СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.05.07                                                                                 Справа № 11/199.

Господарський суд Луганської області у складі судді Москаленко М.О., за участю секретаря судового засідання  Мелеховій О.С., розглянувши матеріали справи № 11/199за позовом

Перевальського районного центру зайнятості, м. Перевальськ Луганської області

до Перевальської виправної колонії № 15, м. Перевальськ Луганської області

про стягнення 1270 грн. 03 коп.

за участю представників сторін:

від позивача – Кошинська Н.М., довіреність № 23/3-954 від 21.05.07.;

від відповідача –не прибув

в с т а н о в и в:

Суть спору:  заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 959 грн. 81 коп. недоїмки зі страхових внесків до Фонду  загальнообов‘язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та 310 грн. 22 коп. –пені.

З позовною заявою позивач звернувся до господарського суду за правилами Господарського процесуального кодексу України, проте позивач у справі –Перевальський районний центр зайнятості, є суб’єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов»язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов»язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов»язковим державним  соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

У відповідності із ст. 8 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»від 02.03.2000 № №1533-ІІІ (далі за текстом –Закон)  Фонд загальнообов'язкового    державного    соціального страхування   України   на   випадок   безробіття  створюється для управління  страхуванням  на  випадок  безробіття, провадження  збору  та  акумуляції страхових внесків,  контролю за використанням коштів,  виплати забезпечення та надання  соціальних послуг,  здійснення інших функцій згідно із Законом і статутом Фонду.

Із врахуванням викладеного у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб»єкти владних повноважень у системі загальнообов»язкового державного соціального страхування.

У відповідності з приписами ст. 12 Закону  функції робочих органів  виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

Позов у даній справі позивачем пред’явлено з метою реалізації своїх владних повноважень щодо стягнення недоїмки зі сплати внесків до Фонду  загальнообов»язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

З урахуванням викладеного зазначена позовна заява  повинна розглядатися господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України зі стадії попереднього судового засідання у справі, проти чого не заперечив позивач у справі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про визнання у повному обсязі суми адміністративного позову.

Представником позивача у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з таких підстав.

Перевальська виправна колонія № 15 зареєстрована як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у Перевальському районному центрі зайнятості.

На підставі ч.2 п.2 ст.35, ч.2 п.1 ст. 38 та ст. 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески. У разі несвоєчасної їх сплати, у тому числі через ухилення від реєстрації як платника страхових внесків або неповної їх сплати страхувальники сплачують суму донарахованих страхових внесків (недоїмку), штраф та пеню.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття ( надалі Фонд) створюється для управління страхування на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно з цим Законом і Статутом Фонду. При цьому Фонд є цільовим централізованим страховим Фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету.

Згідно п.5.6. «Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»та обліку їх находження до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000 №339із змінами та доповненнями,  платники одночасно з отриманням коштів на оплату праці подають платіжні доручення на перерахування внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно з п.1 ст.12 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виконавча дирекція, як виконавчий орган правління забезпечує, крім того, виконання рішень правління. При цьому функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості, які є робочим органом виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього ж Закону усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з ч. 3 зазначеної статті ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.02 року визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України.

За результатами проведених позивачем перевірок відповідача, за результатами яких складені акти від 30.04.02. №41, №74 від 26.09.2005р., №27 від 15.03.2007р., за період з січня 2000 року по 31.12.2006 за відповідачем утворилась заборгованість зі сплати страхових внесків за загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 2321 грн. 82 коп., а також  відповідачеві нарахована пеня у сумі 137 грн. 32 коп.

Перевальський районний центр зайнятості 17.11.2005 року №23/1-2617 звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Перевальської виправної колонії № 15 (бюджет) недоїмки, яка утворилась за період з січня 2000 року по 30.06.2005 року у сумі 1610 грн. 11 коп. (внески –959 грн. 81 коп. та пеня –310 грн. 22 коп.)

Відповідач  відзивом на позовну заяву підтвердив  наявність заборгованості у сумі 1270 грн. 03 коп., у тому числі 959 грн.    81 коп - недоїмка та 310 грн.                22 коп.–пеня, що відображено також  в акті звірення від 15.05.2005 року.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються  матеріалами справи та  відповідають фактичним обставинам.

З урахуванням визнання  відповідачем адміністративного позову, а також того, що визнання позову не суперечить закону та не порушує  чиїх - небудь прав, свобод та інтересів, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі на підставі ч. 3 ст. 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України питання стосовно судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 2, 17, 94, 98, 112, 158, 160 –163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  –

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Перевальської виправної колонії № 15, м. Перевальськ Луганської області, вул. Тевелєва,1, код 08562766 на користь Перевальського районного центру зайнятості, м. Перевальськ Луганської області, вул. Мира,3,  код 24046917, недоїмку у сумі 959грн. 81 коп. та 310 грн. 22 коп. –пені.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржене судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 29.05.2007.

Суддя                                                                               М.О. Москаленко