КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2007                                                                                           № 31/438

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Колесник О.І. дов. № 15/09-06 від 07.09.2006

від відповідача - Ядловський І.І. дов. 1-10/1.6-4337 від 26.06.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості"

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2007

у справі № 31/438

за позовом                               Приватного підприємства "Євробуд Плюс"

до                                                   Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості"

про                                                  стягнення 81 178,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 20.03.2007 у справі № 31/438 позов ПП „Євробуд Плюс” задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить прийняте рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим ним обставинам справи.

Зокрема, відповідач стверджує, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки звіту Державного підприємства „Випробувальний центр будівельних конструкцій” від 20.12.2006 про обстеження технічного стану будівельних несучих конструкцій будівлі по вул.. Святошинській, 2-а, в м. Києві.

Також, відповідач стверджує, що висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9414/9415 від 17.01.2007 є таким, що не відповідає на поставлені перед експертом запитання, а отже, не відповідає вимогам статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення Господарського суду м. Києва залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія встановила наступне:

08.07.2004 між Приватним підприємством „Євробуд Плюс” (Підрядник) та Державним підприємством „Український  науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” (далі - ДП „УкрНДНЦ”, Замовник) було укладено договір № 10, за яким Підрядник зобов’язувався виконати роботи по будівництву лабораторії сертифікаційних випробувань Замовника за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2 за технічним проектом, розробленим ДП „ВЦ КБ”.

Пунктом 2.1 договором передбачено, що технічний проект  надається Замовником до початку виконання робіт.

Строк виконання робіт за договором встановлений до 24 січня 2005 року (пункт 2.3).

Вартість робіт за договором, згідно з кошторисом та договірною ціною, що є невід’ємною частиною договору, складає 418943 грн., в тому числі ПДВ 69823, 83 грн. (пункт 3.1).

Умови та порядок розрахунків сторонами закріплені в розділі четвертому договору. Так, протягом п’яти банківських днів від початку робіт Замовник перераховує Підрядчику в рахунок попередньої оплати кошти у розмірі 50 % від вартості робіт за кошторисом (пункт 4.2). Остаточний розрахунок Замовник здійснює протягом трьох робочих днів з часу оформлення акту приймання – здавання робіт (пункт 4.3)

Не підписання Акту приймання-передачі робіт та не надання Замовником своїх зауважень протягом трьох днів визнається Підрядником як прийняття виконаних робіт без зауважень (пункт 5.3).

Також, сторонами було погоджено, що у разі порушення оплати та приймання виконаних робіт, Замовник сплачує пеню у розмірі  подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, за кожен день прострочення, але не більше 30 % від суми договору.

За своєю правовою природою зазначений договір є договором підряду та підпадає під дію глави 33 Господарського кодексу України та параграфу 1 глави 61 Цивільного кодексу України.

На виконання умов договору сторонами було підписано та складено Акти  приймання виконаних підрядних робіт (форми № КБ-2в), з яких, зокрема, вбачається, що позивач здійснив виконання робіт у відповідності із Договором № 10 від 08.07.2004 на загальну суму 355 838,40 грн. (акт № 2 лютий 2005 року на загальну суму 203 756, 40 грн. та акт № 6 за травень 2005 року  на загальну суму 152 082, 00 грн.), вартість яких сплачена  відповідачем частково – у розмірі 275 000 грн., що підтверджується наявними у справі доказами. Решта заборгованості за виконані роботи на суму 75 282, 80 грн. не оплачена і є предметом даного спору.

Відповідно до положень Наказу Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.2002 форма № Кб-2в "Акт приймання виконаних підрядних робіт" є первинним документом з обліку у будівництві.

Слід зазначити, що на час підписання сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт жодних зауважень ДП „УкрНДНЦ” заявлено не було, отже це свідчить, що ДП „УкрНДНЦ” погодилось з виконаними роботами та розміром їх вартості.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Однак, відповідач зобов’язання за договором не виконав належним чином, чим порушив вимоги зазначених вище статей. До того ж, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 75 282, 80 грн., трьох відсотків річних у сумі 640,71 грн., пені у розмірі 1707,79 грн. підлягають задоволенню, оскільки заявлені вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а саме Договором, договірними цінами, актами приймання підрядних робіт та актом звіряння взаєморозрахунків між сторонами.

Підставою для скасування судового рішення відповідач, зокрема, зазначає те, що місцевим господарським судом відхилено звіт Державного підприємства „Випробувальний центр будівельних конструкцій” від 20.12.2006 про обстеження технічного стану будівельних несучих конструкцій будівлі по вул.Святошинській, 2-а, в м. Києві. Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що даний звіт (висновок)  не може оцінюватись як висновок експерта у розумінні статей 41, 42 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, висновок судового експерта, у тому числі і № 9414/9415 від 17.01.2007, проведений під час розгляду даної справи, виступає лише як один з доказів у справі, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами з метою встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

В свою чергу, місцевим господарським судом було повно з’ясовано обставини, які мали значення для правильного розгляду спору, що виник між сторонами.

Висновки місцевого господарського суду, якими спростовано обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування своїх вимог і заперечень, ґрунтуються на доказах, наведених в рішенні суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийняте судом першої інстанції рішення  відповідає положенням статей 82-84 Господарського процесуального кодексу України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 „Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, викладене свідчить про те, що в даному випадку має місце неналежне виконання договірних зобов’язань відповідачем - Державним підприємством „Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості”. Наведені висновки Господарського суду м. Києва відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, рішення є законним та обґрунтованим.

Твердження відповідача про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

В процесі розгляду справи ДП „УкрНДНЦ” надано клопотання про зупинення провадження у справі до проведення Київським апеляційним господарським судом судової будівельно-технічної експертизи у справі №31/440 за позовом ПП „Євробуд Плюс” до Державного підприємства „Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” про стягнення 43 522,10 грн., яка на його думку пов’язана з даною справою.

Розглянувши клопотання, судова колегія вважає, що воно задоволенню не підлягає, оскільки під час розгляду справи № 31/438 судова будівельно-технічна експертиза вже проводилась (за клопотанням ДП „УкрНДНЦ”), зазначені справи не є пов'язаними між собою, а отже, справа № 31/438 може окремо розглядатись від справи № 31/440.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення Господарського суду м. Києва не вбачається, у зв’язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості” на рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2007 у справі № 31/438 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 20.03.2007 по справі № 31/438 залишити без змін.

Матеріали справи № 31/438 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді