Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

18 жовтня  2007 року                                                              Справа № 12/253

Позивач: Закрите акціонерне товариство  "Калина-ЛТД",   юридична адреса: вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018

фактична адреса: вул. П.Лумумби, 3, м. Київ, 01042

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю  "Інтрансавтострой",  фактична адреса: вул.Старобілоуська,  25а, м. Чернігів, 14017

юридична адреса: 15552, Чернігівська область, Чернігівський район, смт. М.Коцюбинське, вул. Шевченка, 2б

Предмет спору: про стягнення заборгованості 74938,08 грн.

Суддя    Л.М.Лавриненко

Представники сторін:

позивач: Клименко А.П. –представник, довіреність б/н від 06.08.2007 року.

відповідач: не з"явився

СУТЬ  СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача  44083 грн. 20 коп. основного боргу, 25803 грн. 10 коп. пені , 1234 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань, 27 %  річних в розмірі 3817 грн. 45 коп., згідно договору поставки № 0407/1Чо від 02.04.2007 року.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується  повідомленнями про вручення поштового відправлення № 648723 та № 648456 , але повноважного представника в судове засідання не направив, документів, витребуваних ухвалою суду від 09.10.2007 року суду не надав.

Представник позивача  надав в судовому засіданні клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача  в судовому засіданні підтримав  свої позовні вимоги   та відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України подав письмову заяву про уточнення  позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що станом на 15.10.2007 року заборгованість відповідача за договором поставки № 0407/1Чо від 02.04.2007 року повністю погашена в частині основного боргу згідно угоди про переведення боргу від 10.09.2007 року, тому позивач  просить суд стягнути з відповідача 25803 грн. 10 коп. пені, 1234 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань, 27 %  річних в розмірі 3817 грн. 45 коп., згідно договору поставки № 0407/1Чо від 02.04.2007 року.

Також позивачем в судовому засіданні, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України,  подано письмову заяву про зменшення позовних вимог в частині основного боргу у зв’язку з укладенням договору про переведення боргу від 10.09.2007 року та просить стягнути 25803 грн. 10 коп. пені, 1234 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань, 27 %  річних в розмірі 3817 грн. 45 коп., згідно договору поставки № 0407/1Чо від 02.04.2007 року.

Ухвалою суду від 09.10.07р.  сторони були попереджені, що не з”явлення в судове засідання повноважних представників не є перешкодою для розгляду Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з’ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору,  господарський суд  встановив:

Прийняти заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу, оскільки це не протирічить діючому законодавству та не зачіпає нічиї охоронювані законом інтереси.

Враховуючи, що позивач зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення основного боргу  та просить суд стягнути з відповідача 25803 грн. 10 коп. пені, 1234 грн. 33 коп. інфляційних нарахувань, 27 %  річних в розмірі 3817 грн. 45 коп., згідно договору поставки № 0407/1Чо від 02.04.2007 року і  дана заява позивача   прийнята судом, а тому суд розглядає позовні вимоги позивача з урахуванням його заяви про зменшення   позовних вимог.

02.04.2007 року  між сторонами було укладено договір поставки   № 0407/1-Чо.

Пунктом 1.1 договору сторони визначили , що постачальник передає у власність  покупця нафтопродукти, а покупець приймає  і сплачує їх вартість.    Кількість  та асортимент  товару зазначається у  Специфікації , яка підписується сторонами і є невід’ємною частиною договору.

05.04.2007р. між сторонами  була підписана специфікація  до договору поставки № 04071- Чо від 02.04.07р., згідно якої поставці підлягало 13440 літрів  дизельного пального на загальну суму  44083,19 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб»єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин  повинні виконувати  господарські зобов»язання належним чином  відповідно  до закону, інших правових  актів, договору, а за відсутності  конкретних вимог  щодо виконання зобов»язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона  має вжити усіх  заходів, необхідних  для належного  виконання нею зобов»язання , враховуючи інтереси  другої сторони  та забезпечення загальногосподарського інтересу . За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні  положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей передбачених  цим Кодексом.

Так відповідно до  ст.  526 Цивільного кодексу України,  зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України , інших  актів цивільного законодавства, а за відсутності  таких умов  та вимог –відповідно до звичаїв ділового обігу  або інших вимог , що звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивач  згідно накладних № 4471 від 05.04.07р.   та № 4651 від 13.04.07р.  поставив відповідачеві   дизельне пальне на загальну суму 44083,20 грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується довіреностями  серії ЯМВ № 049848 від 13.04.07р. та серії ЯМВ № 049847  від 04.04.07р.

Відповідно до  п. 3.3  зазначеного договору позивач (продавець) зобов”язаний здійснити оплату одержаної  кількості товару у термін, що не перевищує 02 банківських днів з дати відвантаження товару і переходу  права власності на Товар до відповідача.

Пунктом 2.2 договору визначено, що право власності на товар до покупця переходить  з моменту передачі  товару за видатковою накладною.

Таким чином по накладній № 4471 від 05.04.07р. на суму  27912 грн 80 коп  відповідач зобов”язаний був розрахуватись в строк до 07.04.07р., а по накладній № 4651 від 13.04.07р. на суму 16170,40 грн  в строк до 15.04.07р.

Як вбачається  з матеріалів справи позивач  взяті на себе зобов”язання не виконав і за отримане дизельне пальне в установлений строк не розрахувався. Заборгованість на дату пред”явлення позову 22.08.07р. становила 44083,20 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача 27% річних в сумі  3817 грн 45 коп  за період прострочки з 09.04.2007 року по 06.08.07р.  та інфляційні втрати в сумі 1234 гррн 33 коп за період з 01.05.07р. по 30.06.2007р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання на вимогу кредитора  зобов”язаний сплатити  суму боргу з урахуванням  встановленого індексу інфляції , а також  три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений  договором або законом.

Пунктом 4.11 договору сторони визначили, що при несвоєчасній  оплаті  товару (порушення п.3.3) не  зарахована грошова  сума є сума якою користується  покупець і належить постачальнику  і за час  користування  постачальник має право  нарахувати. А покупець  в такому випадку зобов”язаний  сплатити  відсотки за користування  коштами постачальника в розмірі 27% річних.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо оплати отриманого товару і умовами договору визначені відсотки  за прострочку оплати в розмірі 27% , а тому  суд доходить висновки, що  позовні вимоги позивача щодо стягнення 27% річних в сумі  3817 грн 45 коп  за період прострочки з 09.04.2007 року по 06.08.07р.  та інфляційних  втрат в сумі 1234 гррн 33 коп за період з 01.05.07р. по 30.06.2007р. є обґрунтованими і  підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в сумі 25803,1 грн за період прострочки з  09.04.07р. по 06.08.07р., розраховану  відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктом  4.3 договору передбачено , що у випадку ненадходження  від покупця  повної оплати за відвантажений  товар протягом терміну  зазначеного у п.3.3 договору  Постачальник має право  нарахувати, а покупець зобов”язується сплатити  Постачальнику  неустойку  у вигляді  пені в розмірі 0,5% за кожний день прострочення виконання  грошового зобов”язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у  разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором.  Штрафні  санкції   за   порушення   грошових   зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч.2 ст 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача  цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також ст.ст.1, 3 Закону України  „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань”  встановлено, що платники  грошових  коштів  сплачують  на  користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За таких обставин суд доходить висновку, що пеня за прострочку виконання зобов”язання підлягає стягненню в сумі   2322 грн 66 коп за період прострочки з 09.04.07р. по 06.08.07р., із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи  , що відповідач в порушення ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов’язання не виконав, за отриманий товар своєчасно в повній сумі не розрахувався і вимоги позивача не оспорив, суд з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог та вищезазначеного,  доходить висновку,  що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення  2322 грн 66 коп пені, 1234 грн 33 коп  інфляційних втрат,3817,45 відсотків річних, в решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь  позивача102 грн  витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 546, 549,625  Цивільного кодексу України, ст.ст. 193,230,231  Господарського кодексу України, ст.ст.1,3 Закону України  „ Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов”язань” , ст.ст. 22, 49, 75, 82-85   Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги задовольнити   частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю  "Інтрансавтострой",  фактична адреса: вул.Старобілоуська,  25а, м. Чернігів, 14017,  юридична адреса: 15552, Чернігівська область, Чернігівський район, смт. М.Коцюбинське, вул. Шевченка, 2б (  р/р 9 в АК „Полікомбанк” м. Чернігів,  МФО 353100, код 24835301) на користь Закритого акціонерного товариства  "Калина-ЛТД",   юридична адреса: вул. Курчатова, 1, м. Рівне, 33018, фактична адреса: вул. П.Лумумби, 3, м. Київ, 01042  (р/р 9001 в ЗАТ „ Альфа-банк” м. Київ, МФО 300346, код 33724094) 2322 грн 66 коп пені, 1234 грн 33 коп  інфляційних втрат,3817,45 відсотків річних, 102 грн держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після  набранням  судовим рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя                                                  Л.М.Лавриненко

Рішення оформлено  відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 19.10.07р.

Суддя                                                  Л.М.Лавриненко