ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 21/6-НА

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при секретарі                                                              ,

за участю представників сторін:

від позивача:     Алексійчук О.Г. (довіреність № 102/1057 від 18.07.2007р.),                   Білявський Ю.С.  (довіреність № 600 від 23.04.2007р.),

від відповідача: Волчецький І.М. (довіреність № 3579/10/10-013 від 13.04.2007р.),

від прокуратури: Стемковський В.С. (посвідчення №114),

розглянувши апеляційні скарги заступника прокурора Хмельницької області

(м.Хмельницький) та Державної податкової інспекції у м.Нетішині (м.Нетішин

Хмельницької області)

на постанову господарського суду Хмельницької  області

від "20" лютого 2007 р. у справі

за  позовом Відкритого акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької

атомної електростанції" (м.Нетішин Хмельницької області)

до Державної податкової інспекції у м. Нетішині (м.Нетішин Хмельницької області)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2007 року ВАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" (далі - ВАТ "УБ ХАЕС") звернулось в господарський суд Хмельницької області з позовом до ДПІ у м.Нетішині про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2006р. № /0/2497, яким визначено податкові зобов'язання з податку на додану вартість (т.1 а.с.2 - 4).

Постановою господарського суду Хмельницької області від 20.02.2007р. позов задоволено (т.1 а.с.162 - 163).

На вказану постанову подано дві апеляційних скарги: заступника прокурора Хмельницької області та ДПІ у м.Нетішині.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким  у позові ВАТ "УБ ХАЕС" відмовити. Посилається на те, що при вирішенні спору судом не взято до уваги вимоги підпункту 7.7.1 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість". На думку прокурора, право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість у позивача виникає лише при фактичній сплаті цього податку до бюджету, а не лише із самого факту існування зобов'язання щодо сплати ПДВ у ціні товару. При розгляді справи судом не з'ясовано та не встановлено факт сплати податку на додану вартість за звітний період (т.2 а.с.4 - 7).

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Нетішині просить скасувати постанову суду та залишити позов ВАТ "УБ ХАЕС" без задоволення. Посилається на те, що оскільки підприємством відповідно до п.п.7.7.5 п.7.5 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не доведено виконання порядку сплати ПДВ в повному обсязі, тобто факт надходження податку до Державного бюджету України, то права, передбачені п.п.7.7.3 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", не поширюються на платника податку, незалежно від наявності в нього відповідних податкових декларацій та податкових накладних. Зазначене порушення призвело до безпідставного віднесення ВАТ "УБ ХАЕС" до складу податкового кредиту податку на додану вартість в сумі 920880,00 грн. (т.2 а.с.11 - 13).

В запереченні на апеляційну скаргу позивач зазначає про правильне вирішення справи, оскільки податковий кредит з податку на додану вартість сформовано підприємством на підставі податкових накладних, які не мають недоліків, кошти за придбаний товар перераховані, вартість товару відображено у складі валових витрат виробництва (т.2 а.с.41 - 43).

Заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, які в судовому засіданні підтримали свої доводи, дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2004р. між ВАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" укладено з приватним підприємством "Інтер" (м.Одеса) договір купівлі-продажу № 1/06, предметом якого були шкури великої рогатої худоби (далі - ВРХ). Кількість, ціна та вартість шкур ВРХ зазначались у специфікаціях до договору купівлі-продажу (т.1 а.с.47 - 51). На виконання умов зазначеного договору купівлі-продажу ПП "Інтер" реалізувало шкури ВРХ до 10 кг 1 сорту для ВАТ "УБ ХАЕС" по податкових накладних від 30.06.2004р. № 79 на суму 1171200,00 грн., в т.ч. ПДВ - 195200,00 грн., від 29.07.2004р. № 97  на суму 1171200,00 грн.,  в т.ч. ПДВ 195200,00 грн.,  від 31.08.2004р. № 92 на суму 1430400,00 грн., в т.ч. ПДВ 238400 грн., всього на загальну суму 3772800,00 грн. (т.1 а.с.54 - 56).

29.09.2004р. ВАТ "УБ ХАЕС" укладено з приватним підприємством "Інтер" (м.Одеса) контракт № 09/29-1 на загальну суму 1752480,00 грн., предметом якого були шкури ВРХ до 10 кг 1 сорту в кількості 60000 кг (т.1 а.с.52 - 53). На виконання умов згаданого контракту ПП "Інтер" реалізувало шкури ВРХ до 10 кг 1 сорту для  ВАТ "УБ ХАЕС" по податковій накладній від 29.09.2004р. № 126 на загальну суму 1752480,00 грн., в т.ч. ПДВ 292080,00 грн. (т.1 а.с.57).

