ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10.07.07                                                      м. Київ                                     34/89-А

За позовом:          Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно-промислова група “Столиця”

До:                           Державної податкової інспекції у Деснянському районі

м. Києва

Про:                           скасування податкових повідомлень-рішень

Суддя Митрохіна А.В.

Секретар судового засідання  Карбовська О.В.

Представники:

Від позивача – Ворошилов Є.О. –дов. від 01.03.2007 б/н

Від відповідача –Зелінська Н.М. –дов. від 07.03.2007, №698/9/10-017, Берьоза                                                Т.М. –дов. від 05.02.2007 №326/9/23-404

Суть спору:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 19.07.2006 р. за № /0 та /0.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач невірно застосував норми чинного податкового законодавства, податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства на підставі акту, висновки якого не відповідають фактичним обставинам.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву та його представники у судовому засіданні проти позову заперечують, посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем порушено вимоги пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

В судовому засідання 02.07.2007 р. представник позивача звернувся до господарського суду м. Києва з заявою, якою відмовився від позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення № /0 щодо неправомірного віднесення авансового платежу фірмі “Тухіня-Витяги” до складу валових витрат.

Розглянувши подані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі м. Києва проведена виїзна позапланова перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційно-промислова група “Столиця” код за з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.07.2003 р. по 31.03.2006 р., за наслідками якої відповідачем 06.07.2006 р. складено акт № 3749/23-4/32527918.

На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, відповідачем 25.05.2006 р. прийнято податкові повідомлення-рішення № /0, яким позивачу згідно з пп. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено податкові зобов’язання з податку на прибуток в розмірі 321649 грн., в тому числі основний платіж –192552 грн. та штрафні (фінансові) санкції –129097 грн.; № /0, яким позивачу згідно з пп. “б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено податкові зобов’язання з податку на додану вартість в розмірі 42001 грн., в тому числі основний платіж – 28001 грн. та штрафні (фінансові) санкції –14000 грн.

Висновками Акту перевірки (стор.30) встановлено порушення пп. 5.3.2 п. 5.3, пп. 5.4.10 п. 5.4 ст. 5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.2.3 п. 11.2 ст. 11 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, внаслідок чого занижено податок на прибуток за 2004 рік на 198852 грн., за І кв. 2005 р. на 59342 грн., в тому числі по періодах:

-          за ІІІ кв. 2004 року у розмірі 306 грн.;

-          за ІV кв. 2004 року у розмірі 198546 грн.;

-          за І кв. 2005 року у розмірі 59342 грн.

В п. 3.1.2 Акту перевірки (стор. 11-12) міститься запис про те, що в порушення пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, згідно якої не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів, позивачем віднесено до складу валових витрат:

- в ІV кв. 2004 року 393100 грн. –частину витрат на ремонт орендованого приміщення за адресою: м. Бориспіль, вул. Головатого 83, проведеного ТОВ “Кас-М” згідно акту виконаних робіт за листопад 2004 року;

- в І кв. 2005 року 310000 грн. –витрати на ремонт орендованого приміщення за адресою: м. Бориспіль, вул. Головатого 83, проведеного ТОВ “Будснабресурс-К” згідно довідки про вартість виконаних робіт за березень 2005 року.

Відповідно до пп. 8.7.1 п. 8.7, пп. 8.8.1 п. 8.8 ст. 8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платник податку має право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов’язані з поліпшенням основних фондів, які підлягають амортизації, в сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду. Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об’єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об’єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу.

Актом перевірки встановлено та не спростовано позивачем той факт, що основні засоби ТОВ “ІПГ “Столиця” станом на 01.01.2004 р., 01.01.2005 р. відсутні.

Сукупна балансова вартість всіх груп основних фондів ТОВ “ІПГ “Столиця” станом на 01.01.2004 р. склала 0 грн. А відтак, вартість ремонтів, проведених в ІV кв. 2004 року ТОВ “Кас-М” правомірно виключена відповідачем зі складу валових витрат в сумі 393100 грн.

Сукупна балансова вартість всіх груп основних фондів ТОВ “ІПГ “Столиця” станом на 01.01.2005 р. склала 14837 грн. Отже, є правомірним висновок відповідача про те, що підприємство має право протягом звітного періоду віднести до складу валових витрат 1484 грн. А відтак, вартість ремонтів, проведених ТОВ “Будснабресурс-К” в сумі 308516 грн. (310000 –1484 = 308516 грн.) правомірно виключена відповідачем зі складу валових витрат.

В акті перевірки зазначено (стор. 19), що підприємством в листопаді на порушення пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не в повному обсязі було відкориговано суму податкового кредиту в зв’язку з поверненням постачальником –ПП “Філо” передплати за будівельні матеріали 02.11.2004 р. ТОВ “ІПГ “Столиця” було зроблено передплату за будівельні матеріали 29.10.2004 р. та отримано податкову накладну від 29.10.2004 р. № 291064 на загальну суму 277400 грн., в тому числі ПДВ –46233,33 грн. Суму ПДВ віднесено до складу податкового кредиту в жовтні 2004 року. Після повернення переплати 02.11.2004 р. в сумі 277400 грн. ТОВ “ІПГ “Столиця” в листопаді 2004 року зменшило податковий кредит не в повному розмірі, а лише на 18655 грн. Це порушення призвело до завищення податкового кредиту за листопад 2004 р. на 27568 грн. До складу валових витрат сума передплати ПП “Філо” не відносилась.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит –сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Відповідно до п. 4.5 ст. 4 означеного Закону якщо після поставки товарів (послуг) здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за поставкою перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів особі, яка їх надала, суми податкових зобов’язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Згідно з пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4 Закону України “Про податок на додану вартість” якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку –постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов’язань за наслідками податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок відкоригованого значення податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за наслідками такого податкового кредиту у разі, якщо він є зареєстрованим як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв’язку з отриманням таких товарів (послуг).

Таким чином, висновок перевіряючих щодо завищення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад 2004 року в розмірі 27568,00 грн. відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ “Інвестиційно-промислова група “Столиця” до ДПІ у Деснянському районі м. Києва задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 49, 51, п.1 ст.71, п. 1 ст. 72,  п. 1 ст. 94, ст. 98, ст. 160, п.4 ст.167, ст. 185, ст.186, ч.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження та/або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може буде оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через господарський суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                          А.В. Митрохіна

Дата підписання повного тексту постанови 03.08.2007