ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2007 р.                Справа № АС-40/243-07

вх. № 5818/4-40

Суддя господарського суду Харківської області Хотенець П.В.

за участю секретаря судового засідання Дуброва Н.О.

представників сторін

позивача - Крисенко Г.П., дов. від 08.05.2007 року, Коваль В.І., дов. від 08.05.2007 року, Байбакова Н.П., дов. від 08.05.2007 року, Строкова Л.С., дов. від 14.06.2007 року, Аюпова Р.М.

відповідача - Комаров В.М., дов. від 20.05.2007 року, Титова О.А., дов. від 20.05.2007 року

третіх осіб - 1. не з*явився, 2. Єсін О.С., директор

по справі за позовом  Харківської обласної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу України, м. Харків

до  Нововодолазької районної ради, смт. Нова Водолага 3-я особа 1. Староводолазька сільська рада;

2. Нововодолазьке мале комунальне підприємство технічної інвентаризації.

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Харківська обласна профспілкова організація працівників агропромислового комплексу України звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про скасування рішення YIII сесії V скликання від 27 лютого 2007 року Нововодолазької районної ради відносно включення до "Переліку об*єктів, установ та підприємств комунальної власності, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл і селищ району" комплекс будівель та споруд піонерського табору "Золотий колос" та про спонукання  Нововодолазьке районне бюро технічної інвентаризації виготовити Свідоцтво на право власності на цілісний комплекс Обласного дитячого оздоровчого табору "Золотий колос", а Старосалтівську сільську раду видати це свідоцтво на табір, який знаходиться за адресою: Нововодолазький район, сел. Павлівка,  вул. Жовтнева Харківській обласній профспілковій організації працівників агропромислового комплексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлений позов і просить його задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що акти органів місцевого самоврядування, в тому числі і сесії районної ради, можуть бути визнані незаконними тільки у судовому порядку. Нововодолазька районна рада  Харківської області 27 лютого 2007 року на VІІІ сесії V скликання своїм рішенням, в порушення статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування", включила до "Переліку об’єктів установ та підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл і селищ району" комплекс будівель та споруд піонерського табору "Золотий колос", тим самим порушила право власності позивача на вищезазначене майно.

Позивач зазначає, що він є добросовісним набувачем права власності на комплекс будівель та споруд піонерського табору "Золотий колос" відповідно до Рішення Староводолазької сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року, реєстраційного посвідчення на право власності від 18 травня 1994 року, які є чинними.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з тих підстав, що відповідно до Нової інструкції № 121 від 09 червня 1998 року "Про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних осіб", якщо на правовстановлюючому документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід’ємною частиною такого правового документа, таким чином відповідач  вважає, що  рішення Староводолазької сільської ради від 31 березня 1994 року "Про оформлення права державної власності на піонерський табір "Золотий колос", що знаходиться в с. Павлівка, вул. Жовтнева  та реєстраційне посвідчення МДПТІ від 18 травня 1994 року є незаконними.

Представник третьої особи - Староводолазької селищної ради у судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Нововодалазького малого комунального підприємства бюро технічної інвентаризації у судовому засіданні проти позову заперечує та просить підтримати вимоги відповідача у справі, оскільки відповідно до Нової інструкції № 121 від 09 червня 1998 року "Про порядок державної реєстрації права власності на об’єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних осіб", якщо на правовстановлюючому документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід’ємною частиною такого правового документа.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в 1979 році в с. Павлівка Староводолазької сільської ради був введений в експлуатацію Обласний дитячий оздоровчий табір "Золотий колос", який будувався за рахунок коштів Централізованого фонду соціального страхування колгоспників та коштів профспілкового бюджету Харківської обласної профспілкової організації. Функції замовника будівництва було покладено на Міжгосподарське об'єднання з виробництва свинини Нововодолазького району, на рахунок якого перераховувались вищезазначені кошти для виконання платіжних зобов'язань перед забудовником. Розпорядником коштів Централізованого фонду соціального страхування колгоспників (ЦФССК) була профспілкова організація працівників агропромислового комплексу.

