донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.09.2007 р.                                                                        справа №2/44

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Акулової  Н.В.

суддів
Діброви  Г.І. , Стойка  О.В.

Представники сторін:

від позивача:
Овчаренко Т.М. (за дов. №117 від 16.08.07р.)

від відповідача:
від третіх осіб:
1)ЗАТ "Макіївкокс":
2)ВАТ "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська”:
3)АТЗТ "Харківський коксовий завод":
4)ВАТ "Алчевський коксохімічний завод":
Алєксєєв О.І. (за дов. №959/1 від 04.09.2007р.)

не з’явився

не з’явився

не з’явився

не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромснаб-КО" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від
15.06.2007 року

у справі
№2/44 (суддя Мартюхіна Н.О.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Інвест" м.Донецьк

до відповідача

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромснаб-КО" м.Донецьк
1. Закритого акціонерного товариства "Макіївкокс" м.Макіївка Донецької області;
2. Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м.Горлівка Донецької області;
3. Акціонерного товариства закритого типу "Харківський коксовий завод" м.Харків;
4. Відкритого акціонерного товариства "Алчевський коксохімічний завод" м.Алчевськ Луганської області

про
стягнення 104517грн.68коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Інвест" м.Донецьк звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромснаб-КО" м.Донецьк про стягнення суми заборгованості  з урахуванням індексу інфляції та процентів за весь час прострочення в розмірі 104517грн.68коп. та забезпечення позову на період розгляду справи на суму позову, а саме накладення арешту на розрахункові рахунки та майно боржника (т.1 а.с.2-4).

30.03.2007р. позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні подана заява про зменшення позовних вимог №39 від 29.03.2007р., в якій він просить стягнути з відповідача суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та процентів за весь час прострочення в розмірі 101669грн.53коп. (т.1 а.с.82-83).

Ухвалою від 25.04.07р. господарський суд Донецької області  залучив до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: 1) Закрите акціонерне товариство „Макіївкокс” м.Макіївка Донецької області; 2) Відкрите акціонерне товариство Центральна збагачувальна фабрика „Калінінська” м.Горлівка Донецької області; 3) Акціонерне товариство закритого типу „Харківський коксовий завод” м.Харків; 4)Відкрите акціонерне товариство „Алчевськкокс” м.Алчевськ Донецької області (т.1 а.с.91-92).

15.06.07р. позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подана заява №85 від 14.06.2007р., в якій він просить залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Асоціацію “Фінансових, промислових та торгівельних підприємств “Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр” м.Донецьк (т.2 а.с.58).

15.06.07р. позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подана заява №84 від 14.06.2007р., в якій він просить вжити запобіжні заходи та накласти арешт на майно відповідача (т.2 а.с.59).

Рішенням від 15.06.2007 року господарський суд Донецької області №2/44 (суддя Мартюхіна Н.О.) задовольнив позов, стягнув з відповідача заборгованість у сумі 87141грн.40коп., а саме 74202грн.50коп. –суму основного боргу, 5416грн.79коп. –суму інфляції, 1128грн.50коп. –3% річних, 6393грн.61коп. –суму пені (т.2 а.с.61).

