ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.07

Справа № 17/493-07.

За
позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до
відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про
розірвання договору та визнання права власності

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3

Від відповідача: не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання Котенко Н.М.

СУТЬ
СПОРУ: позивач просить суд розірвати договір про фінансування ремонтних робіт
від 25.02.2007 р., укладений між
сторонами, а також визнати за ним право власності на нерухоме майно -
нежитлове приміщення - майстерня по ремонту та збору меблів літ. А І,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 551,7 м2 і визначене
відповідно до технічного паспорту, складеному комунальним підприємством
“Сумське міське бюро технічної інвентаризації.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не подав, про час
та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог
ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача,
дослідивши наявні докази, суд встановив:

Відповідно
до договору купівлі-продажу від 08.12.1998 року, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_4 за р НОМЕР_1, Позивачу
належить на праві власності об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка
площею 0,0919 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням
Виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.08.2004 року НОМЕР_2 Позивачу
було надано дозвіл на будівництво майстерні по ремонту та збору меблів на
належні йому земельні ділянці.

З
метою будівництва майстерні по ремонту та збору меблів, Позивач 25.02.2007 року
уклав з Відповідачем договір про фінансування ремонтних робіт.

Відповідно
до умов цього договору Позивач та Відповідач зобов'язуються спільно фінансувати
проведення будівництва майстерні по ремонту та збору меблів розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (далі «Нежитлове приміщення»). Пунктом 1.2. Договору
передбачено, що після завершення ремонтних робіт Відповідач отримує у власність
частину нежитлового приміщення, що належить Позивачу площею 70 м2  при цьому розмір грошового внеску Сторін
визначається виходячи з необхідності у грошових коштах на проведення ремонтних
робіт згідно кошторису та вноситься пропорційно до площі, що буде належати
кожній з Сторін. Право власності на частину нежитлового приміщення площею 70
м2  Відповідач отримує тільки після
повної сплати грошових коштів визначеної згідно п. 1.3. даного Договору.

Позивач
належним чином виконав всі передбачені Договором умови, крім того,  профінансував на 100% будівництво вказаного
об'єкту нерухомості у зв'язку з тим, що відповідач відмовився від виконання
своїх зобов'язань по договору з причини скрутного фінансового стану, про що
свідчить лист №132-2007 від 17.08.2007 р., який знаходиться в матеріалах
справи.

Позивачем
здійснено технічну інвентаризацію зазначеного вище об'єкту нерухомості, про що
в КП «Сумське МБТІ» отримано технічний паспорт на нежитлове приміщення. Після
проведення поточної інвентаризації нежитлового приміщення фахівцями КП «Сумське
міське БТІ» було встановлено, що площа нежитлового приміщення, яке належить
Позивачу становить 551,7м2 .

На
сьогоднішній день Позивач не в змозі провести реєстрацію права власності на
належне йому нежитлове приміщення загальною площею 551,7м2, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, адже згідно договору про спільне фінансування ремонтних
робіт, 70 м2 зазначеного нежитлового приміщення має належати Відповідачу.

Крім
того, Відповідач в даний час не відмовився від свого права на частини
нежитлового приміщення, а тільки повідомив про неможливість виконання умов
договору про спільне фінансування ремонтних робіт від 25.02.2007 року.

Відповідно
до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона
здійснює відповідно до закону за власною волею, незалежно від волі інших осіб.

В
свою чергу, відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать право
володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Однак,
позивач не може в повній мірі скористатися своїм правом власності на зазначені
об'єкти нерухомості, адже відповідач не визнає таке право власності.

Відповідно
до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Підстави
набуття права власності визначені вимогами ст. 328 ЦК України, якою
передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно
до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та обов'язків.

При
цьому, ч. 1 та ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на нову
річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом, а право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна).

Відповідно
до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів
визначено визнання права.

При
цьому, ч. 1 ст. 392 “Визнання права власності” ЦК України визначено, що власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Крім
того, відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним
є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Враховуючи
викладене, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем допущено істотних
порушень умов договору, у зв'язку з чим договір про фінансування ремонтних
робіт від 25.02.2007 року підлягає розірванню, а за позивачем необхідно визнати
право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення - майстерня по ремонту
та збору меблів літ. А І, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею
551,7 м2 і визначене відповідно до технічного паспорту, складеному комунальним
підприємством “Сумське міське бюро технічної інвентаризації.

Згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України держмито в сумі 85 грн. 00 коп. та 118 грн. 00 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на
позивача.

Керуючись
ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Розірвати договір про фінансування
ремонтних робіт від 25.02.2007 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

3.          Визнати за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_3) право власності на нерухоме майно
- нежитлове приміщення - майстерня по ремонту та збору меблів літ. А І,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 551,7 м2 і визначене
відповідно до технічного паспорту, складеному комунальним підприємством
“Сумське міське бюро технічної інвентаризації.

Суддя
О.В. КОВАЛЕНКО