ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15.05.2007р.
м.Київ
№ 29/96-А

За позовом             Товариство з обмеженою відповідальністю "Трансфер"

До                           Державна податкова інспекція у Солом"янському  районі м. Києва

Предмет
адміністративного
позову
визнання недійсним рішення

Суддя

Секретар судових засідань  Бондаренко Т.Л.

Представники:

Від позивача:        Глобіна Л.Г. –представ. (довір. в справі)

Від відповідача:   Кучеренко О.Є. –нач. юр. від. (довір. в справі)

Ярмак М.М. –гол. держ. под. інсп. (довір. в справі)

Темченко О.І. –нач. управл. аудиту (довір. в справі)

В судових засіданнях 02.04.2007, 17.04.2007 та 04.05.2007 відповідно до ч. 2 ст.150 КАС України оголошувалась перерва, в зв’язку з чим постанова приймається зазначеною датою.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 15.05.2007 о  12 год. 56 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 23.05.2007, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні 23.05.2007 з урахуванням вимог ч. 4 ст.  167 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про скасування рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва №4202 від 29.09.2005; зобов’язання ДПІ у Солом’янському районі м. Києва відновити суми в особовій картці платника податку, списані відповідно рішення №4202 від 29.09.2005; зобов’язання ДПІ у Солом’янському районі м. Києва провести документальну перевірку ТОВ "Трансфер" з питання підтвердження сум бюджетного відшкодування заявленого згідно податкових декларацій з ПДВ від 20.10.2000 на суму 31649,00 грн., від 20.06.2001 на суму 228057,00 грн., від 22.10.2001 на суму 87000273,27 грн., від 20.05.2002 на суму 720581,00 грн.

Позивач уточнив позовні вимоги та просить скасувати рішення ДПІ у Солом’янському районі м. Києва №4202 від 29.09.2005 та зобов’язати ДПІ у Солом’янському районі м. Києва відновити в особовій картці ТОВ "Трансфер" суми ПДВ, заявлені до бюджетного відшкодування на поточний рахунок, але не відшкодовані, а саме: 31649,00 грн. згідно декларації №32113 від 20.10.2000, 228057,00 грн. згідно декларації №44652 від 20.06.2001, 8700273,27 грн. згідно декларації №83270 від 22.10.2001 та 720581,00 грн. згідно декларації №103461 від 20.05.2002, в загальному розмірі 9680560,27 грн., списані згідно рішення відповідача №4202 від 29.09.2005.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від 21.12.2000 не визначає будь-яких граничних строків для здійснення повернення надміру сплачених податків або їх бюджетне відшкодування, як і не визначає вимог щодо форми заяви на повернення податків або на їх бюджетне відшкодування. Отже, позивач вчасно подавши декларації, в яких містилися суми податків до бюджетного відшкодування, виконав вимоги чинного законодавства, у т.ч. вимоги ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість". За таких обставин, позивач вважає, що спірне рішення прийняте відповідачем неправомірно, як і списання невідшкодованих сум податків з картки особового рахунку.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що  відповідно до пп. 15.3.1 п.15.3 ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Оспорюване рішення в відповідачем прийняте саме у відповідності до вказаної норми. Крім того, відповідач зазначає, що з 2000 по 2005 роки ТОВ "Трансфер" не вживало будь-яких заходів для повернення сум протермінованої бюджетної заборгованості, зокрема скарги та заяви до ДПІ у Солом’янському районі м. Києва не подавались, як і не подавалась заява до господарського суду про відшкодування ПДВ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.09.2005 Державною податковою інспекцією у Солом’янському районі м. Києва було прийняте рішення №4202 про списання переплати згідно зі ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та Наказу №197 від 25.04.2003 "Узагальнююче податкове роз’яснення положень п. 15.3 Закону України "Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" в частині визначення терміну "надміру сплачені податки, збори (обов’язкові платежі) та граничних строків їх повернення" з ТОВ "Трансфер" по податку на додану вартість в сумі 9680560,27 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, списана переплата в сумі 9680560,27 грн. складається із сум, заявлених до відшкодування згідно наступних декларацій:

31649,00 грн. згідно декларації №32113 від 20.10.2000,

228057,00 грн. згідно декларації №44652 від 20.06.2001,

8700273,27 грн. згідно декларації №83270 від 22.10.2001,

720581,00 грн. згідно декларації №103461 від 20.05.2002.

