ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27.09.2007р.
м.Київ
№ 11/361-А

За позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт»

до
Державної податкової інспекції у Подільському районі міста Києва,

за участю
Прокурора Печерського району м. Києва,

про
прийняття рішення та вчинення певних дій.

Суддя  Євсіков О.О.

Секретар судового засідання Пунейко Л.М.

Представники:

від позивача
-          Павленко М.М. (ген. дир.);

від відповідача
-          Степаненко С.Д. (предст. за дов.);

від прокуратури
-          Морозов В.Ю. (предст. за дов.).

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 27.09.2007 о 16 год. 16 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 02.10.2007 на 17 год. 30 хв., про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва у відповідності до п. 7.7.8 Закону України «Про податок на додану вартість»надати органу державного казначейства висновок на суму 240.021,00 грн. податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Укрінфоконсалт».

Позовні вимоги мотивовані тим, що Господарським судом міста Києва 11 грудня 2006 року у справі № 11/590-А прийнято постанову, відповідно до якої позов ТОВ «Укрінфоконсалт»до ДПІ у Печерському районі м. Києва задоволено частково. В тому числі визнано за ТОВ «Укрінфоконсалт»право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 240.021,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі подала апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова Господарського суду міста Києва у справі № 11/590-А від 11.12.2006 без змін.

Таким чином, рішення Господарським судом міста Києва 11 грудня 2006 року у справі № 11/590-А відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили 25.04.2007 з моменту проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 7.7.8 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Ухвала   Київського    апеляційного    господарського    суду    надійшла   до    ТОВ  -«Укрінфоконсалт»16.05.2007. Коли ДПІ у Печерському районі отримала ухвалу, ТОВ «Укрінфоконсалт»не має даних, але припускає, що приблизно в той же період часу. ТОВ «Укрінфоконсалт»самостійного надало до ДПІ у Печерському районі 31 травня 2007 року копію ухвали Київського апеляційного господарського суду у справі № 11/590-А.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідно до пп. 7.7.8 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»та пунктів 4.2, 4.3 Наказу Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року N 209/72 «Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість»ТОВ «Укрінфоконсалт»повинно було отримати бюджетне відшкодування в максимальний термін до 18 червня 2007 року (5 робочих днів на підготовку висновку ДПІ та 5 днів для перерахування коштів казначейству). Станом на день розгляду спору бюджетного відшкодування ТОВ «Укрінфоконсалт»не отримало.

З урахуванням наведеного позивач зазначає, що, не зважаючи на вимоги пп. 7.7.8 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»та пунктів 4.2, 4.3 Наказу Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року N 209/72 «Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість»ДПІ у Печерському районі порушила законні права ТОВ «Укрінфоконсалт»на відшкодування податку на додану вартість.

Відповідач позовних вимог не визнав, мотивуючи свої заперечення наступним.

Позивачем заявлено до відшкодування з бюджету податку на додану вартість у листопаді 2005 року у сумі 60.648,00 грн., у грудні 2005 року –34.793,00 грн., у січні 2006 року –21.494,00 грн., березні 2006 року – 58.010,00 грн., у квітні 2006 року –65.076,00 грн. (загальна сума –240.021,00 грн.)

За вказаний період відповідачем було проведено позапланову перевірку з питань достовірності заявленого до відшкодування податку на додану вартість з бюджету, за результатами якої було встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування у сумі, заявленій у податковій декларації, у зв'язку з чим відмовлено у наданні бюджетного відшкодування в розмірі 240.021,00 грн. та, відповідно, прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.08.2006 № /0.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" позивач оскаржив    вказане    податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги позивача начальником ДПІ у Печерському районі м. Києва було прийнято рішення № 39477/10/25-011 від 15.09.2006 про залишення її без задоволення.

На підставі рішення про результати розгляду первинної скарги, відповідачем було прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 26.10.2006 № /1.

Постановою Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А визнано недійсними податкові повідомлення-рішення від 18.08.2006 № /0, від 26.10.2006 № /1, а також визнано за ТОВ "Укрінфоконсалт" право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –в сумі 240.021,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 постанову Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А залишено без змін, апеляційну скаргу ДПІ у Печерському районі м. Києва - без задоволення.

