СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 жовтня 2007 року
Справа № 2-27/18782-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Волкова К.В.,

суддів                                                                      Черткової І.В.,

Щепанської О.А.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Нечитайло А.В. дов. № 1 від 06.05.2006 року;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі в Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 20.06.2007 року у справі № 2-27/18782-2006А

за позовом          Селянського фермерського господарства "Діброва" (вул. Абрикосова, 42, с.Молодіжне, Сімферопольський р-н, АР Крим, 97501)

до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі в Автономній Республіці Крим (вул. Комсомольська, 4, с.Красногвардійське, Сімферопольський р-н, АР Крим, 97000)

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Селянське фермерське господарство "Діброва" звернулось до господарського суду АР Крим з адміністративними  позовом до Джанкойської об`єднаної податкової інспекції про визнання протиправними  і скасування  податкових повідомлень-рішень від 19.12.2005 року № /0 і № /0.

Відповідно до Наказу Державної податкової адміністрації України в АР Крим № 30 від 25.01.2006 року та Наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2005 року № 597 „Про затвердження програм  реорганізації органів державної податкової служби на 2006 рік”, Джанкойську об`єднану податкову інспекцію було реорганізовано шляхом виділення з її складу Нижньогвардійського та Красногвардійського відділень і створення на їх базі самостійних Державних податкових інспекцій в Красногвардійському та Нижньогірському районах з правами юридичних осіб, та які є правонаступниками Джанкойської об`єднаної податкової інспекції.

Постановою господарського суду АР Крим (суддя Воронцова Н.В.) від 20.06.2007 року у справі № 2-27/18782-2006А позов Селянського фермерського господарства "Діброва" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі в АР Крим № /0 та № /0 від 19.12.2005 року, № /1 та № /1 від 23.02.2006 року, № /2 та № /2 від 10.05.2006 року, № /3 та № /3 від 17.07.2006 року задоволено.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі в АР Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити. Крім цього, відповідач надав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Пропуск строку відповідач обґрунтовує тим, що постанову суду першої інстанції він отримав несвоєчасно.

Частиною 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом,  - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 28.08.2007 року Державній податковій інспекції у Красногвардійському районі в АР Крим було поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу призначено до розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають у невірній оцінці судом першої інстанції наявних у справі доказів, неповнотою дослідження усіх обставин справи, а також порушенням норм Закону України „Про податок на додану вартість”.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце слухання справи сповіщався належним чином ухвалами та повістками від 28.08. та 18.09.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представника Селянського фермерського господарства "Діброва". При цьому, позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції законною та обгрунтованою.

З причини зайнятості в інших судових засіданнях суддів Фенько Т.П. та Дугаренко О.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії були здійснені заміни на суддів Черткову І.В. та Плута В.М. також було здійснено заміну судді Плута В.М. на суддю Щепанську О.А.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 16 по 18 жовтня 2007 року.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України судовою колегією було встановлено наступне.

В період з 28.11.2005 року по 09.12.2005 року посадовими особами Джанкойської об`єднаної податкової інспекції було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового і валютного законодавства селянським (фермерським) господарством „Діброва” за період 01.10.2002 року по 31.12.2004 року.

В ході проведення перевірки було встановлено порушення:

- пункту 11.29 статті 11 Закону України „По податок на додану вартість” –за неправомірне користування пільгою з податку на додану  вартість в 2004  році в результаті чого, донарахований податок на додану вартість склав 4636,00 грн. за серпень 2004 року;

- п.п. 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” в результаті чого, було донараховано податок на прибуток у розмірі 3500,00 грн.

За результатами перевірки було складено акт № 26123-1/31887930 від 14.12.2005 року. На підставі вказаного акту перевірки, Джанкойською об`єднаною податковою інспекцією були винесені податкові повідомлення-рішення від 19.12.20065 року № /0 про визначення податкового забов`язання по податку на прибуток у розмірі 5875,00 грн., з яких 3500,00 грн. основного платежу і 2375,00 грн. штрафних санкцій, і від 19.12.2005 року № /0 відповідно до якого було визначено податкове забов`язання з податку на додану вартість у розмірі 6954,00 грн., з якого 4636,00 грн. основного платежу і 2318,00 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з фактом винесення податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до Джанкойської об`єднаної податкової інспекції із скаргою. Рішенням від 20.02.2006 року № 791/10/20-0 Джанкойською ОДПІ у задоволенні скарги було відмовлено, а також були винесені податкові повідомлення-рішення від 23.02.2006 року № /1 і № /1, які, у зв'язку з неможливістю вручення, були вивішені на дошці податкових оголошень, про що було складено відповідний акт.

