ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.07 р.                                                                               Справа № 39/95

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:

Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

до відповідача:

Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь

про:

стягнення 749 367 грн. 60 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Шахова А.О. – довіреність № Н-01/470 від 13.02.2007 р.;

від відповідача: Фурсова О.О. – довіреність № 09-18/1153 від 09.12.2006 р.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь, про стягнення збору за зберігання вантажів в сумі 749  367 грн. 60 коп.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на договір № 1/27 від 14.06.1999 р., накопичувальні картки № 2605513, № 2605514,  №2605515, № 2605517, № 2605518, № 2605519, № 2605520, № 2605521, № 2605522, № 2605524, акти загальної форми № 540 від 31.01.2006 р., № 544 від 02.02.2006 р., № 549 від 09.02.2006 р.,  № 552 від 11.02.2006 р., № 558 від 14.02.2006 р., № 565 від 18.02.2006 р.,  № 567 від 18.02.2006 р., № 569 від 19.02.2006 р.,  № 578 від 24.02.2006 р., № 585 від 28.02.2006 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, своєї вини в затримці вагонів не вбачав, з огляду на порушення позивачем умов Договору № 1/27 від 14.06.1999 р. в частині кількості та строків подачі вагонів під вивантаження, крім того посилався на те, що акти загальної форми, на які посилається позивач, складені з порушенням вимог п.8 р.6 “Правил користування вагонами та контейнерами” - без участі представників комбінату. Плата за користування вагонами, згідно ст.119 Статуту залізниць України відповідачу не нараховувалась та не стягувалась, таким чином, відповідач робить висновок, що затримка вагонів була не з вини ВАТ “МК «Азовсталь”. Додатково посилався на пропущення позивачем строку позовної давності, передбаченої в ст.137 Статуту залізниць України, який складає шість місяців з дня  настання події, що стала підставою для подання позову.

Строк розгляду справи продовжено за клопотанням сторін відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін позовні вимоги ДП “Донецька залізниця” задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

У період з 31.01.2006 р. по 05.03.2006 р. на станцію Сартана ДП “Донецька залізниця” на адресу ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” надходили вантажі за перевізними документами (залізничними накладними) №№ 45205761, 4520579, 45530933, 45530852, 45205830, 45205855, 45205819, 45205742, 45205781. Вагони з вантажами затримувалися на ст. Сартана, на підставі актів загальної форми у зв’язку із зайнятістю під’їзних шляхів ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь”.

На підставі актів загальної форми, складених за фактом затримки вагонів та ст. 46 Статуту залізниць України, п.п 5, 8 «Правил зберігання вантажів» позивачем нараховано збір за зберігання вантажу понад встановлені терміни у розмірі 749 367 грн. 60 коп. та оформлені накопичувальні картки № № 2515, 2522, 2605524.

Зазначені накопичувальні картки відповідач підписав із зауваженням, посилаючись на п.п. 9, 10, 16б Правил користування вагонами і контейнерами, визначеної суми збору не оплатив.

Згідно п. 129 Статуту залізниць України обставини,  що можуть бути  підставою  для  матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів  під   час залізничного   перевезення,   засвідчуються комерційними  актами  або  актами  загальної форми,

Згідно п. 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються зокрема, в разі затримки вагонів на станції призначення в  очікуванні  подачі під  вивантаження  (перевантаження)  з  причин,  що  залежать  від одержувача,   власника   залізничної   під'їзної   колії,   порту, підприємства.

Згідно актів загальної форми, складених позивачем на підставі п. 8 Правил користування вагонами та контейнерним (від підпису яких вантажовласник відмовився), вагони затримані на станції Сартана, у зв’язку із зайнятістю шляхів прийому.

Умови та порядок експлуатації під’їзного шляху ВАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» ст. Сартана Донецької залізниці визначені договором № 1/27 від 14.06.1999 р.

Відповідно до умов Договору вагони, що здаються, транспортуються локомотивом дороги на шляхи № 21, 22, 23 у кількості, що не перевищує місткість прийомо-здавальних шляхів, при цьому максимальна переробна здатність по завантаженню, вивантаженню під’їзного шляху складає 1450 вагона на добу.

Вагони, що транспортувалися локомотивами  № 2659, № 2111, № 2931, № 3537, № 2685, № 2605, № 3215 прибували у кількості, що перевищує максимальну переробну здатність вантажних та розвантажних пунктів, що підтверджується матеріалами справи (зокрема, актом № 4 звірки відомостей щодо зайнятості шляхів прийому у парку станції Сартана ВАТ “МК “Азовсталь”).

Крім того, відповідно до вказаного акту № 4, підписаного представниками сторін без заперечень та зауважень, під час прибуття поїздів № 2731, № 2209, № 3505 залізничні шляхи прийому № 21 та № 22 були вільні тривалий час: залізничний шлях прийому № 21 під час прибуття поїзду № 2731  04.02.2006 р. о 16год.02хв. – вільний з 15год.55хв. до 21год.10хв., залізничний шлях прийому № 21 під час прибуття поїзду № 2209 18.02.2006 о 02год.35хв. – вільний з 01год.15х. до 03год.15хв., залізничний шлях прийому № 22 на час прибуття поїзду № 3505 19.02.2006 р. о 19год.00хв. – вільний з 18год.25хв. до 20год.00хв., проте не зважаючи на цей факт, позивач не подавав відповідачу вагони.

Таким чином, спірні вагони затримані на ст. Сартана з підстав, що не залежали від вантажоотримувача (відповідача).

Згідно ст. 42 Статуту залізниць України  залізниця зобов’язана повідомити одержувача про  прибуття  вантажу  на  станцію  призначення в день прибуття вантажу,  але не пізніше 12-ї години наступного дня.

Крім  повідомлення  про прибуття вантажу, згідно п. 1 Правил видачі вантажу, начальник станції зобов'язаний повідомити одержувача  про  час  подачі  вагонів  під вивантаження  не пізніше ніж за 2 години до подачі.

За твердженням відповідача такого повідомлення ним не отримано.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач доказів, які б спростовували доводи відповідача в цій частині, суду не представив.

Крім того, згідно п. 2 ст. 42 Статуту, в разі, якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу,  одержувач звільняється  від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання  вантажу  до  того  часу,  як  буде надіслано повідомлення.

За визначенням позивача, підставою для нарахування збору стало зберігання вантажу понад встановлені терміни.

Згідно ст. 46 Статуту залізниць України вантажоодержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Такий термін обчислюється з 24-ої години  дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Між тим, шляхи прийому, приймання на які поїздів № 2659, № 2111, № 2931, № 3537, № 2685, № 2605, № 3215 не відбувалося з причин їх зайнятості, згідно вказаного вище акту звірки № 4, були звільнені позивачем до закінчення встановленого строку безоплатного зберігання.

За таких обставин позовні вимоги Державного підприємства “Донецька залізниця” суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

На підставі ст.ст.46, 119, 137 Статуту залізниць України, Правилами користування вагонами і контейнерами, п.п.5.8 “Правил зберігання вантажів”, керуючись ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м. Маріуполь, про стягнення збору за зберігання вантажів в сумі 749  367 грн. 60 коп. – відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивні частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 02.04.2007 р.

Суддя