В зазначених вище деклараціях до відшкодування заявлено суми ПДВ з зазначенням напрямку відшкодування - 100% перерахування на рахунок в установі банку.

Той факт, що вказані суми податку на додану вартість позивачу не відшкодовувались, відповідачем не заперечується.

Позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до пп. 15.3.1 п. 15.3 ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов’язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до  Наказу  ДПА України. та № 197 від 25.04.2003р. “Про затвердження узагальнюючого податкового роз'яснення положень пункту 15.3 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в частині визначення терміну "надміру сплачені податки, збори (обов'язкові платежі)" та граничних строків їх повернення “ при відсутності нарахування або зменшення та сплати в особових рахунках платника впродовж 1095 днів, наступних за днем винекнення переплати, та відсутності заяви на повернення переплати, вона підлягає списанню на підставі вищезазначеного рішення керівника податкового органу, яке у довільній формі готується підрозділом адміністрування облікових показників та звітності, шляхом коригування на відповідну суму сальдо розрахунків платника податків з бюджетом.

Згідно з абзацом 6 пункту 9.2 розділу 9  Наказу ДПА України № 342 від 03.09.2001р. “Про внесення змін до Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів” надміру сплачені суми платежів, що обліковуються в особових рахунках платників більше 1095 днів без руху (відсутні нарахування або зменшення та сплата), за умови відсутності заяви платника про повернення зараховуються до бюджету.

Як свідчать матеріали справи, сума ПДВ у розмірі 9680560,27 грн. є переплатою, яка існує понад 1095 днів з моменту її винекнення і була списана  рішенням відповідача від 29.09.05 №4202 на підставі ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами”, Наказів ДПА України №197 від 25.04.03р.  та № 342 від 03.09.01р.

Сума переплати у розмірі 9680560,27 грн., яка списана відповідачем, виникла в результаті заявленого позивачем в деклараціях з ПДВ вересень 2000, травень 2001, вересень 2001 та квітень 2002 відшкодування.

24.09.2004 ТОВ "Трансфер" звернулось до ДПІ у Солом’янському районі м. Києва з заявою, в якій просило включити підприємство у реєстр інвентаризації платників, яким не відшкодована бюджетна заборгованість з ПДВ та подати до органу Держказначейства України дані реєстру та висновок про відшкодування ПДВ, а підприємству надати витяг з реєстру інвентаризації для оформлення простроченої бюджетної заборгованості з ПДВ облігаціями внутрішньої державної позики.

Державна податкова інспекція у Солом’янському районі м. Києва надала позивачу довідку щодо сум протермінованої бюджетної заборгованості з ПДВ, яка підлягає реструктуризації станом на 01.01.2004,  в якій зазначено, що підлягає безумовній реструктуризації 9648911,00 грн.

Згідно акту звірки розрахунків з бюджетом станом на 17.03.2005 переплата по ПДВ у позивача складає 9989948,27 грн.

Згідно до п.7.7.1. ст.7.7. суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно із п.7.7.3. ст.7 Закону про ПДВ, сума ПДВ, визначена  за результатами звітного періоду, згідно  з  підпунктом  7.7.1 статті 7 цього Закону,  має від'ємне значення, підлягає  відшкодуванню  платнику  податку  з Державного  бюджету  України  протягом  місяця,  наступного  після подачі декларації.

Підставою для   отримання   відшкодування   є   дані   тільки податкової декларації за  звітний  період. Відшкодування здійснюється  шляхом  перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок  платника  податку  в установі   банку,   що   його   обслуговує,   або   шляхом  видачі казначейського  чека,  який   приймається   до   негайної   оплати (погашення)  будь-якими банківськими установами.

Суми ПДВ, невідшкодовані протягом встановленого терміну (абз.1 п.7.7.3.ст.7. Закону) вважаються  бюджетною заборгованістю.

Відповідно до Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України та Головного Держказначейства України від 02.03.1997р. №209/72, зареєстроване в Міністерстві юстиції 18.07.1997р. під №263/2067 відшкодування при настанні терміну проводиться згідно з рішенням платника податку, яке відображене в податковій декларації (одночасно може бути декілька напрямів відшкодування) шляхом:  перерахування грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує;  зарахування суми відшкодування в рахунок платежів з податку на додану вартість;  зарахування суми відшкодування в рахунок інших податків, зборів (обов'язкових платежів), які надходять до Державного бюджету України (п. 2.4).