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся з повторною скаргою до Державної податкової адміністрації в АР Крим.

Державна податкова адміністрація в АР Крим рішенням від 27.04.2006 року № 3324/7/25-007 у задоволенні повторної скарги відмовила та винесла податкові повідомлення-рішення від 10.05.2006 року № /2 і № /2, які, у зв'язку з неможливістю вручення, також були вивішені на дошці податкових оголошень, про що було складено відповідний акт.

Не погодившись з вказаним, позивач звернувся з повторною скаргою до Державної податкової адміністрації України.

Державна податкова адміністрація України рішенням від 12.07.2006 року № 13110/7 у задоволенні скарги відмовила, в результаті чого також були винесені податкові повідомлення-рішення від 17.07.2006 року № /3 і № /3.

Вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для  скасування постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

В ході проведення перевірки було встановлено, що позивач повинен був віднести до складу валового доходу за перше півріччя 2004 року суму  в розмірі 19000,00 грн., при тому, що позивачем до складу валового доходу віднесена сума поворотної фінансової допомоги від ПП Клімейко С.І. у розмірі 5000,00 грн. лише за 2004 рік.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Відповідно до підпункту 4.3.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, валовий дохід включає в себе суми поворотної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, що залишається неповерненок) на кінець такого звітного періоду від осіб, що не є платниками цього податку (у тому числі нерезидентів), або осіб, які згідно із законодавством мають пільги з цього податку, включаючи право застосовувати ставку податку нижчу, ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або статтею 10 цього Закону.

Судовою колегією встановлено, що між ПП Клімейко С.І. з одного боку і позивачем у даній справі з іншого боку було укладено договір № 2/4 від 28.04.2004 року про короткострокову возвратну фінансову допомогу. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, ПП Клімейко С.І. передає позивачеві короткострокову возвратну фінансову допомогу, а позивач зобов`язався повернути фінансову допомогу у строк до 20.12.2004 року. Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, сума фінансової допомоги складає 19000,00 грн.

17.12.2004 року фінансова допомога була повернута позивачем, що підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

Також між ТОВ „Етнографічна деревня” з одного боку і позивачем у даній справі з іншого боку було укладено договір № 26 від 19.06.2004 року про короткострокову возвратну фінансову допомогу. Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору, ТОВ „Етнографічна деревня” передає позивачеві короткострокову возвратну фінансову допомогу, а позивач забов`язався повернути фінансову допомогу у  строк до 01.08.2004 року. Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, сума фінансової допомоги складає 4000,00 грн.

У наданій позивачем декларації з податку на прибуток за перше півріччя 2004 року в рядку 01.6 (інші доходи) було відображено отримані за вищевказаними договорами позики валові доходи у розмірі 23000,00 грн.. а саме: від ТОВ „Етнографічна деревня” в сумі 4000,00 грн. та від ПП Клімейко С.І. в сумі 19000,00 грн.

Вказана сума підтверджується відповідними банківськими виписками.

Відображені доходи в поданої позивачем декларації з податку на прибуток за 2004 рік в рядку 01.6 (інші доходи) були отримані за угодою про уступку права вимоги у відношенні СВАТ „Племзавод „Тімірязево” у розмірі 5000,00 грн., 3800,00 грн. і 1200,00 грн., всього на загальну суму 10000,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками. При цьому, сума фінансової допомоги у розмірі 4000,00 грн., отриманої від ТОВ „Етнографічна деревня”, відповідно до договору № 26 від 19.06.2004 року, залишилася неповерненою і була включена до валового доходу. Також до валового доходу було включена сума у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, загальна сума по рядку 01.6 декларації за 2004 рік складає 15000,00 грн.

На підставі викладеного, суд першої інстанції вірно встановив безпідставність висновків відповідача щодо порушень позивачем вимог підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” не приймаючи при цьому до уваги первинні документи.

Під час перевірки було встановлено, що у 2003 році та 2004 році позивач подавав декларації з податку на додану вартість № 2, тобто користувався пільгою відповідно до пункту 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”. Податок на додану вартість до бюджету не сплачувався, а акумулювався на спеціальному рахунку і згодом направлявся на підтримку власного виробництва продукції.