Всього ВАТ "УБ ХАЕС" отримано по накладних товарно-матеріальні цінності - шкури ВРХ в кількості 200000 кг на загальну суму 5522869,00 грн., в тому числі ПДВ 920880,00 грн. Придбаний товар повністю оплачений покупцем.

Позивачем віднесено 920880,00 грн. податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбаних шкур ВРХ, до податкового кредиту підприємства.

У грудні 2006 року працівниками ДПІ у м.Нетішині проведено виїзну позапланову перевірку ВАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС" з питань дотримання вимог податкового законодавства при обчисленні податку на додану вартість за період з 01.06.2004р. по 31.12.2004р. За результатами перевірки складено акт від 06.12.2006р. № 567-23/21339688, в якому, зокрема, зазначено про порушення позивачем п.п.7.7.3, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість"(т.1 а.с.10 - 23).

ДПІ у м.Нетішині   14.12.2006р.  прийнято   податкове    повідомлення-рішення № /0/2497, яким згідно з п.п."б" п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та відповідно до п.п.7.7.3, п.п.7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1841760,00 грн., у тому числі 920880,00 грн. податку на додану вартість та 920880 грн. штрафних (фінансових) санкцій (т.1 а.с.24).

Донараховуючи податок на додану вартість, податкова інспекція виходила з того, що ВАТ "УБ ХАЕС" безпідставно віднесло до складу податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 920880,00 грн. з операцій придбання шкур ВРХ в ПП "Інтер", оскільки щодо цього підприємства з 01.03.2005р. розпочата ліквідаційна процедура за рішенням суду. ПП "Інтер" придбало шкури за договором від 06.11.2003р. та податковими накладними за листопад 2003 року - вересень 2004 року в ВКФ ТОВ "Чайка", стосовно якого розпочата ліквідаційна процедура за рішенням суду у зв'язку з неподанням підприємством звітності, починаючи з жовтня 2005 року. В свою чергу, ВКФ ТОВ "Чайка" теж  не є виробником шкур ВРХ, а придбало їх в ПП "Чорномор Т", ТОВ "Коллієр ЛТД", ПП "Нарда", які є підприємствами-посередниками у ланцюзі поставки вказаного товару, податок на додану вартість до бюджету ними не сплачено, а зазначені в податкових деклараціях показники не відповідають дійсності.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.07.2005р. припинено провадження у справі про банкрутство ВКФ ТОВ "Чайка" у зв'язку з його ліквідацією, рішенням  господарського суду Одеської області від 27.08.2004р. скасовано (припинено) державну реєстрацію ПП "Чорномор Т", рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 01.12.2004р. визнано недійсними статут та свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ПП "Нарда", за актом ДПІ у Солом'янському районі м.Києва від 23.11.2005р. № 2111 анульовано свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "Коллієр ЛТД" (т.1 а.с.107, 113 - 114, 124 - 125, 132 - 133).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов правильного висновку про неправомірність донарахування позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість та застосування до нього штрафних санкцій, з огляду на таке.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (в редакції до 25 березня 2005 року) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону (в редакції до 25 березня 2005 року), будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Позивачем на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість у червні та вересні 2004 року були надані податкові накладні, які не мали недоліків та порядок заповнення яких відповідав встановленому чинним законодавством.

Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість після укладання і виконання вказаних угод автоматично не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Відповідач не довів, що на момент здійснення господарських операцій, продавці не були внесені до Єдиного державного реєстру та не мали свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ.

За таких обставин позивач як покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 статті 10, відповідають за дотримання  достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст.10 Закону).

Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, ДПІ у м.Нетішині неправильно донараховувала позивачу податок на додану вартість при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого. Так як позивач не допустив порушень податкового законодавства за операціями з придбання шкур ВРХ, то відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій  у розмірі 920880,00 грн.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд обгрунтовано визнав неправомірним прийняте відповідачем спірне податкове повідомлення-рішення.

Судовою колегією апеляційного суду не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, п.п.6 і 7 Прикінцевих таперехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Постанову господарського суду Хмельницької області від 20 лютого 2007 року залишити без змін, а апеляційні скарги заступника прокурора Хмельницької області та Державної податкової інспекції м. Нетішині залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

судді:

Повний текст ухвали складено та підписано 22.10.2007р.

Надруковано 6 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу,

4 - прокуратурі Хмельницької області,

5 - прокуратурі Житомирської області,

6 - в наряд.