ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09.07.07                                                      м. Київ                                     34/205-А

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційно-промислова фірма “КОРН Лтд”

До:          Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м. Києва

Про:          визнання нечинним рішення № від 16.01.2007 р.

Суддя Митрохіна А.В.

Секретар судового засідання Карбовська О.В.

Представники:

Від позивача –Бившев С.В. за дов. № 31 від 22.02.2007 р.

Від відповідача - Мисливий І.Ю. за дов. № 18/9/10-015 від 09.01.2007 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовом про визнання нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 16.01.2007 р. № , крім того просить стягнути з відповідача 85,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач невірно застосував норми чинного законодавства, рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства на підставі акту, висновки якого не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач в запереченнях на позовну заяву та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що спірне рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем порушено вимоги п. 13 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг .”

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно з’ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких містяться в матеріалах справи, об’єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі м. Києва прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 16.01.2007 р., яким на підставі п. 11 ст. 11 Закону України “Про державну податкову службу України” згідно із ст. 22 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-ІІІ від 01.06.2000р. (із змінами та доповненнями) позивачу визначено суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 96421,05 грн.

Оспорюване рішення прийняте на підставі Акту від № 26500640/2306 перевірки щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб‘єктами підприємницької діяльності від 23.11.2006 р. Зазначеним актом встановлено невідповідність суми готівкових коштів, яка зазначена в поточному звіті РРО, сумі готівкових коштів на місті проведення розрахунків, а саме в поточному звіті РРО зазначена сума в розмірі 1,5 грн., а сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків складає 19285,71 грн., чим порушено п. 13 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Суд вважає висновки відповідача, зазначені в акті перевірки та у запереченнях на позов, помилковими, а позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 13 ст. 3 України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №1776-ІІІ від 01.06.2000р. (надалі Закон №1776-ІІІ) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі... при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведенні розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки –загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

При цьому, виходячи з положень вказаного Закону місцем проведення розрахунків є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Отже, місцем проведення розрахунків є місце, в якому провадяться виключно такі операції:

-          розрахунки за продані товари (послуги);

-          зберігаються отримані за товари (послуги) готівкові кошти;

-          отримання попередньо оплачених товарів (послуг).

При цьому, обов’язковою умовою є те, що кошти мають бути отримані від покупців та за товари (послуги).

Згідно п. 2.8 Постановою НБУ “Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” № 637 від 15.12.2004 р. підприємствам надано право тримати в поза робочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищує установлений ліміт каси.

Однією з особливостей використання даного права є зберігання коштів виключно в касі підприємства, яка в контексті Постанови № 637 означає приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів. Розмір готівкових коштів, що знаходиться в касі підприємства визначається в касовій книзі.

Водночас, відповідачем під час проведення перевірки не було враховано та обставина, що приміщення, в якому розміщено касовий апарат Samsung ER-250 Р (каса № 8) не є виключно місцем проведення розрахунків, а відповідно до внутрішніх документів позивача (п. 1 та п. 5 Графіку роботи та функціонування касових вузлів на території авторинку “Центральний”), використовується також в якості приміщення, де також зберігаються готівкові кошти позивача, тобто є касою (межі розмежування каси та місце проведення розрахунків визначені внутрішніми документами товариства). Зазначена особливість передбачала собою можливість наявності в приміщенні поруч з готівковими коштами отриманими в місці проведення розрахунків, коштів каси підприємства (в спеціально відведених для цього місцях визначених внутрішніми документами товариства).

А відтак, кошти визначені відповідачем як такі, що не проведені через РРО –19284,21 грн., виходячи з наведеного не знаходились в місці проведення розрахунків, а знаходились в місці передбаченому для зберігання загальної каси товариства.

Доказом того, що виявлена сума не належить до касового апарату, а належить до загальної каси товариства, є дані касової книги за 23.11.2006 р. Зокрема, згідно арк. 28 касової книги на цю дату за позивачем обліковується залишок на початок дня в розмірі 19285,71 грн., що цілком відповідає сумі виявленої під час перевірки представниками ДПІ та кваліфікованої ними як не оприбутковані позивачем грошові кошти.

Вказані обставини не було враховано відповідачем під час проведення перевірки, що призвело до прийняття необґрунтованого та протиправного рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про незаконність рішення, дій або бездіяльності суб‘єкта владних повноважень обов‘язок по доведенню правомірності свого рішення, дій або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти задоволення адміністративного позову.

Відповідач не подав суду допустимі докази в обґрунтування своїх заперечень.

За таких обставин суд вважає, що спірне рішення, прийняте відповідачем на підставі акту перевірки, суперечить вимогам чинного податкового законодавства України і фактичним обставинам справи, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов‘язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.71, ст. ст. 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 16.01.2007 р. № .

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Комерційно-промислова фірма “КОРН Лтд” 3,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження та/або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може буде оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                А.В. Митрохіна

Дата підписання повного тексту постанови 03.08.2007