25.05.2007 ДПІ у Печерському районі м. Києва звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України з проханням скасувати постанову          Господарського суду м.  Києва  від 11.12.2006, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 у справі № 11/590-А та постановити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Укрінфоконсалт" в задоволенні позовних вимог.

Також ДПІ у Печерському районі м. Києва подано до Вищого адміністративного суду України клопотання про зупинення виконання постанови  Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно ч. 3 ст. 230 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції з усіх процесуальних питань постановляє ухвали.

Вищий адміністративний суд України має повноваження зупинити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А.

У відповідності до абз. 2 пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Станом на день розгляду спору судове оскарження рішень суду першої та апеляційної триває.

Крім того, ДПІ у Печерському районі м. Києва 12.06.2007 подано до Вищого адміністративного суду України клопотання № 7964/9/2109 від 11.06.2007 про зупинення виконання постанови Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

07.09.2007 ДПІ у Печерському районі м. Києва подано до Вищого адміністративного суду України лист № 11907/9/10-209 від 06.09.2007 з проханням повідомити про стан розгляду клопотання № 7964/9/2109 від 11.06.2007.

З урахуванням викладеного вище відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ "Укрінфоконсалт" є безпідставними та, керуючись ст. ст. 49, 51 КАС України, просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, в т. ч. встановлено постановою Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А (яка набрала законної сили), в період з 31.07.2006 по 16.08.2006 на підставі направлення № 722/23-11 від 31.07.2006, виданого начальником ДПІ у Печерському районі м. Києва, було проведено виїзну позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт», , з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період листопад, грудень 2005 року, січень, березень, квітень 2006 року.

За результатами перевірки складено акт № 383/23-11/32827159 від 16.08.2006 (далі –акт перевірки).

На підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.08.2006 № /0, яким згідно з пп. 7.7.11 п 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” виявлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування у сумі, заявленій в податковій накладній, у зв’язку з чим відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –240.021,00 грн.

Відповідно до п. 5.2 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 №2181-ІІІ та п. 9 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків органами державної податкової служби (в редакції наказу ДПА України від 02.03.2001 № 82, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.03.2001 за № 238/5429) позивач оскаржив спірне податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

В задоволенні скарги позивача на прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення в межах процедури адміністративного оскарження податковими органами було відмовлено.

Також відповідачем за результатами адміністративного оскарження було прийняте податкове повідомлення-рішення від 26.10.2006 № /1, яким згідно з пп. 7.7.11 п 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” виявлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування у сумі, заявленій в податковій накладній, у зв’язку з чим відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –240.021,00 грн.

В п. 2.4.1 акта перевірки, на підставі якого прийняті податкові повідомлення рішення, зазначено, що свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 37681291 видане позивачу ДПІ у Печерському районі м. Києва 25.02.2004.

Відповідно до поданих позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість обсяги оподатковуваних операцій позивача за листопад, грудень 2004 року, січень-грудень 2005 року та січень, березень, квітень 2006 року задекларовано з нульовими показниками.

До відшкодування з бюджету податку на додану вартість позивачем заявлено у листопаді 2005 року суму у розмірі 60.648,00 грн., у грудні 2005 року –34.793,00 грн., січні 2006 року –21.494,00 грн., березні 2006 року –58.010,00 грн., у квітні 2006 року –65.076,00 грн.

Відповідно до пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, яка підлягає сплаті до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України  "Про податок на додану вартість", така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 вищевказаного Закону, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з пп. 7.7.11 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не має право на отримання бюджетного відшкодування особа, яка зареєстрована як платник податку на додану вартість менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування, та/або мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

З урахуванням наведеного відповідачем зроблено висновок про те, що обсяг оподатковуваних операцій позивача протягом останніх 12 календарних місяців, до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування, менший ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, а тому  ТОВ "Укрінфоконсалт" в порушення пп. 7.7.11 п 7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” заявлено до бюджетного відшкодування податок на додану вартість за листопад, грудень 2005 року та січень, березень, квітень 2006 року в загальній сумі 240.021,00 грн.

