донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.10.2007 р.                                                                           справа №10/22

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Бугай Ю.В. (довіреність б/н від 08.10.2007),

від відповідача:
Ющенко Н.П. (довіреність №09 від 03.01.2007),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю „Паок” с.Миколаївка, Донецької області

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
10.08.2007 року

по справі
№10/22

за позовом
Відкритого акціонерного товариства „Донбасгеологія” м.Донецьк в інтересах Слов'янської геологорозвідувальної партії Відкритого акціонерного товариства „Донбасгеологія” с.Миколаївка Донецької області

до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Паок" с.Миколаївка Донецькоїобласті

про
стягнення 4213,35грн

В С Т А Н О В И В:

У січні 2006року позивач, Відкрите акціонерне товариство „Донбасгеологія” м.Донецьк в інтересах Слов'янської геологорозвідувальної партії Відкритого акціонерного товариства „Донбасгеологія” с.Миколаївка Донецької області (далі ВАТ „Донбасгеологія”), звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Паок” с.Миколаївка, Донецької області (далі ТОВ „Паок”), про стягнення заборгованості в сумі 3450грн., інфляційних в сумі 62,71грн. та 3% річних в сумі 155,25грн. за договором б/н від  20.05.2004року.

У ході розгляду справи, позивач на підставі статті 22 ГПК України збільшив позовні вимоги, та наполягав на стягненні заборгованості у сумі 3450грн., інфляційних в сумі 625,35грн. та 3% річних в сумі 138грн.

Під час розгляду справи, 03.04.2006р. від позивача до господарського суду надійшло клопотання про проведення судової експертизи у зв’язку з необхідністю застосування спеціальних знань при вирішенні питання про фактичний  обсяг  виконаних робіт за договором б/н від 20.05.2004р. Ухвалою від 06.04.2006р. провадження по справі було зупинено та справу направлено до Донецького науково-дослідного  інституту судових експертиз для проведення будівельно-технічної експертизи. 19.05.2006р. разом зі справою №10/22 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення дослідження. 14.05.2007року судом було зроблено запит до Донецького обласного управління юстиції щодо визначення кола експертних установ, які мають можливість провести експертизу з геологорозвідування. 25.07.2007р. Донецьке обласне управління юстиції листом від 25.07.2007року повідомило господарський суд про  неможливість надання такої інформації.

Ухвалою від 06.08.2007р. провадження по справі було поновлено та розгляд призначений на 10.08.2007року.

Рішенням від 10.08.2007року господарський суд Донецької області  позовні вимоги задовольнив, стягнувши з відповідача заборгованість в сумі 3450 грн., інфляційні в сумі 625,35 грн. та 3 % річні в  сумі 138 грн. за договором б/н від 20.05.2004р.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до господарського суду Донецької області з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, заявник скарги  посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а саме те, що судове  рішення  10.08.2007р. було прийняте без представника відповідача, оскільки ухвала від 06.08.2007року про поновлення провадження та призначення до розгляду справи була отримана ним тільки 15.08.2007року. Також у рішенні суду  зазначено, що акт виконаних робіт, підписаний обома сторонами на суму 5335,43грн., але даний акт відповідач не підписував і не згоден з розміром фактично виконаних робіт. Об'єкт  виконаних робіт не зданий до теперішнього часу.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін,  колегія суддів встановила таке:

Між сторонами у справі,  20.05.2004року укладений договір, згідно якого замовник (відповідач) доручив, а виконавець (позивач) прийняв на себе обов'язок виконати роботи по бурінню свердловини під воду –свердловина пошукова, гідрогеологорозвідувальна (а.с.9). Строк здачі робіт - червень 2004року (п.1.3).

Відповідно до п.2.1 договору вартість робіт складає 6284,77грн.

У своєму позові позивач вказує, що фактично роботи були виконані на суму 5335грн.43коп., відповідачем оплачені частково у сумі 1885,43грн. (передоплата за п.2.2 договору). Станом на 01.01.2006року заборгованість складає 3450,00грн. (а.с.28).

