ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста  КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2007 р.
Справа № 46/218-А

За позовом
Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва

До
Приватного підприємства “Алтер”

Про
стягнення 1 339,07 грн.

Суддя Шабунін С.В.

Секретар судового засідання Бушеленко О.В.

Представники:

від позивача
Петелько К.О. –представник за довіреністю від 10.01.2007 р. № 28/9/10

від відповідача
не прибув

18.06.2007 р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва (далі по тексту - позивач) звернулась до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом, яким просить стягнути з Приватного підприємства “Алтер” (далі по тексту - відповідач) 1 339,07 грн. податкової заборгованості, а саме: 1 252,87 грн. з податку на прибуток та 86,20 грн. з податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 46/218-А відповідно до правил Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду на 28.05.2007 р., витребувано від сторін адміністративного процесу документи та докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

У зв’язку із тим, що 28.05.2007 р. визначено вихідним днем, дату судового засідання було перенесено на 29.05.2007 р., про що сторін повідомлено рекомендованим листом  з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 29.05.2007 р. розгляд справи було відкладено на 18.06.2007 р.

Відповідач у засідання суду не прибув, уповноваженого представника не направив, вимоги ухвал суду від 17.04.2007 р. та від 29.05.2007 р. по справі № 46/218-А не виконав, заперечень проти позову не надав, заявлені вимоги не оспорив. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, справа вирішується на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши надані оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд —

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва заявлено позов про стягнення з Приватного підприємства “Алтер” 1 339,07 грн. податкової заборгованості, а саме: 1 252,87 грн. з податку на прибуток та 86,20 грн. з податку на додану вартість.

Правовою підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення податкового боргу є пункт 8 ст. 11 Закону  України  “Про державну податкову службу в Україні” № 509-XII від 04.12.1990 р. (із змінами та доповненнями) та пункт 3.1.1 ст. 3 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-III від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями), який встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Відповідач зареєстрований Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією суб’єкт підприємницької діяльності 08.09.2000 р. (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи № 040763), присвоєно ідентифікаційний код № 31113928 і внесено до Єдиного Державного Реєстру підприємств та організацій України та взятий на облік в Державній податковій інспекції у Подільському районні м. Києва як платник податків від 01.10.2001 р. за № 9187.

Станом на 20.02.2007 р. відповідач має податковий борг перед бюджетом в сумі 1339,07 грн.

Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва була проведена невиїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства України, за результатами якої видано Акти № 1639-15/285 від 19.12.2006 р.

Вищевказаним актом перевірки. встановлено, що відповідач порушив вимоги п. п.5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-III від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями).

На підставі вищезазначеного акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення № /0 від 19.12.2006 р. на суму 57, 38 грн. та № /0 від 19.12.2006 р. на суму 28, 82 грн.

Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва була проведена невиїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства України, за результатами якої видано Акти № 1260-15/115 від 18.12.2006 р.

Вищевказаним актом перевірки. встановлено, що відповідач порушив вимоги п. п.5.3.1. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-III від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пп. 17.1.7. п. 17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  підприємству нараховуються штрафні санкції.

На підставі вищезазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 18.12.2006 р. на суму 50, 00 грн.

У разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд цього рішення, яка подається у письмовій формі та може супроводжуватися документами, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати. Скарга повинна бути подана контролюючому органу протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання платником податків податкового повідомлення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Контролюючий орган зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів від дня отримання скарги платника податків на його адресу поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. У разі, коли контролюючий орган надсилає платнику податків рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий платник податків має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до контролюючого органу вищого рівня, а при повторному повному або частковому незадоволенні скарги - до контролюючого органу вищого рівня із дотриманням зазначеного десятиденного строку для кожного випадку оскарження та зазначеного двадцятиденного строку для відповіді на нього. (п.п.5.2.2)

Заява, подана із дотриманням строків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту, зупиняє виконання платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні, на строк від дня подання такої заяви до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума податкового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. (п.п.5.2.3)

Процедура адміністративного оскарження закінчується, у тому числі, останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення. (п.п.5.2.4.).

Вказані вище податкові повідомлення-рішення відповідачем в адміністративному та судовому порядку оскаржене не були. Сума податкового зобов‘язання визначене зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями відповідачем не сплачене.

Таким чином, судом встановлено, що суми податкового зобов‘язання визначена податковими повідомленнями-рішеннями є узгодженою.

Відповідно до п.п.6.2.1 п.6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати  узгодженої суми податкового зобов’язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов’язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов’язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк (абз. “а” п.п.6.2.3 п.6.2 ст. 6 “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”).

Позивачем була направлена відповідачу перша податкова вимога від 01.04.2005 р. №1/1050, якою йому було визначено суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов‘язаннями в розмірі 91,40 грн.

Друга податкова вимога надсилається  не раніше тридцятого календарного дня від дня вручення першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки (абзац „б” п.п.6.2.3 п.6.2 ст. 6 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”).

Позивачем була направлена відповідачу друга податкова вимога від 11.05.2005 р. №2/1363, якою було визначено суму податкового боргу за узгодженими податковими зобов’язаннями в розмірі 201,00 грн..

Відповідно до п.8.1 ст. 8 Закону України “Про порядок погашення податкових зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Згідно пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Під примусовим стягненням у відповідності до п.1.6. ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” слід розуміти звернення стягнення на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу, без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

У відповідності до п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  активи платника податків - це кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Пунктом 2.3.1. п.2.3. Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  передбачено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона  повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач заявлені вимоги не оспорив.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної податкової інспекції у Подільському м. Києва  до Приватного підприємства “Алтер” про стягнення податкового боргу у сумі 1 339,07 грн. є обґрунтованими і доведеними відповідними доказами, а позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони –суб’єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати,  пов’язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у  справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Позивачем не надано доказів понесення ним вказаних судових витрат, таким чином судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Прикінцевими та перехідними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства “Алтер” (04070, м. Київ, вул. Ігорівська, 12-А, п/р 8001 в ЗАТ КБ “Приватбанк”, МФО 320649, п/р 330 у ВАТ КБ «Хрещатик», МФО 300670, п/р 51 в АТ «Банк Велес», МФО 322799 ідентифікаційний код 31113928) в доход Державного бюджету України суму боргу в розмірі 1339,07 грн. (одна тисяча триста тридцять дев’ять) грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                            С.В. Шабунін

Дата виготовлення постанови у повному обсязі: 17.08.2007 р.

м. Київ

За позовом

До

Третя особа

Предмет адміністративного позову

Суддя

Секретар судового засідання