Згідно п. 4.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або за рішенням суду.  Висновки подаються не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення терміну відшкодування податку на додану вартість, установленого чинним законодавством (п. 4.2).

Позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства своєчасно були подані до ДПІ декларації з податку на додану вартість з визначенням сум бюджетного відшкодування та напрямком їх відшкодування. Вказані в деклараціях суми на рахунок позивача не перераховані станом на день розгляду даної справи, що не заперечується відповідачем.

Висновки органами ДПС до державного казначейства щодо відшкодування вказаних сум податку на додану вартість на рахунок позивача не подавались, що є порушенням передбаченого Законом України “Про податок на додану вартість” права позивача на отримання з Державного бюджету України  сум надмірно сплаченого податку.

Пунктом 6.1, 6.5 Порядку передбачено, що суми, не відшкодовані платнику податку протягом визначених у розділі 3 цього Порядку термінів, уважаються бюджетною заборгованістю. За заявою платника податків такі суми можуть бути перераховані на його рахунок, направлені на погашення податкової заборгованості з податку на додану вартість або в рахунок інших податків, зборів (обов'язкових платежів), які надходять до Державного бюджету України.

Як вже зазначалось раніше, 24.09.2004 ТОВ "Трансфер" звернулось до ДПІ у Солом’янському районі м. Києва з заявою, в якій просило включити підприємство у реєстр інвентаризації платників, яким не відшкодована бюджетна заборгованість з ПДВ та подати до органу Держказначейства України дані реєстру та висновок про відшкодування ПДВ, а підприємству надати витяг з реєстру інвентаризації для оформлення простроченої бюджетної заборгованості з ПДВ облігаціями внутрішньої державної позики.

Спірне рішення про списання переплати було прийняте відповідачем 29.09.2005, тобто після звернення позивача до ДПІ з зазначеною заявою.

Суд вважає, що заява позивача від 24.09.2004 є заявою, яка відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в даній заяві, позивач, керуючись вимогами чинного на той момент законодавства просив подати до органів державного казначейства висновок  для оформлення простроченої бюджетної заборгованості з ПДВ облігаціями внутрішньої державної позики, тобто визначив напрямок погашення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Отже, посилання відповідача на те, що позивач  не звертався до органів державної податкової служби з відповідною заявою є необґрунтованими.

Крім того, право позивача на повернення надміру сплаченого ПДВ слід вважати реалізованим з моменту подання декларації, яка є заявою про таке повернення. При цьому, норма пп. 8.2 п. 8 Порядку відшкодування податку на додану вартість хоча й надає платнику податку право звернутися із заявою про повернення відшкодованих сум ПДВ невикористаних повністю або частково протягом трьох місяців в погашення податкових зобов’язань за їх відсутністю звернутися до податкового органу із заявою про повернення, не скасовує статусу декларації з ПДВ як заяви на повернення переплати з ПДВ.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Чинним законодавством України не передбачено повноважень органів Державної податкової служби приймати рішення про списання переплати з ПДВ у спосіб, використаний відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення вже після подачі позивачем заяви, ДПІ у Солом’янському районі м. Києва діяла в порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували правомірність дій позивача.

Оскільки суд дійшов до висновку про неправомірність рішення відповідача від 29.09.2005 №4202, то суми бюджетного відшкодування з ПДВ, списані вказаним рішенням, підлягають відновленню в особовій картці платника податків.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати в сумі 3,40 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва від 29.09.2005 №4202.

Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Солом’янському районі м. Києва відновити в особовій картці ТОВ "Трансфер" суми ПДВ, заявлені до бюджетного відшкодування на поточний рахунок, але не відшкодовані, а саме: 31649,00 грн. згідно декларації №32113 від 20.10.2000; 228057,00 грн. згідно декларації №44652 від 20.06.2001; 8700273,27 грн. згідно декларації №83270 від 22.10.2001 та 720581,00 грн. згідно декларації №103461 від 20.05.2002, в загальному розмірі 9680560,27 грн., списані згідно рішення відповідача №4202 від 29.09.2005.

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансфер" судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя                                                                                              І.В. Усатенко