ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/559ад.
Суддя господарського суду  Луганської області Середа А.П., при секретарі
судових засідань Качановській О.А.,
за участю прокурора (заявника) -  Майборода О.О., - посвідчення №141 від
в присутності представників сторін:
від позивача -амішвіліРамі
РаміЛітвінова Л.В. -головний державний податковий інспектор, - довіреність
розглянувши матеріали справи за
Прокурора міста Сєвєродонецька
Луганської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у
місті Сєвєродонецьку, місто Сєвєродонецьк Луганської області,
до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк  Луганської області,
про стягнення 280 грн. 00 коп., -
суть спору: прокурором в
інтересах позивача заявлено вимогу про
стягнення  з  відповідача  боргу з єдиного податку  у сумі
280 грн. 00 коп. (основний платіж), який у нього мається станом на
20.07.07 року за період з 20.04.06 року по 20.11.06 року.
Відповідно до ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
призначено та фактично відбулося 05.10.07 року; відповідач до цього засідання
Прокурор та представник позивача
позов підтримали у повному обсязі та заявили клопотання про відмову від
здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить
вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАС
України,  а тому його задоволено судом.
відзив на позов та витребувані судом документи
не надав, позовні вимоги не оспорив, до
судового засідання не прибув, участь у ньому свого представника не
забезпечив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судових
Суд дійшов такого висновку з огляду
на те, що згідно матеріалам справи юридичною адресою відповідача є
10.09.07 року за вих. №1541 та  08.10.07 року за вих. №1785 судом на цю
адресу спрямовано ухвали  про призначення
справи до судового слухання, а також повістки.
Оператором поштового зв'язку на час
розгляду цього спору до суду не повернуто жодне з цих поштових відправлень а
також письмових повідомлень про їх вручення адресату.
Будь-які інші дані про
місцезнаходження відповідача у матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст.40, 49, 51, частиною 6 ст. 71 та ст. 86 КАСУ, суд вважає, що
ним вжито належних заходів, спрямованих на повідомлення відповідача про дату,
час та місце судового слухання, а  тому
він здійснив розгляд справи по суті за відсутності відповідача, - на підставі
наявних у ній матеріалів.
Заслухавши прокурора та
представника позивача, розглянувши матеріали справи та додатково надані докази,
суд дійшов наступного.
І. 18.04.2006 року Виконавчим
комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області ОСОБА_1 (далі -СПД
ОСОБА_1, - відповідач), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований
в якості суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи, у зв'язку
з чим до ЄДРПОУ внесено реєстраційний
запис  №НОМЕР_2.
З матеріалів справи вбачається, що Державною
податковою інспекцією у місті Сєвєродонецьку (далі -ДПІ -позивач)
відповідача взято на податковий облік.
20.04.06 року СПД ОСОБА_1 звернувся до ДПІ
з заявою про надання йому права застосування спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності.
20.04.06 року в  ДПІ він отримав свідоцтво  №НОМЕР_3 - про надання йому права  у 2006 році застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, як то передбачено Указом Президента
України від 03.07.1998 року №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого підприємництва” (з наступними змінами та
доповненнями)( далі -Указ №727/98), - тобто у  такий спосіб він погодився на сплату єдиного
податку за відповідний вид діяльності -«копіювальні послуги»- у розмірі 80,00
грн. на місяць, встановленого рішенням
Сєвєродонецької міської ради від 18.12.03 року №1016 «Про встановлення
ставок єдиного податку».
За станом на  20.07.07 року
відповідач має узгоджену суму податкового зобов'язання по сплаті єдиного
податку у сумі 280,00 грн. (основний платіж) за період з 20.04.06 року по
Факт наявності несплаченого
податкового боргу з єдиного податку підтверджується карткою платника податку.
Як вбачається з матеріалів справи,
СПД ОСОБА_1 податковий борг не оспорив та не вжив заходів до його погашення.
ІІ. Заслухавши  прокурора та представника позивача,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та
додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі з таких підстав.
1.Кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина
1 статті 67 Конституції України).
Аналогічний обов'язок закріплений
у  пункті 3 частини 1 статті 1 Закону
України від 25.06.1991 року №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»(далі
-ЗУ №1251-ХІІ), де сказано, що платники податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових
платежів) у встановлені законами терміни.
статті 2 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» встановлено, що суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа сплачує
єдиний податок щомісяця не пізніше
20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень
Державного казначейства України.
Матеріалами справи доведено, що
відповідач не виконав цього припису Указу №727/98.
При вирішенні цього спору суд
керується частиною 2 ст. 5 Указу №727/98, в якій говориться, що суб'єкти
малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення,
своєчасність подання розрахунків та сплату
сум єдиного податку згідно з законодавством України.
З урахуванням викладеного,
приймаючи до уваги те, що Указ не містить у собі спеціального механізму
примусового стягнення податкового боргу з єдиного податку, суд при вирішенні
спору керується Законом України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
Судовий порядок стягнення
податкового боргу передбачено тільки підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ
№2181-ІІІ, відповідно до якого активи платника
податків можуть бути  примусово стягнені
в рахунок погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду.
Активами платника податків за змістом
п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що
належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного
господарського відання.
2.Щодо строку позовної давності
суд при вирішенні цього спору керується наступним.
Згідно частині 2 статті 1 Цивільного
кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або
іншому владному підпорядкуванні однієї сторони іншій, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не
встановлено законом.
Аналіз статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України показує, що частиною 2 цієї статті
встановлено річний термін для звернення до суду особи за захистом  прав, свобод та інтересів. Однак ця стаття не
містить такого обмеження щодо права органу владних повноважень або
контролюючого органу для звернення до суду за захистом прав та інтересів
держави, одним з яких є стягнення несплаченого до бюджету податкового боргу.
Згідно правилу підпункту 15.1.1 п.
15.1 ст. 15 ЗУ №2181-ІІІ,  за винятком
випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право
самостійно ВИЗНАЧИТИ суму податкових зобов'язань платника податків у випадках,
визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім
днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така  податкова декларація  була надана пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо  платіж
стягується  за рішенням   суду,
строки   стягнення  встановлюються  до
повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.
Але з матеріалів справи видно, що у
даному випадку ДПІ вирішує питання НЕ про визначення податкового зобов'язання,
- оскільки платник податку його самостійно узгодив, - а ставить питання про
СТЯГНЕННЯ податкового боргу у судовому порядку.
Як вбачається з вищецитованого
підпункту 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону №2181-ІІІ, останнім не визначено термін
давності для стягнення на користь бюджету
самостійно узгодженого
податкового зобов'язання,  яке
платник податку, відповідно до підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону №2181-ІІІ,
був зобов'язаний сплатити не пізніше 10 днів після дня узгодження.
Таким чином, у даному конкретному
випадку у суду відсутні правові підстави для
застосування терміну позовної даності при вирішенні цього спору.
3.Право ДПІ на звернення до
суду з позовом про стягнення податкового боргу та пені прямо передбачено
пунктом 11 ст. 11 Закону України від 04.12.90 року №509-ХІІ «Про державну
податкову службу в Україні».
Відповідач позовні вимоги не
Позивач, будучи суб'єктом владних
повноважень, довів законність та обґрунтованість своїх позовних вимог.
З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача боргу з
єдиного податку, а також факт його ухилення від його сплати, - позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.
Відповідно до частини 2  ст.94 КАС України суд не стягує з відповідача
витрати по сплаті державного мита.
Судом прийнято до уваги те, що
позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.101.93 року №7/93
“Про державне мито”  при зверненні до
суду з позовом звільнений від сплати державного мита.
На підставі викладеного,  п.1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону
України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ
“Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами”; ст.ст. 2 та 4 Указу Президента України від
03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», керуючись ст.ст. 94,128, 150,
158-163 та 167 КАС України,  суд
п о с т а н о в и в :
1.Позов задовольнити  у повному обсязі.
2.Стягнути з  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, - на користь Державного бюджету України на р/р
Сєвєродонецьку ГУ ДКУ у Луганській області, код 24046627,  -
податковий борг з  єдиного податку
у сумі  280 (двісті вісімдесят) грн. 00
Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС
України  за згодою прокурора та
представника позивача  у судовому
засіданні 19.10.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини
Постанова набирає законної сили
після  закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження,  встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження
рішення  суду  першої
інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної
інстанції  через суд  першої
інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з
дня  складення  в
повному обсязі. Апеляційна  скарга  на
постанову  суду першої інстанції
подається протягом  двадцяти  днів
після  подання  заяви
про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі
складено та підписано 23.10.2007 року.

Суддя
А.П.Середа