передавати правоохоронним
органам матеріали про правопорушення, що містять ознаки злочину, згідно з
Порядком.

Пунктом 20 Положення передбачено,
що Головавтотрансінспекція є юридичною особою, має самостійний баланс,
реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства, печатку із
зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Положення, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 28.12.2005 за № 1573/11853.  П.1
Положення визначено, що територіальний орган Головавтотрансінспекції в
Черкаській області (далі-територіальне управління) є територіальним структурним
підрозділом Головавтотрансінспекції без права юридичної особи.

П. 4 Положення, основними
завданнями територіальних управлінь Головавтотрансінспекції у відповідному
регіоні, визначено здійснення державного контролю за дотриманням суб'єктами
господарювання усіх форм власності вимог нормативно-правових актів, стандартів
і норм перевезення вантажів і пасажирів автомобільним транспортом загального
користування, а пунктом 5 - що територіальні управління Головавтотрансінспекції
відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний контроль за
суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті.

Суд приходить до висновку, що
позивач має право перевіряти додержання суб'єктами    господарювання,  які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального користування, законодавства про
автомобільний транспорт,  норм та
стандартів,  що  регулюють організацію перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом загального користування.

З свідоцтва про державну реєстрацію
серія ВОО № НОМЕР_2 вбачається, що відповідач є суб”єктом підприємницької
діяльності. Він у встановленому порядку 05.06.2003 р. отримав в податкових
органах свідоцтво  про сплату єдиного
податку серія А № НОМЕР_3.

28.02.2007 р. Головною державною
інспекцією на автомобільному транспорті відповідачу було видано ліцензію серії
АВ № НОМЕР_4 на вид господарської діяльності -надання послуг з  внутрішніх перевезень пасажирів автомобільним
транспортом. Строк дії ліцензії з 28.02.2007 р. по 27.02.2012 р.

Ст.33 Закону України “Про
автомобільний транспорт” визначено засади автомобільним перевізником, що
здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання,
який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з
договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на
законних підставах.

Ст.34 Закону встановлено вимоги до
автомобільного перевізника. Зокрема, автомобільний перевізник повинен:

- виконувати вимоги цього Закону та
інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення
пасажирів та/чи вантажів;

- утримувати транспортні засоби в
належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання
відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного
і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення
медичного контролю стану здоров'я водіїв;

- забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати проведення
стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом
виконавчої влади з питань автомобільного транспорту;

- забезпечувати безпеку дорожнього
руху;

- забезпечувати водіїв відповідною
документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з
кількістю транспортних засобів десять і більше зобов'язані організовувати
підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту,
діяльність яких пов'язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін
один раз на п'ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та
пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає
центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту.

У відповідності з ст.47 Закону до
внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами
відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних
операцій, пов'язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення
вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об'єкта без виїзду на
автомобільні дороги загального користування.

Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні затверджено Наказом Міністерства транспорту
України 14.10.1997 р. № 363 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України
20.02.1998 р. за № 128/2568.

Ст.48 Закону передбачає, що
автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія
та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна
картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством
України.

Документами для фізичної особи, що
здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є:

- для автомобільного перевізника -
ліцензія та документ, що засвідчує використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна
картка, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством
документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Основні права та обов”язки водія
транспортного засобу  при
перевезенні  вантажу у внутрішньому
сполученні визначений ст.49 Закону. Зокрема, водій транспортного засобу
зобов”язаний:

- мати при собі та передавати для
перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені
законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

- перевіряти надійність
пломбування, закріплення, накриття та ув'язування вантажу для його безпечного
перевезення;

- забезпечити збереження вантажу,
прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику
(уповноваженій ним особі);

- дотримуватися визначеного режиму
праці та відпочинку.

Позивач, 25.01.2007 р. близько 14
год. 40 хв. на окремо визначеній ділянці дороги АДРЕСА_2 здійснив перевірку на
предмет дотримання відповідачем законодавства про автомобільний транспорт під
час виконання перевезень вантажів автомобілем КАМАЗ 5320 р. н. НОМЕР_1, причіп
р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_2 (посвідчення водія -РКА № НОМЕР_6).

Під час перевірки виявлено, що
водій здійснював перевезення вантажу (17 куб.м. лісу) від ДП  Іваньків Київської області до м.Черкаси ДОК,
про що свідчить товарно-транспортна накладна № НОМЕР_7 від 25.01.2007 р.
відправник  Іваньківське лісове
господарство; відсутня ліцензійна картка, у дорожньому листі відсутні відмітки
медичного працівника, документ реєстрації транспортного засобу -тимчасовий
реєстраційний талон, чим порушено ст.48 Закону.

Вищевказані обставини
підтверджуються актом перевірки № НОМЕР_8 від 25.01.2007 р.

Ст.60 Закону України „Про
автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції у
вигляді штрафу. Накладати такі санкції від імені центрального органу виконавчої
влади з питань автомобільного транспорту уповноважені посадові особи урядового
органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.
Цією ж статтею передбачено, що порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення,
викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по
справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

05.03.2007 р. позивачем винесено
постанову № НОМЕР_9 про застосування до підприємця ОСОБА_1.  фінансових санкцій передбачених абзацом 3
ч.1ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт” в сумі 1700 грн.

Копія вищеназваної постанови  надіслана відповідачу у встановленому порядку
і ним отримана.

Постанова відповідачем не оскаржена
у встановленому порядку, а фінансові санкції до
бюджету не перераховані.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що прокурор та позивач
довели заявлені ними вимоги і позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи, що позов заявлено
прокурором, який відповідно до Декрету Кабінету Міністрів “Про державне мито”
звільнений від судового збору з відповідача необхідно стягнути судовий  збір у розмірі 17 грн.

Керуючись ст. ст.94, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути 1700 грн. фінансових
санкцій з приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3 на рахунок  № 0002, код одержувача 22809222,
код платежу 23030300, банк УДК в Черкаській обалсті, одержувач ВДК в м.Черкаси
МФО 854018 (штрафні санкції).

Стягнути 17 грн. судового збору з
приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3 із зарахуванням до державного бюджету
України стягувачем щодо якого є ДПІ у Черкаському районі отримувач - ВДК в м.
Черкаси р/р 0002 банк ГУДКУ в Черкаській області МФО 854018, код
22809222, код бюджетної класифікації -22090200 символ звітності банку -095
через відділ державної виконавчої служби Черкаського районного управління
юстиції.

Про апеляційне оскарження постанови
може бути подана до Київського міжобласного апеляційного господарського суду
через господарський суд Черкаської області заява про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення постанови і апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ
В.В. Єфіменко