Рішенням Староводолазької сільської ради від 31 березня 1994 року "Про оформлення права державної власності на піонерський табір "Золотий колос", що знаходиться в с. Павлівка, вул. Жовтнева» пред’явлені дані Н.Водолазьким МДПТІ, зібрані докази по уточненню  кількості, якості і належності піонерського табору "Золотий колос" с. Павлівка, вул. Жовтнева вважаються  правильними,   видати  реєстраційне посвідчення на право власності Харківському обкому профспілки працівників агропромислового комплексу. У зв’язку з чим було видане реєстраційне посвідчення МДПТІ від 18 травня 1994 року на право власності Харківському обкому профспілки працівників агропромислового комплексу.

Проте рішенням Нововодолазької районної ради 27 лютого 2007 року VІІІ сесії V скликання "Про порядок управління майном, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл і селищ району" було затверджено перелік об'єктів, установ та підприємств комунальної власності, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл і селищ району, в переліку якого значиться "Комплекс будівель та споруд піонерського табору "Золотий колос", адреса: Нововодолазький район, с.Павлівка, вул. Жовтнева.

Судом встановлено, що рішення районної Ради про прийняття табору у власність територіальних громад сіл і селищ району немає, акта передачі від обкому профспілки немає.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, відповідач звертався до позивача з проханням про зміну підпорядкування обласного дитячого оздоровчого табору "Золотий колос" від обласної профспілкової організації працівників агропромислового комплексу до спільної власності територіальних громад сіл, селищ району. Проте позивач відмовив в погодженні передачі табору у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селищ Нововодолазького району.

Пунктом 2 статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону  або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 7, 21, 32 Інструкції "Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка діяла на той час, було встановлено порядок і підстави здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомості відповідно з яким "реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком № 1".

Згідно Додатку № 1 до вказаної Інструкції, до числа правовстановлюючих документів відносилися: рішення про дозвіл на будівництво та виділ земельної ділянки (присвоєння номеру об'єкту на конкретній вулиці); акти про введення об'єкту в експлуатацію; акт передачі збудованого об'єкту від організації, що здійснювала функції замовника, на баланс власника; статут організації власника та інш.

Всі вказані документи підлягають постійному збереженню в інвентаризаційній справі БТІ.

Вказаною Інструкцією передбачений порядок здійснення реєстрації, який передбачає: надання заявником (власником об'єкту) документів, у підтвердження права власності; ознайомлення і перевірка документів, наданих заявником, на підтвердження права власності на об'єкт; складання мотивованого висновку БТІ на підставі матеріалів, поданих заявником, про те, чи належить об'єкт заявнику; передача висновку БТІ до місцевих рад для винесення відповідного рішення про видачу реєстраційного посвідчення або про відмову у такій видачі.

Як встановлено матеріалами справи, у відповідності з вищезазначеним порядком було прийнято Рішення Староводолазької сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року про видачу Реєстраційного посвідчення на право власності на піонерський табір "Золотий колос" Харківському обкому профспілки працівників агропромислового комплексу.

Судом встановлено, що рішення Староводолазької сільської ради народних депутатів від 31 березня 1994 року є чинним, у встановленому законом порядку скасовано не було.

Пунктом  36 вищезазначеної Інструкції передбачена можливість подачі позову до суду про визнання права власності особою, яка вважає, що видачею Реєстраційного посвідчення БТІ іншій особі, порушено її право власності. Проте видане  Реєстраційне посвідчення від 18 травня 1994 року в судовому порядку не оспорювалося, а тому є дійсним.

Згідно статті 2 Закону України "Про власність", який діяв на момент видачі Реєстраційного посвідчення, спірний  об'єкт відносився до колективної форми власності ( власності громадських організацій).

Згідно статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а пунктом 6 статті 319 Цивільного кодексу України встановлена заборона втручання у здійснення власником права власності.

