ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.07                                                                                           Справа № 4/874-26/169

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімбуд”, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕЕМ-Будмаркет”,      м. Львів

Про стягнення 13 079,08 грн.

Суддя Деркач Ю.Б.

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Багрій Л.А. –представник

від відповідача Строкун І.Й. –представник

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.07.2007 р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Ексімбуд”, м. Київ звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕЕМ-Будмаркет”, м. Львів про стягнення 13 079,08 грн.

Ухвалою суду від 30.04.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 21.05.2007 р. Ухвалою суду від 21.05.2007 р. розгляд справи відкладався до 12.06.2007 р.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав заяву від 12.06.2007 р., відповідно до якої повідомив про погашення відповідачем, після подання позовної заяви до суду, суми основного боргу, в решті частин позовних вимог позов підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, подав відзив № 405 від      12.06.2007 р. на позовну заяву, відповідно до якої повідомив про погашення суми основного боргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

23.10.2003 р. між сторонами укладено договір № 18/09/03/1 купівлі-продажу (оптової партії товарів) (далі по тексту –договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Продавець (позивач) зобов’язався поставити та передати у власність (повне господарське володіння) Покупця (відповідача) матеріали будівельної хімії виробництва фірми Sika (в подальшому товар), а Покупець (відповідач) зобов’язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

На виконання умов договору позивач на підставі довіреностей по накладним (копії довіреностей та накладних долучені до матеріалів справи) поставив відповідачу протягом 24.10.2003 р. по 23.12.2004 р. товар на загальну суму 32 316,69 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється протягом 60 днів з моменту її відвантаження.

Станом на день подання позову відповідач свої зобов’язання перед позивачем щодо оплати отриманого товару виконав частково на загальну суму 22 220,44 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар склала 10 096,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати на загальну суму 2 351,34 грн. та 3% річних на загальну суму 631,49 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

12.06.2007 р. позивачем подано заяву, якою повідомив суд про погашення відповідачем суми основного боргу. Таким чином, в частині позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 10 096,25 грн. провадження по справі слід припинити.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Оскільки погашення суми основного боргу відповідачем відбулося після подання позивачем позовної заяви до суду, то судові витрати слід покласти на відповідача повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, п. 11 ст. 80, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на відповідача повністю.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „ВЕЕМ-Будмаркет”, м. Львів, пр-т Чорновола, 57 (р/р 563 в Укрексімбанку        м. Львова, МФО 325718, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Ексімбуд”, м. Київ, пров. Охтирський, 3                 (р/р 0507 в ЗАТ „ОТП Банк” м. Київ, МФО 300528, ) 2 351 грн. 34 коп. інфляційних втрат, 631 грн. 49 коп. –3% річних,       130 грн. 79 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5. В частині позовних вимог щодо стягнення 10 096,25 грн. основного боргу провадження по справі припинити.

Суддя