ТОВ "Укрінфоконсалт" звернулось до суду з позовом про:

- визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 18.08.2006 № /0, яким виявлено відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування у сумі, заявленій в податковій накладній, в зв’язку з чим відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –240.021,00 грн.;

- визнання нечинним акта виїзної позапланової перевірки ТОВ «Укрінфоконсалт»від 16.08.2006 № 383/23-11/32827159;

- визнання за ТОВ «Укрінфоконсалт»права на відшкодування податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –240.021,00 грн.

Постановою Господарського суду міста Києва від 11.12.2006 у справі №11/590-А позов задоволено частково, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 18.08.2006 № /0, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі м. Києва від 26.10.2006 № /1, визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт»право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн., всього –в сумі 240.021,00 грн.

Вказаною постановою встановлено, що у перевіреному періоді ТОВ «Укрінфоконсалт»здійснювало будівництво житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Б. Хмельницького на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт № 167 від 09 листопада 2005 року, виданого інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації. Будівництво житлового будинку здійснювалось за рахунок залучених ресурсів.

Після введення в експлуатацію будівлі та реєстрації права власності на неї позивач згідно з договором оренди від 09.11.2006, укладеним з ТОВ „Вевоні”, зобов’язався надати останньому в оренду приміщення у розмірі 457,8 кв.м. в будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, вул. Б. Хмельницького, а ТОВ „Вевоні” зобов’язалось сплачувати орендну плату.

Під час розгляду справи № 11/590-А судом встановлено, що в процесі будівництва позивачем придбавалися  товари, послуги, роботи для спорудження житлового будинку.

Згідно з Положенням (Стандартом) бухгалтерського обліку № 7 "Основні засоби", затвердженого Мінфіном України 27.04.2000 за № 92 (із змінами та доповненнями), основні засоби це - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Згідно з пп. 7.8 даного П(С)БО первісна вартість об'єкта основних засобів складається з таких витрат:

суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-

монтажних робіт (без непрямих податків);

реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв'язку з придбанням (отриманням) прав на об'єкт основних засобів;

суми ввізного мита;

витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів;

витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів;

інші витрати, безпосередньо пов'язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Під час розгляду справи № 11/590-А судом встановлено, що до „інших витрат” ТОВ "Укрінфоконсалт" відносило витрати за оплату електроенергії, газу, оренди лісів, матеріалів, послуг, які використані або спожиті у процесі створення основного засобу (будівлі) з метою доведення даного об'єкта до стану придатного для здачі в оренду.

У відповідності до пп. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»жилі будинки відносять до 1 групи основних фондів. Тобто, як  встановлено судом під час розгляду справи № 11/590-А, в процесі будівництва жилого будинку ТОВ «Укрінфоконсалт»нарахувало податковий кредит внаслідок придбання або спорудження (будівництва) саме основних фондів.

Пункт «а»пп. 7.7.11 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»містить застереження, відповідно до якого особи, які нараховують податковий кредит внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів, хоча і мають обсяги оподаткованих операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, однак не позбавляються права на формування податкового кредиту та на бюджетне відшкодування.

Тобто в такому випадку платник податку має право не лише на формування податкового кредиту, але й на бюджетне відшкодування ПДВ, що вбачається з положень Закону України „Про податок на додану вартість”, а також зазначено у листі Державної податкової адміністрації України від 27.04.2006 № 8003/7/16-1517-26.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі подала апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова Господарського суду міста Києва у справі № 11/590-А від 11.12.2006 без змін.

25.05.2007 ДПІ у Печерському районі м. Києва звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України з проханням скасувати постанову Господарського суду м.  Києва  від 11.12.2006, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.04.2007 у справі № 11/590-А та постановити нове рішення, яким відмовити ТОВ "Укрінфоконсалт" в задоволенні позовних вимог.

ДПІ у Печерському районі м. Києва 12.06.2007 подано до Вищого адміністративного суду України клопотання № 7964/9/2109 від 11.06.2007 про зупинення виконання постанови Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.

Згідно ч. 3 ст. 230 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції з усіх процесуальних питань постановляє ухвали. Вищий адміністративний суд України має повноваження зупинити виконання рішення Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А.

07.09.2007 ДПІ у Печерському районі м. Києва подано до Вищого адміністративного суду України лист № 11907/9/10-209 від 06.09.2007 з проханням повідомити про стан розгляду клопотання № 7964/9/2109 від 11.06.2007.