Як встановлено судом, спірний  об'єкт будувався на кошти профспілкового бюджету Позивача та безповоротної допомоги інших підприємств та організацій, як передбачено статтею 35 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Нововодолазьке об'єднання по виробництву свинини здійснювало лише функції замовника будівництва, передані йому Позивачем, і після його завершення, згідно з діючим на той момент законодавством, новостворений об'єкт був переданий на баланс Позивачу згідно акту прийому-передачі від 30 березня 1988 року. На теперішній час Нововодолазьке об'єднання по виробництву свинини ліквідоване, тому витребування об'єкту Нововодолазькому об'єднанню по виробництву свинини є неможливим згідно статті 330 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, за 24 роки володіння об'єктом було витрачено у капітальні ремонти та утримання спірного об'єкту коштів у 2 рази більше, ніж його первинна вартість.

Отже, суд вважає,  що позивач є добросовісним набувачем права власності на об'єкт згідно статтей 332 та 344 Цивільного кодексу України.

Згідно з протестом  Прокурора Нововодолазького району Харківської області на спірне Рішення Нововодолазької райради від 27 лютого 2007 року в частині включення табору "Золотий колос" у перелік майна, що належить громаді, Нововодолазька районна рада незаконно включила спірний об’єкт у перелік майна, що належить громаді.

Згідно статті 11 Кодексу Адиіністративного судочинства України та 129 Конституції України  до основних засад судочинства відноситься змагальність сторін, зокрема сторони повинні довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а у й у доведені їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу Адміністративного судочинства України передбачено обов'язкове обґрунтування та доказування тих обставин, якими сторона обґрунтовує свої заперечення, з посиланням на конкретні норми законів та наданням відповідних належних та допустимих, в адміністративних справах обов'язок  щодо доказування  покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Проте  відповідачем не надано до суду доказів того, що Нововодолазька районна рада була власником спірного об'єкту або прийняла  його.

Доводи відповідача про те, що об'єкт є безхазяйним, безпідставні, оскільки  визначення майна безхазяйним здійснюється у визначеному статтею 335 Цивільного кодексу України порядку, згідно з судовим рішенням. Проте відповідного судового рішення про визнання права власності за Нововодолазькою громадою та про вилучення об'єкту із володіння позивача у встановленому законом порядку винесено не було.

Згідно статті 140 Конституції України місцеве самоврядування  є  правом  територіальної громади - жителів  села чи  добровільного  об'єднання  у  сільську громаду  жителів  кількох  сіл,  селища  та  міста  -   самостійно вирішувати  питання  місцевого  значення  в  межах  Конституції  і законів України.

Відповідно до статті 144 Конституції України, органи   місцевого  самоврядування    в    межах повноважень,  визначених  законом,  приймають  рішення,   які    є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Рішення  органів  місцевого  самоврядування  з  мотивів    їх невідповідності  Конституції  чи  законам  України  зупиняються  у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що прийнявши оскаржуване рішення, райрада  порушила право власності (користування) позивача на піонерський табір "Золотий колос", що знаходиться в с. Павлівка по вул. Жовтневій.

Суд має право скасувати акт державного чи іншого органу з підстав невідповідності його вимогам чинного законодавства або визначений законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою для скасування  акту  є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів підприємства-позивача у справі.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, суд вважає, що витрати по судовому збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, 41, 42, 87, 110, 111, 123-127, 130, 160, 161, 162,  163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати рішення VІІІ сесії V скликання Нововодолазької районної ради в частині включення до "Переліку об’єктів установ та підприємств, що перебувають у спільній власності територіальних громад сіл і селищ району" комплекс будівель та споруд піонерського табору "Золотий колос", що знаходиться за адресою: с. Павлівка Нововодолазького району, вул. Жовтнева

Зобов’язати Нововодолазьке мале комунальне підприємство  зареєструвати за позивачем право власності на табір "Золотий колос", що знаходиться за адресою: с. Павлівка Нововодолазького району, вул. Жовтнева.

Сторони а також інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив про їхні права, свободи, інтереси чи обов*язки мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження поставнови через суд першої інстанції спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляціної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                            Хотенець П.В.

Секретар судового засідання         Дуброва Н.О.