ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

04.10.2007
Справа №2-23/10617-2007

За скаргою Феодосійського казенного оптичного заводу, (98100, АР Крим, м. Феодосія, вул. Московська, 11),

на дії Відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, (98100, АР Крим, м. Феодосія, вул. Бойова, 2),

скарга на дії Державної виконавчої служби

Суддя  Г.М.Іщенко

представники:

Від заявника – Рябуха К.О. 0 представник, дов. № 470 від 17.09.2007р.

Від Державної виконавчої служби – Касаткіна О.С. – провідний спеціаліст, дов. № 7438 від 22.08.2007р.

Обставини справи: Феодосійський казенний оптичний завод звернувся до господарського суду АР Крим зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність відділу щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 05.07.2005р. у справі №2-19/7000.1-2005 та зобов’язати виконавчу службу виконати зазначений наказ.

Згідно резолюції Голови Господарського суду АР Крим Луцяка М.І., у зв’язку із закінченням строку повноважень судді господарського суду Автономної Республіки Крим Мокрушина В.І., справу №2-19/10617-2007 передано на розгляд судді господарського суду АР Крим Іщенко Г.М. з присвоєнням нового номеру 2-23/10617-2007.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 22.08.2007р. справу прийнято до свого провадження.

Скарга ґрунтується на статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» та мотивована тим, що виконавчою службою не провадяться жодні виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду.

У відзиві на скаргу, Державна виконавча служба посилається на втрату виконавчого провадження та звернення начальника служби до господарського суду АР Крим із заявою про видачу дублікату наказу на примусове виконання рішення у справі №2-19/7000.1-2005.

Розглянувши матеріали скарги, заслухав пояснення сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду АР Крим від 07.06.2005р. у справі №2-19/7000.1-2005 позов Феодосійського казенного оптичного заводу про стягнення з Комунального підприємства житлово-експлуатаційної контори №4 заборгованості в розмірі 42850,80грн. задоволено. З підприємства стягнуто заборгованість в розмірі 42850,80грн. 428,51грн. державного мита  та 118,00грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

На примусове виконання зазначеного рішення 05.07.2005 року виданий наказ.

За даними скаржника, станом на момент звернення до суду із відповідною скаргою, виконавчою службою жодних заходів примусового виконання судового рішення не проводилось.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в пункті 1 Постанови від 29.12.1976 року №11 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і  всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами  іменем України і є обов’язковими  до виконання на всій території України.

Згідно статті 115 господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що  виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання рішенням законної сили.

Примусове виконання рішень в Україні відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» покладено на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений обов’язок державного виконавця  провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття  виконавчого  провадження.

Так, статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що державний виконавець  здійснює необхідні  заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення,  зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом, та має право на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту  в  порядку, встановленому  цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які  знаходяться  на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних   установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Аналізуючи зміст наведених вище норм, суд приходить до висновку про нездійснення державним виконавцем усіх необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення суду, що в свою чергу, є порушенням вимог чинного законодавства та підставою для визнання неправомірною бездіяльність виконавчої служби щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 05.07.2005р. у справі №2-19/7000.1-2005.

В частині вимог скаржника щодо зобов’язання відділу державної виконавчої служби забезпечити виконання рішення господарського суду Автономної Республіки Крим на підставі виданого судом виконавчого документу – наказу від 05.07.2005р. суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов’язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

В основі даної норми лежить принцип загальнообов’язковості закону, відповідно до якого ухвалене судове рішення. Обов’язковість рішень суду, що набрали законної сили, полягає у тому, що: вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами, ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати акти, що суперечать рішенню суду, яке набрало чинності, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду, що набрало чинності.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання   рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі  виконавчих  документів.

А як вже згадувалось, відповідно до статті 5 вказаного Закону, державний виконавець повинен здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення.

Таким чином, суд вважає необхідним зобов’язати виконавчу службу виконати рішення господарського суду Автономної Республіки Крим на підставі виданого судом виконавчого документу – наказу від 05.07.2005р.

Зауваження представника виконавчої служби на втрату виконавчого провадження та звернення до суду із заявою про видачу дублікату наказу господарського суду АР Крим у справі № 2-19/7000.1-2005 не приймаються судом до уваги, позаяк Відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим про втрату виконавчого провадження стало відомо ще у жовтні 2006року, а відповідну заяву про видачу дублікату виконавчого документу відділом подано у серпні 2007року.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Вищого господарського суду України, що викладені в пункті 9 Постанови від 25.07.2002 року №1056 «Про заходи щодо забезпечення однакового і правильного застосування законодавства про податки» дійшовши висновку про неправомірність дій чи бездіяльності органу Державної виконавчої служби (державного  виконавця),  господарський  суд відповідно до положень  Законів  України  «Про   державну виконавчу службу» та «Про  виконавче провадження» визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує орган Державної   виконавчої  служби  усунути  допущені  у  виконавчому провадженні порушення або здійснити певні виконавчі дії.

За таких обставин, суд вважає вимоги Феодосійського казенного оптичного заводу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями  86, 121-2  Господарського процесуального кодексу  України, суд

У Х В А Л И В :

1.          Скаргу Феодосійського казенного оптичного заводу задовольнити.

2.          Визнати бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим щодо виконання наказу господарського суду АР Крим від 05.07.2005р. у справі №2-19/7000.1-2005 неправомірною.

3.          Зобов’язати Відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції АР Крим виконати наказ господарського суду АР Крим від 05.07.2005р. у справі № 2-19/7000.1-2005.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.