В зв’язку з невиконанням відповідачем його зобов’язань по оплаті  виконаних робіт, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості у сумі 3450,00грн. Також позивачем були заявлені вимоги про стягнення 3% річних у сумі 138,00грн та індекс інфляції у сумі 625,35грн. відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України у зв’язку з простроченням  виконання грошового зобов’язання відповідачем.

Під час розгляду справи суд першої інстанції позов ВАТ „Донбасгеологія” задовольнив у повному обсязі, мотивуючи тим,  що акт  виконаних робіт за червень 2004року підписаний обома сторонами на суму 5335,43грн., тому

Однак, із даним висновком суду першої інстанції погодитись не можливо, оскільки висновок господарського суду Донецької області стосовно того, що своїми  діями  відповідач  підтвердив свої договірні  зобов’язання на суму 5335,43грн., які   підтверджуються  копією акту прийомки-здачі виконаних робіт  за червень 2004р.,  є хибним, та таким, що призвів до прийняття неправильного рішення. В матеріалах справи знаходяться декілька примірників акту, але не один з них не підписаний відповідачем (а.с.19,56,70). При цьому, у своєму рішенні господарський суд  надає протилежні висновки, а саме: „відмовлено у підписанні акту” (абз.10 стор.3 рішення), а далі по тексту вказує, що „акт підписаний обома сторонами” (абз.16 стор.3 рішення).

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976року №5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню даних правовідносин, а за їх відсутності  - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджується двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Приписами  статті 129 Конституції України визначено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Завданням суду при здійсненні правосудді, відповідно до ст.2 Закону України “Про судоустрій України” є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Вирішуючи спір, суд повинен з’ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмову позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосуванням судом норм матеріального та процесуального права при винесені оспорюваного рішення, знаходить, що  при розгляді справи судом першої інстанції були порушені не тільки норми матеріального права, а і норми процесуального права. Так, в силу ст.22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. До прав сторін, зокрема, належать право брати участь в господарських засіданнях; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, а частина 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема є нез'явлення в засідання представників сторін та неподання витребуваних доказів.

Як видно із матеріалів справи, судом першої інстанції  ухвалою від 06.08.2007року було поновлено провадження у справі, розгляд якої призначено на 10.08.2007року  та зобов'язано позивача вчинити певні дії (а.с.85). Дана ухвала господарським судом була надіслана сторонам без врахування поштового обігу, чим позбавив сторони можливості  реалізувати вказані у ст.22 ГПК України процесуальні права. Справу було розглянуто за відсутністю представників сторін.

Так, ухвала від 06.08.2007року була отримана позивачем тільки 09.08.2007року. Оскільки позивач не  змозі підготувати необхідні для слухання справи документи, які витребувані ухвалою від 06.08.2007р., ним було надано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.86), яке  судом було відхилено.

Проте,  витребувані ухвалою суду документи на 10.08.2007року сторони не змогли надати, оскільки позивач отримав ухвалу - 09.08.2007р., а відповідач тільки 15.08.2007р., про що свідчать поштові повідомлення (а.с.94,95,96а). Даний факт свідчить про те, що при поновленні справи та призначення дати її розгляду, господарським судом були порушені основоположні принципи здійснення правосуддя, такі як рівність всіх учасників судового процесу перед законом та змагальності, чим допущені порушення п.2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.42, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Судом було прийнято рішення до закінчення строку розгляду справи (до 24.08.2007р., як зазначено у судовому рішенні), тобто суд мав можливість відкласти розгляд справи та розглянути спір у присутності сторін.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення господарського суду, якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином. Крім того, судом першої інстанції порушені не тільки норми процесуального права, а також неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи. Ухвалене рішення господарського суду Донецької області від  10 серпня 2007року не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В даному випадку, апеляційний суд на підставі статті 104 Господарського процесуального кодексу України скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України приймає нове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач обґрунтував свої позовні вимоги  договором від 20.05.2004року, який за своєю правовою природою є договором підряду та підпадає під правове регулювання норм статей 837 ЦК України.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України  суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. У відповідності зі ст.ст.202,203 Господарського кодексу України, господарське зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 2.2 договору  передбачено, що за роботу замовник перераховує  виконавцю для початку робіт суму у розмірі 2500грн. Але, як вбачається із матеріалів справи, 24.05.2004р. відповідачем була перерахована сума  1885,43грн. за виконані роботи, як зазначено в рахунку №54 від 20.05.2004р., про що свідчить виписка з банку (а.с.12).

