ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2007                                                                                   Справа № 16/161-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:  Науменка І.М. –доповідача

суддів: Білецької Л.М., Лисенко О.М.,

секретаря судового засідання: Прокопець Т. В.

За участю представників сторін:

від позивача:  Сироткін Сергій Станіславович, юрисконсульт, довіреність № 80 від 23.04.2007;

від відповідача:  Стасік Лариса Іванівна, начальник претензійно-позовного відділу юридичного управління, довіреність № 1854 від 04.06.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  06.08.2007 по справі № 16/161-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ

до закритого акціонерного товариства комерційного банку “Кредит-Дніпро”,                              м. Дніпропетровськ

про розірвання договору від 31.01.2005  № 832-ПК

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2007 року позивач –відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ  звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою  до відповідача –закритого акціонерного товариства комерційного банку “Кредит Дніпро” про розірвання договору від 31.01.2005         № 832-ПК “Про касове обслуговування працівників підприємства”.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2007 по справі № 16/161-07 (суддя Загинайко Т.В.) в позові відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що зміна законодавства не може розцінюватися як істотна зміна обставин і не може розглядатися як підстава для розірвання договору, оскільки, відповідно, до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Таким чином, на думку господарського суду, змінений закон, не може розповсюджуватися на договірні правовідносини, які вже встановлені і діють.

Не погодившись з рішенням господарського суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2007 по справі  № 16/161-07 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про розірвання договору від 31.01.2005 № 832-ПК, укладеного між ВАТ “ЕК “Дніпрообленерго” та ЗАТ КБ “Кредит-Дніпро” про касове обслуговування працівників підприємства посилаючись на те, що у відносинах, які склалися між договірними сторонами на момент виконання ними договору № 832-ПК від 31.01.2005 одночасно з’явилися декілька обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України є достатньою підставою для розірвання договору  у зв’язку з істотною  зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору і подальше виконання умов договору позивачем порушило б співвідношення майнових інтересів сторін, і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Так, на момент укладання договору відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти” цей закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість закупівлі товарів, послуг дорівнює або перевищує суму, еквівалентну п’яти тисячам євро, а робіт –двадцяти тисячам євро, на момент звернення до суду істотно змінилась обставина, якою керувалися сторони при укладанні договору –в редакції Закону від 01.06.2007 цей Закон застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг , що повністю або частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмету закупівлі для товарів, послуг становить або перевищує двадцять тисяч гривень, а для робіт –п’ятдесят тисяч гривень. Виходячи з положень ч. 2 ст. 652 ЦК України у договірних відносинах одночасно існують наступні обставини: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладанні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона

В своєму відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі безпідставними, а прийняте рішення обґрунтованим та законним.. Просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін вважає, що рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів  справи, 31.01.2005 р. між ЗАТ КБ „Кредит-Дніпро” та      ВАТ „ЕК„Дніпрообленерго” було укладено договір № 832-ПК “Про касове обслуговування робітників підприємства”.

Відповідно до п. 1.1. Договору підприємство доручає, а банк приймає на себе зобов’язання у частині касового обслуговування робітників підприємства по виплаті заробітної плати, премій, відряджувальних, відпускних та ін. з використанням міжнародних карт, емітованих відповідачем. Відповідно до пункту 6.2 зазначеного договору строк дії договору визначається з дати його підписання обома сторонами і до 01.01.2015.

Згідно пункту 6 Договору право одностороннього розірвання договірних відносин закріплене виключно за відповідачем. Так, пунктом 6.6. Договору передбачено, що даний договір не може бути розірваний в односторонньому порядку позивачем.  Пункт 6.7. Договору містить вичерпний перелік умов, які закріплюють саме за відповідачем можливість розірвання Договору в односторонньому порядку, серед яких є посилання на передбачені діючим законодавством України випадки, фактичне настання яких надає відповідачу право відмовитися від договору в односторонньому порядку.

Вимоги позивача базуються на істотній зміні законодавства, яким сторони керувалися при укладанні договору. А саме, в зв’язку з набранням чинності Закону України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” в редакції від 01 грудня 2006р., яким встановлено безтендерну межу вартості предмета закупівлі для послуг в 50 000 грн., істотно змінилися обставини на яких базувалося волевиявлення сторін на укладання договору.

Пунктом 4 статті 2 Закону України „Про закупівлю товарів, робіт, послуг за державні кошти” передбачена заборона укладання договорів, які передбачають витрачання державних коштів, та/або оплату розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур, передбачених цим законом, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про свої наміри, щодо розірвання договору, відповідач був повідомлений листом від 23.03.2007 № 217. Відповідач проти розірвання Договору заперечував.

На думку позивача, у зв’язку з набранням чинності Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” в редакції від 01 грудня 2006 р. істотно змінилися обставини, якими керувалися сторони при укладанні договору; відповідач проти цього заперечує

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

- відповідно до статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості;

- згідно із статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов’язковим для виконання сторонами;

- згідно із частиною 1 статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов’язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії; правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки довірителя;

- отже, виходячи з аналізу умов договору від 31.01.2005р. №832-ПК про касове обслуговування робітників підприємства суд доходить висновку, що зазначений договір не є договором доручення, а є договором про надання послуги по касовому обслуговуванню робітників підприємства;

- відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дї або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором;

- статтею 907 Цивільного кодексу України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірвано, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку, на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін;

- відповідно до статті 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду;

- відповідно до статті 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим;

- пунктом 6.6 зазначеного договору від 31.01.2005р. №832-ПК встановлено, що цей договір не може бути розірвано в односторонньому порядку підприємством, тобто сторони при укладанні договору визначили за домовленістю таку умову щодо односторонньої відмови від договору підприємством;

- відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов’язання; зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах;

- отже, суд вважає, що зміна законодавства не може розцінюватися як істотна зміна обставин і не може розглядатися як підстава для розірвання договору, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення;

- таким чином, змінений закон не може розповсюджуватися на вже встановлені договірні правовідносини;

- отже, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи наведене, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2007 по справі № 16/161-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ –без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                              І.М. Науменко

Суддя                                                                                         Л.М. Білецька

Суддя                                                                                                    О.М. Лисенко