СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"24" жовтня 2007 р.
Справа №9/15/16/504-НА

за позовом  Приватного підприємця ОСОБА_1 м. Славута

до Славутської об'єднаної державної
податкової інспекції України м. Славута Хмельницької області

про визнання протиправним та
скасування рішення від 05.12.2006р. №/0 про застосування
штрафних  санкцій  на суму 612, 00 грн.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна податкова
адміністрація у Хмельницькій області, м. Хмельницький

Суддя  Олійник
Ю.П.                    Секретар судового
засідання Журба В.А.

Представники сторін:

Від
позивача -ОСОБА_1. -підприємець ,

Від відповідача -Медведь Л.В. -за
дов. від 7.03.07

Від третьої особи -Медведь Л.В. -за
дов. від 17.10.07,  Свідерський О.В. -за
дов. від 17.10.07

У судовоум    засіданні
оголошено  вступну  і
резолютивну частини постанови згідно ст. 160 КАС України

Позивач   у
позовній   заяві  та  у  судовому
засіданні  просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення від 05.12. 2006р. №/0 про
застосування фінансових санкцій на суму 612грн. Наголошує на тому, що підстави
та порядок проведення органами державної податкової служби планових і
позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування
та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) визначений ст.11-1 Закону
України „Про державну податкову службу”, згідно якої позаплановими перевірками
вважаються перевірками вважаються також перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених законами України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
„Про державне регулювання виробництва і обігу етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, а в інших випадках - за
рішенням-суду. Тому позапланова перевірка може здійснюватися лише на підставі
рішення суду. Наголошує, що орган державної податкової служби, який ініціює
проведення позапланової виїзної перевірки, подає до суду письмове обґрунтування
підстав такої перевірки та дати її початку і закінчення, склад осіб, які будуть
проводити таку перевірку, документи, які відповідно до частини шостої цієї
статті свідчать про виникнення підстав для проведення такої перевірки,
інформацію про вид та кількість перевірок, проведених органами державної
податкової служби щодо суб'єкта господарської діяльності та наслідки таких
перевірок за попередні три роки, а також на вимогу суду - інші відомості.
Повідомлення про місце, дату та час розгляду питання про надання дозволу на
проведення позапланової виїзної перевірки направляється не пізніше ніж за три
робочі дні до дати такого розгляду. Зазначається, що відповідач жодного доказу,
що перевірка працівниками  ДПА  у Хмельницькій області магазину „Барвінок”
була плановою, не надав, як і не надав рішення суду про проведення позапланової
перевірки, що є порушенням зазначеного Закону. Звертає увагу суду на те, що
ст.16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”від 06.07.1995р. контролюючі
органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або
позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. При цьому,
планові перевірки здійснюються органами, уповноваженими законом нараховувати
або стягувати податки і збори(обов'язкові платежі) з осіб, що використовують
спрощену систему оподаткування згідно з пунктами 5-9 статті 9 цього Закону.
Така перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного  календарного
року,  але не раніше строків,
визначених законодавством для подання річного податкового звіту (декларації)
такими особами з такого податку. За таких обставин, будь яке податкове або
адміністративне нарахування здійснене з порушеннями  цього правила, вважається незаконним та
не  підлягає виконанню, (термін подачі
звітності до 05. 01.2007р., перевірка проведена 24.11.2006р.) Водночас, позапланова
перевірка, що провадиться уповноваженими контролюючими органами стосовно осіб,
визначених у частині другій цієї статті, може здійснюватися виключно на
підставі постанови слідчого, органу дізнання або відповідно до рішення суду.
Планові та позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори
розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових
операцій здійснюються в порядку передбаченому законодавством України.
Забороняється проведення перевірок осіб, визначених у п.п.5-9 статті 9 Закону №
265/95-ВР щодо діяльності, передбаченої лише цим Законом, іншими державними
органами, ніж ті, що визначені контролюючими органами згідно із законодавством
України.

Відповідач у відзиві на позов та
його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують,
посилаючись на те, що  згідно пункту 2
статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” органи
державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку,
встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому
законом порядку. Згідно статей 15 та 16 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення
планових або позапланових перевірок. Планові або позапланові перевірки осіб, що
використовують РРО, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових
операцій, здійснюють у порядку, передбаченому законодавством України.
Наголошує, що такі перевірки плануються щомісячно державними податковими
органами і графіки їх проведення затверджуються керівником або заступником
податкового органу. Зазначив, що статтею 11-1 Закону України „Про державну
податкову службу в Україні” визначені підстави та порядок проведення планових
та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). З врахуванням
чого вважає, що норми зазначеної статті не поширюються на перевірки суб'єктів
підприємницької діяльності щодо контролю за дотриманням вимог Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”.
Звертається увага, що  в порушення
вимог ст.3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” позивач не мав зареєстрованих
книг обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки. Пунктом 6 статті 9
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу
товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з
питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити
державну регуляторну політику. Наголошує, що відповідно до податкового
роз'яснення щодо застосування пунктів 5, 6 статті 9 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", затвердженого наказом Державної податкової
адміністрації України  від   14.01.2002 р.  №20,
із  змінами  і доповненнями, внесеними наказом  Державної податкової адміністрації
України  від 29.07.2003  року №371,
якщо фізичні  особи - платники
єдиного та фіксованого податків здійснюють продаж підакцизних товарів (крім   пива
на   розлив), положення щодо   незастосування реєстраторів   розрахункових   операцій та
розрахункових   книжок на них не
поширюється.  Враховуючи те, що норма
пунктів 5, 6 статті 9 Закону поширюється на суб'єктів підприємницької
діяльності при продажу товарів за умови відсутності підакцизних товарів (крім
пива на розлив), то у разі реалізації на одному торговому об'єкті (кіоск,
магазин, лоток, прилавок тощо) підакцизних і непідакцизних товарів, положення
щодо незастосування реєстраторів розрахункових операцій та розрахункових книжок
на таких суб'єктів підприємницької діяльності не поширюється. Відповідно при
продажу товарів на одному торговому об'єкті або в одному з торгових об'єктів
суб'єкта підприємницької діяльності, в асортименті яких є підакцизні товари,
розрахункові операції фізичними особами - платниками єдиного та фіксованого
податків відповідно до Переліку повинні проводитись із застосуванням
розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій. Посилається на те,
що п.3 ст.17 Закону передбачено, що у разі невикористання при здійсненні
розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки
чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої
належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її
використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку
розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну
до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у
розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Третя особа - ДПА у Хмельницькій
області у письмових поясненнях та   її
представники у судовоум   засіданні   підримуюит позицію відповідача. Звертають
увагу,  що згідно статей 15 та 16 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок. Крім того, посилаються
на статті 11, 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”.

Розглядом матеріалів справ
встановлено.

Згідно плану поведення перевірок
відділу оперативного контролю  на
листопад 2006р. , наказу начальника ДПА у Хмельницькій області  № 238
від 31.10.06  „ Про
проведення  перевірок” та на підставі
направлень від 24.11.06 №1686 та №1717 працівниками ДПА у Хмельницькій області
проведена перевірка щодо контролю за здійсненням позивачем розрахункових
операцій при здійсненні торгівельної діяльності у магазині „Барвінок” м.
Славута , за наслідками якою складений акт від 24.11.06 №22010699/2302.

У акті перевірки зазначено про
невикористання позивачем при здійсненні розрахункових операцій на суму 15,00
грн. розрахункової книги чи книги обліку розрахункових операцій (не виписано та
не видано розрахункової квитанції). Також 24.11.06 розрахункові операції на
суму 370,25 грн. проведені без видачі розрахункових квитанцій. На товари
відсутні 16 цінників. Зазначеним порушено п.п.1,2,5,8,13 ст.3 Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”.

У письмових поясненнях до акту
перевірки продавець магазину   ОСОБА_2
підтвердила, що продала пиво „Рогань” в кількості 3 пляшки по ціні 2,50 грн. на
суму 7,50 грн., консерву „Сардини” в кількості 1 шт. по ціні 3,50 грн., шоколад
„Міленіум” в кількості 1 шт. по ціні 4,00 грн., всього на суму 15,00 грн. При
цьому розрахункову квитанцію не видавала, томущо підприємець ОСОБА_1 їх не
видавала.. Розрахункові операції на суму 370,25 грн. проведені без видачів
розрахункових квитанцій. Відсутні 16 цінників на товари.

На підставі акту перевірки
відповідпаем прийнято рішення від 05.12.06 №/0 про застосування
штрафних санкцій в розмірі 612,00  грн.  Скарга позивача  в
адміністравтиному порядку  рішеням
ДПА уХмельинцькій області не задоволена. Відповідно прийнято рішення від
11.01.07 №/2 на суму 612,00грн.

Позивач, вважаючи прийняття рішення
№/0 неправомірним, звернувся з прозовом до суду.

Досліджуючи надані докази, фактичні
обставини справи, оцінюючи доводи та заперечення сторін, судом до уваги
приймається  наступне.

Відповідач та третя особа посилаються
на те, що проведена перевірка щодо контролю за здійсненням позивачем
розрахункових операцій проведена відповідно до плану проведення перевірок
відділу оперативного котролю, наказу начальника ДПА у Хмельницькій області  № 238
від 31.10.06  „ Про
проведення  перевірок” та на підставі
Закону України  „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Судом враховуєься, що згідно ст.16
України  „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”
податкові  органи  мають
право  відповідно до законодавства
здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію
цього Закону.      Планова
перевірка здійснюється органами, уповноваженими законом нараховувати або стягувати
податки і збори (обов'язкові платежі) з осіб, що використовують спрощену
систему оподаткування згідно з пунктами 5-9 статті 9 цього Закону. Така
перевірка здійснюється не частіше одного разу за наслідками звітного
календарного року, але не раніше строків, визначених законодавством для подання
річного податкового звіту (декларації) такими особами з такого податку. Будь-яке
податкове або адміністративне нарахування, здійснене з порушенням цього
правила, вважається незаконним та не підлягає виконанню. Позапланова
перевірка суб'єктів, зазначених у п.п.5-9
ст.9 цього Закону проводиться виключно на підставі постанови слідчого ,
органу дізнання або відповідно до рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у  2006р. перебувала на  спрощеній
системі  оподаткування , про що
зазначено в   акті перевірки  і
підтверджено позивачем. Відповідно термін подання звітності для позивача
-до 05.01.07. Однак,  перевірка  щодо позивача здійснена   в
листопаді 2006 року, а не за наслідками звітного календарного року,
і  раніше строків, визначених
законодавством для подання річного податкового звіту (декларації). Внаслідок
цього будь-яке нарахування, здійснене за наслідками такої перевірки вважається
незаконним та не підлягає виконанню. Крім того,
ні відповідачем, ні третьою особою не надано постанови слідчого, органу
дізнання чи рішення суду про проведення позапланової перевірки позивача.