Рішення мотивоване тим, що 22.12.2005р. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) укладений договір поставки №246; на виконання умов вказаного договору сторонами складені та підписані специфікації №1 від 22.12.05р., №2 від 30.12.05р., №3 від 28.02.06р., №4 від 01.06.06р.; фактичне виконання сторонами взаємних зобов’язань за договором у відповідності до узгоджених специфікацій підтверджується:  актом приймання-передачі від 28.12.05р., актом приймання-передачі від 31.12.2005р.,  актом приймання-передачі від 31.01.2006р., актом приймання-передачі від 20.06.2006р.; загальна сума всіх поставок вугільного концентрату склала 782820грн., оплачено на суму 708617грн.50коп., заборгованість складає 74202грн.50коп.; з специфікацій до договору вбачається, що позивач зобов’язався поставити відповідачу 2030 вугільного концентрату, але відповідно до актів приймання-передачі продукції, було відвантажено на адресу покупця 1739,6т., вартість яких відповідач сплачував частинами на протязі січня 2006р.-липня 2006р., не вимагаючи при цьому від позивача документального підтвердження фактів передачі передбачених в пункті 5.2 договору документів; відповідачем не визначався строк для передачі документів, що стосується товару, та окремо не вимагались документи, передбачені в пункті 5.2 договору, та на протязі виконання договірних відносин не заявлялись позивачу претензії щодо не передання зазначених документів; у зв’язку з недоведеністю позивачем під час подання позовної заяви, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, інших підстав для застосування заходів забезпечення позову закон не передбачає; суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про вжиття запобіжних заходів шляхом накладання арешту на майно відповідача, оскільки застосування таких заходів можливо лише до подання позову, а ні під час закінчення вирішення спору; не підлягає задоволенню клопотання позивача від 14.06.07р. №84 про залучення у справу третьої особи без самостійних вимог Асоціацію “Фінансових, промислових та торгівельних підприємств “Донбаський Розрахунково-Фінансовий Центр”, оскільки судом встановлено, що фактичним виконавцем послуг по збагаченню та переробки вугілля на підставі договору №48-02кл від 13.03.02р. є Центральна збагачувальна фабрика „Калінінська”, яка виступає також, й вантажовідправником вугільного концентрату та зазначена особа була залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технопромснаб-КО" м.Донецьк в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 15.06. 2007р. по справі №2/44 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові у повному обсязі, оскільки судом не вірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оригінал рішення отримано 02.07.2006р.; без доказів передачі документів неможливо встановити точну дату з якої у відповідача виникає зобов'язання щодо сплати товару та з якого моменту починає нараховуватися пеня, інфляція, 3% річних та ін.; позивач не довів, що відповідач порушив умови договору і не виконав свої зобов'язання щодо сплати за товар, тому вимоги щодо стягнення основного боргу, інфляції, 3% річних, пені - є безпідставними; позивач не виконав свої зобов'язання за договором та не передав документи,  які вказані в п.5.2 договору №246; твердження позивача про те що усі документи вказані в п.5.2 договору №246 були передані відповідачу безпосередньо ВАТ «ЦЗФ «Калінінська»є безпідставними; невідомо чому документи передавала ВАТ «ЦЗФ «Калінінська», а не як передбачає договір №246 постачальник - ТОВ «Інтер-Інвест»; невідомо яке відношення ВАТ «ЦЗФ «Калінінська»має до договору №246 від 22.12.2005р., який укладений між позивачем та відповідачем та чому ВАТ «ЦЗФ «Калінінська»повинна замість постачальника (ТОВ «Інтер-Інвест») передавати документи вказані в договорі №246, якщо третя особа не має відношення; представник «ЦЗФ «Калінінська»не пояснив яким чином були передані документи відповідачу та чи були вони передані взагалі; господарський суд не пояснив чому зобов'язання щодо сплати товару у відповідача виникає з моменту підписання актів приймання-передачі, а не як передбачено договором №246 через десять банківських днів з моменту отримання документів вказаних в п.5.2 договору; в актах приймання-передачі відсутні свідчення, що при підписанні акту відповідачу передавались документи вказані в п.5.2. договору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Інвест" м.Донецьк просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 15.06.2007р. у справі №2/44 без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки господарським судом встановлено, що за змістом п.5.2 договору передбачений обов'язок постачальника надати покупцю вказані в цьому пункті документи у встановленому договором порядку, а саме, шляхом передачі із рук в руки покупцю або вказаному ним представнику; іншого порядку передачі документів договором не встановлено; факт передачі відповідачу документів, вказаних в п.5.2. договору, судом встановлено в повному обсязі, що підтверджено документами та поясненнями третіх осіб, які отримавши продукцію від відповідача, отримали і оригінали документів, які перелічені в п.5.2 договору; відповідач, отримавши продукцію від позивача, претензій по кількості та якості не мав (докази в матеріалах справи відсутні); відповідач претензій до позивача не мав, не мали претензій та треті особи, які отримали продукцію як кінцеві споживачі; фактичні обставини подальшого розпорядження та продажу відповідачем вугільного концентрату за договором №246 встановлені судом в повній мірі на підставі наданих пояснень та документів третіми особами; оригінали документів: листи про власність ТОВ „Інтер-Інвест" на вугільний концентрат та посвідчення якості отримані третіми особами разом з вугільними концентратом, відвантаженим відповідачем; відповідач не заявляв позивачу претензій щодо не передання документів, зазначених в п.5.2 договору, наміру розірвати договір та повернути концентрат позивачу не мав; матеріалами справи встановлено, що весь концентрат відвантажено кінцевим покупцям по вказівці відповідача; судом встановлено, що вугілля яке збагачувалось за договором, було поставлено відповідачеві з ВАТ "ЦЗФ "Калінінська"; листи про власність, посвідчення якості, а також залізничні квитанції складались та видавались безпосередньо ВАТ "ЦЗФ "Калінінська"; відвантаження вугільного концентрату, що належало позивачу, на користь відповідача та кінцевих покупців здійснювалось ВАТ "ЦЗФ "Калінінська" за вказівкою відповідача, що підтверджується поясненнями ЦЗФ „Калінінська"; згідно з товаросупровідними документами, відправником спірної продукції є ВАТ „ЦЗФ „Калінінська", а одержувачем є кінцеві споживачі, треті особи, з якими позивач не має укладених договорів на її поставку і відповідно не міг дати вказівку ВАТ „ЦЗФ „Калінінська" відвантажувати їм продукцію; ВАТ „ЦЗФ „Калінінська" здійснювала відвантаження продукції зі ст.Байрак споживачам відповідача за його вказівкам, що доказано в судовому засіданні;згідно з товаросупровідними документами, відправником спірної продукції є ВАТ „ЦЗФ „Калінінська", а одержувачем є кінцеві споживачі, треті особи, з якими позивач не має укладених договорів на її поставку і відповідно не міг дати вказівку ВАТ „ЦЗФ „Калінінська" відвантажувати їм продукцію; ВАТ „ЦЗФ „Калінінська" здійснювала відвантаження продукції зі ст.Байрак споживачам відповідача за його вказівкам, що доказано в судовому засіданні; судом встановлено, що без звіряння, дослідження та фактичного отримання відповідачем даних по поставленому позивачем концентрату із первинними бухгалтерськими та товаросупровідними документами, у сторін не було ніяких підстав для підписання таких актів. акти приймання-передачі містять посилання на власника вугільного концентрату та на посвідчення якості з певними номерами та датами; без дослідження та фактичного отримання відповідних даних по поставленому позивачем концентрату із первинними бухгалтерськими та товаросупровідними документами, у сторін не було ніяких підстав для підписання таких актів; дати підписання таких актів визнані судом як дати фактично переданих документів відповідно до п.5.2 договору; договором №246 встановлено, що оплата здійснюється протягом 10 банківських днів; судом при нарахуванні індексу інфляції, 3% річних та суми боргу, цей строк врахований.

Закрите акціонерне товариство "Макіївкокс" м.Макіївка Донецької області просить залишити рішення господарського суду Донецької області від 15.06.2007р. у справі №2/44 без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки рішення винесено обґрунтовано, є справедливим та відповідає вимогам чинного законодавства України, а саме з пояснень Відкритого акціонерного товариства "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" вбачається, що відповідачеві були передані оригінали всіх документів, які передбачені договором, однак доказів передачі не існує, тому що відповідно до договору, останні передавалися на руки; від відповідача не надходило вимог щодо відсутності в нього необхідних документів, що свідчить про те, що він їх отримав; відповідач підтверджує наявність у нього актів приймання-передачі, які підписані сторонами, що у свою чергу вказує на наявність у нього інших необхідних документів, тому що без цих документів відповідач не зміг би розпорядитися отриманим від позивача товаром; відповідач отримав товар від позивача та розпорядився ним за власним розсудом, що підтверджує факт належного виконання позивачем своїх обов'язків за договором і виникнення обов'язку по оплаті за отриманий від позивача товар.

Відкрите акціонерне товариство "Центральна збагачувальна фабрика "Калінінська" м.Горлівка Донецької області просить скасувати рішення господарського суду Донецької області та задовольнити апеляційну скаргу, оскільки погоджується з апеляційною скаргою, вважає, що рішення  прийняте  з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з’явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Акціонерне товариство закритого типу "Харківський коксовий завод" м.Харків та Відкрите акціонерне товариство "Алчевський коксохімічний завод" м.Алчевськ Луганської області відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників позивача та відповідача, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

22.12.2005р. між позивачем та відповідачем укладений договір №246 на поставку вугільної продукції (т.1 а.с.9).

Пунктом 4.1 договору №426 передбачено, що відповідач здійснює оплату за продукцію протягом 10 банківських днів з моменту отримання документів, вказаних в п.5.2 договору, тобто рахунка-фактури, податкової накладної, посвідчення якості, листа про власність, квитанції про отримання вантажу. Оригінали вищевказаних документів передаються покупцю або зазначеному ним представнику з “рук в руки”.

Відповідно до п.5.3 та специфікацій №№1, 2, 3, 4 до договору №246, якість товару визначається за посвідченням якості, яке додається до залізничної накладної; кількість товару визначається за вагою, яка зазначена в залізничній накладній.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору №246 позивачем та відповідачем укладені акти приймання-передачі, а саме відповідно до акту приймання-передачі від 28.12.05р. прийнято вугільний концентрат марки „Ж” в кількості 327т. на суму 147150грн. з ПДВ.; 28.12.2005р. позивачем був виписаний рахунок №251 на суму 147150грн. з ПДВ та податкова накладна №12 від 28.12.2005р. на суму 147150грн. з ПДВ. Оплата по зазначеній поставці була здійснена повністю шляхом перерахування грошових коштів, а саме: 13.01.06р. –100000грн., 30000грн. - 04.04.2006р., 17150грн. - 07.04.2006р., що підтверджується банківськими виписками;

Відповідно до акту приймання-передачі 31.12.2005р. відповідачем прийнято вугільний концентрат марки „Ж” в кількості 390т. на суму 175500грн. з ПДВ.; 31.12.2005р. позивачем був виписаний рахунок №260 на суму 175500грн. з ПДВ та податкова накладна №21 від 31.12.2005 р. на суму 175500грн. з ПДВ. Оплата по зазначеній поставці була проведена у повному обсязі, а саме: частково грошовими коштами у сумі 12850грн., що підтверджується банківською випискою за 07.04.2006р., та актом вексельного платежу №8 на суму 162650грн.

Відповідно до акту приймання-передачі від 31.01.2006р. відповідачем прийнято вугільний концентрат марки „Ж” в кількості 150,1т. на суму 47295грн. з ПДВ., 31.01.2006р. позивачем був виписаний рахунок №12 на суму 47295грн. з ПДВ та податкова накладна №12 від 31.12.2005р. на суму 47295грн. з ПДВ. Оплата по зазначеній поставці була проведена актом вексельного платежу №8 від 26.04.2006р. на суму 47295грн.

Відповідно до актів приймання-передачі від 31.03.2006р. відповідачем  прийнято вугільний концентрат марки „Ж” в кількості 135,70т. на суму 61065грн. з ПДВ. та в кількості 83,1т. на суму 37395грн. з ПДВ; 31.03.2006р. позивачем були виписані рахунки №63 на суму 61065грн. з ПДВ та №65 на суму 37395грн. та податкові накладні №20 від 31.03.2006р. на суму 61065грн. з ПДВ та №22 на суму 37395грн. з ПДВ. Оплата по зазначеній поставці була проведена актами вексельного платежу №8 від 26.04.2006р. на суму 63182грн.50коп. та №15 від 12.07.2006р. на суму 35277грн.50коп.

Відповідно до акту приймання-передачі від 20.06.2006р. відповідачем  прийнято вугільний концентрат марки „Ж” в кількості 698,7т. на суму 314415грн. з ПДВ; 20.06.2006р. позивачем були виписані рахунки №90 на суму 314415грн. з ПДВ та податкова накладна №4 від 20.06.2006р. на суму 314415грн. з ПДВ. Оплата по зазначеній поставці була проведена частково на суму 240212грн.50коп. актом вексельного платежу №15 від 12.07.2006р.

Таким чином загальна сума всіх поставок вугільного концентрату склала 782820грн.; відповідачем оплачено на суму 708617грн.50коп, заборгованість складає 74202грн.50коп.

Доводи скаржника, що позивачем відповідно до 5.2 договору №246 не надані документи, тому неможливо встановити дату з якої у відповідача виникає зобов’язання щодо сплати товару, судовою колегією не приймається до уваги, оскільки, як вбачається з п.5.5 договору, акти прийому-передачи продукції укладаються на підставі даних, зазначених у залізничній накладній (товаротранспортному документі), відповідно специфікацій 1-4 до договору №246 до залізничної накладної додається посвідчення якості; судом першої інстанції встановлено, що позивачем відповідачу надані рахунки-фактури №251 на суму 147150грн.; №260 на суму 175500грн.; №12 на суму 47295грн.; №63 на суму 61065грн.; №65 на суму 37395грн.; №90 на суму 314415грн. та податкові накладні №12 на суму 147150грн.; №21 від 31.12.2005р. на суму 175500грн.; №12 на суму 47295грн.; №20 на суму 61065грн.; №22 на суму 37395грн.; №4 на суму 314415грн., які відповідачем частково оплачені; самі акти приймання-передачі містять посилання на власника вугільного концентрату. Тобто, всі документи, які передбачені п.5.2 договору є у відповідача і були підставою укладання актів приймання-передачі.

Таким чином, відповідач здійснює оплату за отриману продукцію протягом 10 банківських днів з моменту укладання актів приймання-передачі.

Відповідно до п.7.2 договору №246 прострочка виконання зобов’язання по договору тягне за собою право добросовісної сторони стягнення пені з винної сторони в розмірі 2 облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочки від загальної заборгованості (вартості непоставленої або недопоставленої партії вугілля) за кожен день прострочки.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не надані докази оплати боргу.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення боргу, з урахуванням індексу інфляції, пені за період з 13.07.2006р. по 13.01.2007р.; 3% річних за період з 13.07.2006р. по 13.01.2007р., відмовив в решті вимог про стягнення пені та 3% річних за період 08.02.2006р. по 12.07.2006р. у зв’язку з недоведеністю.

Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив позивачу щодо вимог про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для  скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити строк на подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Донецької області від 15.06.2007 року у справі №2/44 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопромснаб-КО" м.Донецьк - без задоволення.

Головуючий          Н.В.  Акулова

Судді:          Г.І.  Діброва

О.В.  Стойка

Надруковано 9 прим.:                                                                                                                                                                                             1-ДАГС; 2-до справи;

3-позивачу; 4-відповідачу;

8-третім особам;  9-ДАГС