Відповідно до наданих документів до перевірки, валовий дохід від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за 2003 рік відсутній. Валовий доход позивача складає 69600,00 грн., в тому числі:

- від реалізації покупної сільського господарської продукції в сумі 29600,00 грн.. що складає 42,6% валового доходу позивача;

- з доходів, отриманих від надання маркетингових послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур в сумі 40000,00 грн.., що складає 57,4 % валового доходу.

У зв`язку з цим судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, до 01 січня 2008 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із          власної сільськогосподарської    сировини,    за    винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між позивачем у справі з одного боку і ПСП „Гліцинія” з іншого боку було укладено договір № 4/10 від 10.03.2002 року про надання маркетингових послуг.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору предметом маркетингових досліджень є сільськогосподарське виробництво та ринок збуту даної продукції. Згідно з пунктом 3 вказаного договору, напрямками маркетингового дослідження вказано: можливості та перспективи ведення сільськогосподарського виробництва в умовах ринкової економіки; можливості та перспективи ведення комерційних операцій з продажу сільськогосподарської продукції; ступінь розвитку комерційної інфраструктури: попит на продукцію, перспективи його розвитку; відомості про потенційних споживачів.

Вказаний договір був виконаний у повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі виконаних робіт від 09.01.2003 року.

Маркетинг - це комплексна система організації виробництва і збуту продукції, орієнтована на задоволення потреб споживачів і отримання прибутку на підставі дослідження та прогнозування ринку. Маркетинг необхідний для пристосування виробництва до потреб ринку. Він включає до свого складу розробку товарів ( визначення виду та встановлення характеристик товару, що продається ), аналіз ринку ( розділ ринків, пошук перспективних ринків збуту, сегментацію ринків ), цінову стратегію та політику.

При цьому, маркетингові послуги для підприємства можуть бути виконані як маркетинговою службою самого підприємства, так і сторонню організацією, яка спеціалізується на наданні вказаних послуг. Серед маркетингових досліджень існують три основних типи: кабінетне дослідження, кількісне та якісне дослідження.

При цьому, під кабінетним дослідженням слід розуміти збір вже існуючої інформації для аналізу, планування і контролю маркетингової діяльності. При виникненні проблем при прийнятті поточних рішень, аналізуються документи підприємства за місяць, квартал, рік, що пройшли, та досліджується динаміка обсягів виробництва, реалізації та таке інше.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1999 року № 658 „Про затвердження Положення „Про порядок стягнення і обліку фіксованого сільськогосподарського податку” в редакції від 20.11.2003 року, до валового доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва включаються, зокрема, вартість наданих послуг (послуги машинно -тракторного парку, будівельних і ремонтних бригад, інші послуги ), пов'язані з сільськогосподарським виробництвом.

Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016 - 97 передбачено перелік всіх видів продукції та послуг, віднесених до продукції сільського господарства, в тому числі інші послуги в рослинництві.

Враховуючи той факт, що у 2003 році валові доходи позивача складались, зокрема, з доходів, отриманих від надання маркетингових послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур в сумі 40000,00 грн., що складає 57,4 % валового доходу, судова колегія погоджується з висновком господарського суду АР Крим про те, що позивач у справі мав право користуватись послугою, передбаченою пунктом 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

У зв`язку з цим, судова колегія не може визнати обгрунтованими посилання апеляційної скарги на пункт 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість” стосовно того, що пільга зі сплати ПДВ надається сільськогосподарським товаровиробникам у яких сума, одержана від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній звітний (податковий) рік становить не менше 50% загальної суми валового доходу підприємства. У даному випадку доход, отриманий від надання маркетингових послуг по вирощуванню сільськогосподарських культур в сумі 40000,00 грн., складає 57,4 % валового доходу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Встановивши, що позивач у 2004 році мав право користуватись пільгою з податку на додану вартість, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги. При цьому, відповідач, окрім посилань на пункт 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, які були визнані необгрунтованими, не надав суду будь-яких належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 200 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні господарським судом АР Крим оскарженої постанови порушень норм матеріального та процесуального права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.06.2007 року у справі № 2-27/18782-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        К.В. Волков

Судді                                                                      І.В. Черткова

О.А. Щепанська