Станом на день розгляду спору суду не надано жодних доказів того, що Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 11.12.2006 у справі № 11/590-А.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Таким чином, рішення Господарським судом міста Києва від 11.12.2006 у справі №11/590-А відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили 25.04.2007 - з моменту проголошення ухвали суду апеляційної інстанції, є чинним станом на день розгляду спору.

Суд враховує, що у відповідності до абз. 2 пп. 7.7.8 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду надійшла до ДПІ у Печерському районі м. Києва у травні місяці 2007 року.

Крім того ТОВ «Укрінфоконсалт»самостійного надало до ДПІ у Печерському районі 31 травня 2007 року копію ухвали Київського апеляційного господарського суду у справі №11/590-А.

Відтак, судом встановлено, що відповідачем у травні 2007 року було отримано рішення Господарського суду міста Києва 11 грудня 2006 року у справі № 11/590-А, яке відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили 25.04.2007 з моменту проголошення ухвали суду апеляційної інстанції, є чинним станом на день розгляду спору та обов'язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Наказу Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року N 209/72 «Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість»висновки подаються не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення терміну відшкодування податку на додану вартість, установленого чинним законодавством. Якщо рішення арбітражного суду щодо відшкодування з державного бюджету суми ПДВ або відсотків за бюджетною заборгованістю за несвоєчасно відшкодовані суми надходять до органів Держказначейства, то для забезпечення повноти контролю за правильністю відшкодування з бюджету сум ПДВ не пізніше наступного дня після одержання його копія передається до податкового органу для формування висновку в загальному порядку в п'ятиденний термін з дати надходження до податкового органу. На підставі висновків про відшкодування податку на додану вартість органи Державного казначейства України протягом п'яти днів своїми платіжними дорученнями перераховують кошти з рахунку обліку доходів державного бюджету на рахунок, указаний у висновку чи рішенні суду.

Таким чином, відповідно до пп. 7.7.8 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»та пунктів 4.2, 4.3 Наказу Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року N 209/72 «Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість»ТОВ «Укрінфоконсалт»повинно було отримати бюджетне відшкодування в червні 2007 року (5 робочих днів на підготовку висновку ДПІ та 5 днів для перерахування коштів казначейству). Станом на день розгляду спору бюджетного відшкодування ТОВ «Укрінфоконсалт»не отримало.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що всупереч п. 7.7.8 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та пунктів 4.2, 4.3 Наказу Державної податкової адміністрації України та Головного управління Державного казначейства України від 2 липня 1997 року N 209/72 «Про затвердження Порядку відшкодування податку на додану вартість»ДПІ у Печерському районі м. Києва порушила законні права ТОВ «Укрінфоконсалт»на відшкодування податку на додану вартість, не подавши відповідного висновку до органу державного казначейства на відшкодування суми ПДВ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.  105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Як визначено п. 2 ч. 2 ст.  162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Відтак, такий спосіб захисту як зобов'язання Державної податкової інспекції у Печерському районі міста Києва відповідно до п. 7.7.8 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»надати органу державного казначейства висновок на суму 240.021,00 грн. податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Укрінфоконсалт», ґрунтується на положеннях законодавства та відповідає вищевказаним нормам.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідачі суду не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень обов'язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії  чи  бездіяльності покладається  на   відповідача,   якщо   він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт  владних  повноважень не надав доказів виконання вищевказаних вимог законодавства.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні 27.09.2007 повноважний представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою (в справі) про відмову від присудження на його користь судових витрат та не заперечує проти їх понесення за власний рахунок. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 97 КАС України, судові витрати позивача компенсації не підлягають та покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 86, 89, 90, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі міста Києва відповідно до пп. 7.7.8 п. 7.7 ст.  7 Закону України «Про податок на додану вартість»надати відповідному органу Державного казначейства України висновок на суму податку на додану вартість 240.021,00 грн. (за листопад 2005 року в сумі 60.648,00 грн., за грудень 2005 року в сумі 34.793,00 грн., за січень 2005 року в сумі 21.494,00 грн., за березень 2006 року в сумі 58.010,00 грн., за квітень 2006 року в сумі 65.076,00 грн.), що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінфоконсалт».

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                     О.О. Євсіков

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –02.09.2007.