ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.09.07                                                                                 Справа№ 15/241

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Львівського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Львів

до відповідача: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним розпорядження №22р від 15.08.2005 р.

Суддя Т.Костів

За участю представників сторін:

Від позивача –не з’явився

Від відповідача –Оленюк С.Л. –представник

Суть спору: Позовну заяву подано відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі Львівського обласного управління відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Львів, до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів, про визнання недійсним розпорядження №22р від 15.08.2005 р. "Про внесення змін і доповнень до переліку суб’єктів господарювання, які займають монопольне становище на ринках Львівської області".

13.06.2006 р. до господарського суду Львівської області надійшла позовна заява позивача №25-08/1341 від 08.06.2006 р.. 15.06.206 р. господарський суд Львівської області порушив провадження у справі (№1/621-28/188) та призначив розгляд справи на 03.08.2006 р. Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.08.2006 р. зупинено провадження у справі до завершення перегляду в апеляційному порядку ухвали господарського суду Львівської області від 26.05.2006 р. у справі №1/468-14/101А, якою закрито провадження в адміністративній справі між тими ж сторонами з того ж предмету, оскільки справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. вказану ухвалу було залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.10.2006 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд на 12.10.2006 р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.10.2006 р. провадження у даній справі було припинено, оскільки дана справа не підлягає вирішенню у господарських судах, внаслідок пропуску позивачем присікального двомісячного строку на оскарження рішень органів Антимонопольного комітету  України, передбаченого у ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.01.2007 р. ухвалу від 12.10.2006 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.03.2007 р. касаційну скаргу позивача задоволено, ухвалу господарського суду Львівської області від 12.10.2006 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.01.2007 р. у справі №1/621-28/188 скасовано, а справу передано на розгляд до господарського суду Львівської області. Визнавши факт пропуску позивачем двомісячного строку на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України, з посиланням на право суб’єкта на захист своїх прав та законних інтересів шляхом визнання недійсними актів органів державної влади, Вищий господарський суд України вирішив, що оспорюване розпорядження могло бути оскаржено до господарського суду з урахуванням вимог ч. 1 ст. 223 ГК України.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 01.08.2007 р. порушено провадження у справі (№15/241) та призначено розгляд на 11.09.2007 р. Розгляд справи відкладався з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 11.09.2007 р.

Представникам сторін роз’яснювались їх права згідно ст. 22 ГПК України. У відповідності до ст. 75 ГПК України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

В судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюване розпорядження суперечить законодавству, оскільки філія банку не є юридичною особою і не може визнаватись такою, що займає монопольне становище на ринку. Позивач надає банківські послуги по всій Україні, а тому для встановлення монопольного становища слід брати до уваги послуги, надані в цілому по країні. ВАТ "Ощадний банк України" зазнає значної конкуренції, що, у відповідності до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання на ринку від 05.03.2002 р., унеможливлює визнання позивача таким, що займає домінуюче становище на ринку. Просить поновити пропущений строк та задовольнити позов.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених у відзиві та клопотанні. Ствердив, що позивач пропустив двомісячний строк на оскарження, передбачений у ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" і цей строк не підлягає поновленню. Посилається на оглядовий лист Вищого господарського суду України №01-8/741 від 21.08.2007 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням конкурентного законодавства", згідно із яким загальний строк позовної давності на дану категорію спору не поширюється, строк встановлений у ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є присікальним, а строки реалізації господарсько-правової відповідальності, визначені у ст. 223 ГК України, на відповідні відносини не поширюються. Просить припинити провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

15.08.2005 р. було прийнято оспорюване розпорядження №22Р адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України “Про внесення змін і доповнень до переліку суб’єктів господарювання, що займають монопольне становище на ринках Львівської області”, яким постановлено визнати Львівське обласне управління відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з розрахунково-касового обслуговування населення в частині прийому комунальних платежів у географічних межах Львівської області із часткою 48%, у зв’язку із чим Львівське обласне управління відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України” включено до Переліку суб’єктів господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринках Львівської області, затвердженого розпорядженням голови Львівського ТВ Комітету №30Р від 28.08.2001 р..

Зі змісту позовної заяви та відмітки про одержання позивачем листа відповідача №13/07-252 від 14.02.2006 р. “Про включення до Переліку суб’єктів господарювання, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку” вбачається, що позивач одержав оскаржуване розпорядження 16.02.2006 р.

У відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Однак, позивач звернувся до відповідача із адміністративним, а не господарським, позовом, який було прийнято до розгляду судом ухвалою від 21.04.2006 р. у справі №1/468-14/101(А). За результатами розгляду вказаної справи ухвалою суду від 26.05.2006 р. у справі №1/468-14/101 (А) було закрито провадження в адміністративній справі, оскільки такий позов не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. Позивач посилається на цю обставину у підтвердження поважності недотримання двомісячного строку на оскарження розпорядження №22Р від 15.08.2005 р.. Однак, таке посилання не заслуговує на увагу, оскільки згідно зі ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов’язки. Відповідно, у даному випадку правова необізнаність не може визнаватись поважною причиною недотримання встановлених законодавством строків. Тим більше, що позивач подав дану позовну заяву у порядку, визначеному ГПК України, ще 13.06.2006 р., тобто до завершення перегляду ухвали господарського суду Львівської області від 26.05.2006 р. у справі №1/468-14/101(А) Львівським апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Однак, матеріали справи свідчать про пропуск позивачем строку на оскарження оспорюваного розпорядження.

Позивач посилається на своє право оскаржити до суду акт органу державної влади, який порушує його права та законні інтереси та необхідність застосування у даному випадку норм ст. 223 ГК України. Зазначене твердження відповідає висновкам, зазначеним у постанові Вищого господарського суду України від 20.03.2007 р., відповідно до якої права та охоронювані законом інтереси суб’єкта господарювання в сфері застосування адміністративно-господарських санкцій підлягають захисту у відповідності до ст. 223 ГК України. Однак, позивач не навів належних доказів того, що оспорюване розпорядження винесено у сфері застосування адміністративно-господарських санкцій. Навпаки, як вбачається з оспорюваного розпорядження, воно винесено у відповідності до ст. 12, а не ст. 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та не містить посилання на зловживання позивачем монопольним (домінуючим) положенням. Враховуючи вищенаведене, посилання позивача на ст. ст. 249, 223 ГК України, які регулюють відносини саме у сфері реалізації господарсько-правової відповідальності, не заслуговують на увагу. Крім того, суду у встановленому порядку не доведена неправомірність прийняття відповідачем оспорюваного розпорядження, а посилання у позовній заяві не підтверджені належними доказами, розрахунками тощо.

У відповідності до ст. 20, ч. 7 ст. 40 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів. Рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень можуть бути оскаржені до суду. Однак, гарантоване законодавством право на захист, у відповідності до ч. 3 ст. 20 ГК України, здійснюється у порядку, встановленому ГК України та іншими законами.

Закон України “Про захист економічної конкуренції” є спеціальним законом, який регулює особливості оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, встановлює спеціальний двомісячний присікальний строк. Зазначене відповідає позиції Верховного Суду України (постанова від 24.02.2004 р.), Вищого господарського суду України (від 08.02.2005 р., 22.06.2004 р.), висловленій з аналогічного питання в інших справах.

З інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/741 від 21.08.2007 р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням конкурентного законодавства”, наданого у порядку інформації, випливає, що строк, передбачений у ч. 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” є припікальним, і визначені згідно зі ст. 223 ГК України строки реалізації навіть господарсько-правової відповідальності на відповідні правовідносини не поширюються. Таким чином, господарський спір щодо визнання недійсним акту органу антимонопольного комітету України, поданий суду із пропуском зазначеного строку, не підлягає вирішенню в господарських судах України.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись ст. ст. 80, 86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі.

Суддя                                                                                              Костів Т.С.