Судом
враховується, що правове регулювання
здійснення   перевірок   органами
державної податкової служби
регулюється Законом  України  „Про державну податкову службу в Україні”
.       Зокрема,  згідно ст.11-1  цього Закону
планова виїзна перевірка проводиться
щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним
податків та зборів (обов'язкових платежів), яка передбачена у плані роботи
органу державної податкової служби і проводиться за сукупними показниками
фінансово-господарської діяльності платника податків за письмовим рішенням
керівника відповідного органу державної податкової служби не частіше одного
разу на календарний рік.  Забороняється
проведення планових виїзних перевірок за окремими видами зобов'язань перед
бюджетами.  Право на проведення планової виїзної
перевірки платника податків надається лише у тому випадку, коли йому не пізніше
ніж за  десять днів до дня проведення
зазначеної перевірки надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати
початку та закінчення її проведення.
Однак,   позивачу не пізніше ніж
за  десять днів до дня проведення  перевірки
всупереч ст. 11-1  Закону України
„Про державну податкову службу в Україні”
не надіслано письмове повідомлення із зазначенням дати початку та
закінчення її проведення.

Щодо проведеної  третьою особою перевірки позивача, то
вона  згідно тієї ж   ст. 11-1
Закону  могла бути  позапалановою, оскільки зі змісту даної
статті вбачається, що перевірки в межах повноважень податкових органів,
визначених законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"  вважаються
позаплановими перевірками .

При цьому  згідно статті 11-2  Закону
України  „Про державну податкову
службу в Україні”  посадові особи органу
державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі,
назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища
посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку.

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової
виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Однак, представниками  відповідача
та третьої особи  у судовому   засіданні
не надано рішення або  наказу
керівника податкового органу про поведення планової або позапланові перевірки
позивача.  При цьому  наказ третьої особи  № 238
від 31.10.06  „ Про
проведення  перевірок” носить загальний
характер, не містить відомостей про вид перевірки , не стосується саме
позивача., даний  наказ позивачу не
вручався.

Оглядом  наданих третьою особою   направлень
на проведення     перевірки  судом встановлено, що  в
останніх всупереч   норми ст. 11-2
Закону  України  „Про державну податкову службу в
Україні”  не  зазначено
виду перевірки (планова чи позапланова),
дату початку та   закінчення    перевірки.

У зв'язку   з цим
суд враховує, що  третьою особою
та відповідачем   не надано  документів, визначених   статею 11-2    Закону
„Про державну податкову службу в Україні” , так   як
наказ керівника    податкового   органу
не  видавався, а  направлення мають суттєві недоліки.

У зв'язку з цим  всупереч
ч. 2  ст. 71 КАС України
відповідачем не доведено правомірність проведення перевірки належними
доказами.

Судом враховується також , що згідно
ст.19 Конституції України державний орган зобов'язаний діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами
України.

Оскільки  не дотримана передбачена чинним законодаством
України процедура проведення планових та позапланових перевірок господарської
діяльності позивача та не надано документів,
передбачених ст. 11-1  Закону  „Про державну податкову службу в Україні”,
рішення  відповідача   не може базуватися на неправомірно  проведеній перевірці. Тому прийняте за
результатами такої перевірки рішення від 05.12.06  №/0 про застосування штрафних
санкцій в розмірі 612,00грн. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно ст.  94  КАС України судові витрати по справі,
здійснені позивачем ,  у зв'язку із
задоволенням позову стягуються на користь позивача з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94,
104, 105, 158-163, 167, 254-259, п. 6 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні
положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного  підприємця ОСОБА_1 м. Славута до Славутської
об'єднаної державної податкової інспекції України м. Славута  про визнання протиправним та скасування
рішення від 05.12.2006р. №/0 про застосування штрафних  санкцій
на суму 612, 00 грн. задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Славутської об'єднаної державної податкової інспекції України м. Славута  від 05.12.06 №/0 про
застосування  до приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Славута штрафних санкцій в розмір 162,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 м. Славута /АДРЕСА_1, код НОМЕР_1    3,40 грн. /три гривні 40 коп./
відшкодування сплаченого державного мита.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України
сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в
апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне
оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Подаються  до апеляційного суду через суд
першої інстанції.

Згідно
ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова  суду першої інстанції набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Ю.П. Олійник