Відповідно до п.п.3.2,3.3 договору сторонами визначено, що після закінчення робіт виконавець (позивач) надає замовнику (відповідачу) акт прийомки-здачі виконаних робіт та зобов'язаний за 3 дні повідомити замовника про завершення робіт.

Як вказує позивач, ним були виконані роботи, на суму 5335,43грн, і в якості доказу надав тільки акт прийомки-здачі виконаних робіт за червень 2004року (а.с.19). Але, позивачем не було надано ніяких доказів щодо повідомлення у встановлений договором строк про завершення робіт. Наданий до позову акт прийомки-здачі робіт форми №2в не підписаний замовником (відповідачем), а тому не має доказової сили. Крім того, спірний акт прийомки-здачі робіт був направлений тільки 15.12.2005року, тобто після спливу більш ніж рік (а.с.16).

Представник позивача вважає, що ним були виконані роботи не в повному обсязі, і які повинні бути сплачені відповідачем.

Розділом 8 договору визначено, що при отриманні негативних результатів свердловини (малий дебіт, погана якість води)  замовник проводить оплату за фактично виконані роботи. Однак, у матеріалах справи відсутні докази щодо негативних результатів роботи, тому не має підстав щодо застосування розділу 8 договору.

В матеріалах справи є висновок про результати робіт. Однак, апеляційний суд не в змозі визнати належним доказом виконання робіт, оскільки цей висновок не оформлений належним чином, а саме, відсутні підписи сторін,  відсутні печатки підприємств, та не узгоджено стороною  (а.с.15,57).

Втім, у матеріалах справи знаходяться суперечні відомості щодо суми виконаних робіт, а саме: акт виконаних робіт за червень 2004р.  містить суму  5335,43грн. (а.с.19).  Проте, у заявленій претензії №06/175  від 05.08.2005року вказана сума вартості виконаних робіт сума - 4584,75грн., тоді як в акті звірки розрахунків станом на 01.07.2005року -  4399,34грн., а в позові –3450грн. (а.с.5,13,14).  Таким чином, позивач не визначився, на яку саме суму були виконані роботи.

В апеляційній інстанції представником позивача не надано пояснень  щодо належного виконання умов договору, а також не надано доказів з цього приводу, акти прийомки-здачі виконаних робіт не підписані обома сторонами, тому позивачем у розумінні статті 33 ГПК України позовні вимоги не були переконливо доведені. За таких обставин, судова колегія, враховуючи викладене, вважає, що у задоволенні позовних  вимог слід відмовити у зв’язку з недоведеністю, оскільки позивач не довів суду наявність суми основного боргу, тому відсутнє і право на додаткові вимоги (інфляційні у сумі 62,71грн., 3% річних в сумі 155,25грн.).

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю „Паок” с.Миколаївка, Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10 серпня 2007року  у справі №10/22 - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від  10 серпня 2007року  у справі №10/22 - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донбасгеологія” м.Донецьк в інтересах Слов'янської геологорозвідувальної партії Відкритого акціонерного товариства „Донбасгеологія” с.Миколаївка Донецької області до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Паок” с.Миколаївка, Донецької області, про стягнення заборгованості в сумі 3450грн., інфляційних в сумі 62,71грн. та 3% річних в сумі 155,25грн.  в зв’язку з недоведеністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Донбасгеологія” м.Донецьк в інтересах Слов’янської геологорозвідувальної партії Відкритого акціонерного товариства “Донбасгеологія” (83017, м. Донецьк, б. Шевченка, 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Паок” (84181, Донецька область, м.Слов’янськ, с.Миколаївка, вул.Коцюбинського, 7-а, ) державне мито за подання апеляційної скарги у сумі 51грн.00коп.

Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС