СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 вересня 2007 року

Справа № 2-19/2211-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика
В.С.,

суддів                                                                      Горошко
Н.П.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивач: не
з'явився,  Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1;

представник відповідача: Душенчук
Тетяна Борисівна, довіреність №
72219/10-0   від 22.03.07,  Державна податкова інспекція у
Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Мокрушин В.І.) від 15 травня 2007
року у справі № 2-19/2211-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,  НОМЕР_1)

до
Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки
Крим (вул. Белова, 2, Мирне, Сімферопольський р-н, 97503)

про визнання недійсним податкового
боргу

ВСТАНОВИВ:

За уточненими позовними вимогами
позивач просить визнати нечинною другу податкову вимогу Державної податкової
інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим від 26 жовтня
2004 рокуНОМЕР_2 та скасувати витяг із Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 09 листопада 2004 року НОМЕР_3 на суму 700,00 грн., виданий Кримською
філією Інформаційного центру Міністерства юстиції України про обтяження усіх
активів платника податків.

Відповідно позовних вимог та
пояснень позивача позивач оскаржує наявність податкового боргу у сумі 700,00
грн. по єдиному податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб за
обставинами, викладеними у позовній заяві.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 15 травня 2007 року у справі № 2-19/2211-2007А
(суддя Мокрушин В.І.) у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті постанови суд першої
інстанції виходив із того, що 18 березня 2004 року позивач отримала свідоцтво
про сплату єдиного податку, що позивачем не надані докази припинення дії
спрощеної системи оподаткування у зв'язку з чим позивач була зобов'язана
сплачувати єдиний податок до припинення дії спрощеної системи оподаткування.

Посилання позивача на те, що вона
не здійснювала підприємницьку діяльність, на думку суду першої інстанції, не
може бути підставою для несплати єдиного податку.

Стосовно Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, то на думку суду першої інстанції,
даний Витяг не є формою рішення у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, у зв'язку з  чим він
не може бути визнаний нечинним.

Позивач оскаржує постанову суду у
зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Так позивач заявляє, що вона не
отримувала від Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі
Автономної Республіки Крим першу податкову вимогу, у зв'язку з чим відповідач
не мав права виставляти другу податкову вимогу, позивач також не згідний із
наявністю у нього податкового боргу при цьому запевняє, що підприємницьку
діяльність з моменту отримання свідоцтва платника єдиного податку вона не
здійснювала.

Позивач також наполягає на тому, що
витяг із реєстрації Державного реєстру обтяжень рухомого майна впливає на права
та його інтереси.

Відповідач апеляційну скаргу вважає
безпідставною. На думку відповідача, враховуючи, що позивач із 18 березня 2004
року зареєстрована платником єдиного податку, то відповідно до пункту 3 Указу
Президента України № 746/99 від 28 червня 1999 року „Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” вона
повинна була сплачувати єдиний податок кожний місяць не пізніше 20 числа
наступного місяця, що не було здійснено. Заборгованість становить 700,00 грн.
із квітня по грудень 2004 року включно.

У зв'язку з чим, відповідач вважає,
що відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року № 2181-III він обґрунтовано виставив
позивачу податкові вимоги.

Розпорядженням першого заступника
голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2007
року здійснена заміна судді Градової О.Г. на суддю Горошко Н.П.

По справі оголошувалась перерва з
20 вересня 2007 року по 27 вересня 2007 року.

Судова колегія, розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін, апеляційну скаргу вважає
такою, що підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції
такою, що підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про
часткове задоволення позову, у зв'язку з неправильним застосуванням судом норм
матеріального права та неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення
для справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до підпункту 6.2.1
пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковий орган
надсилає платнику податків податкову вимогу лише у разі, коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки.

Порядок узгодження податкового
зобов'язання встановлено статтею 5 вказаного Закону, як-то самостійне або
апеляційне узгодження.

Про те, як вбачається із матеріалів
справи, позивач самостійно не декларував собі податкове зобов'язання по єдиному
податку, таке зобов'язання не було визначено позивачу податковим органом у
відповідності до підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”.

Таким чином у податкового органу
відсутні правові підставі для направлення позивачу першої та другої податкових
вимог від 01 червня та 26 жовтня 2004 року.

При прийнятті рішення судом першої
інстанції не враховано вимоги підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, статті 5,
підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами”.

При цьому судова колегія
погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Витяг про реєстрацію
в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26 жовтня 2004 року не є
рішенням податкового органу у розумінні пункту 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України у зв'язку з чим позивачу обґрунтовано
відмовлено у позові по скасування даного Витягу.

На підставі викладеного, керуючись
статтями  195, пунктом 3 статті 198,
пунктом 4 статті 202, частиною 2 статті 205, статтею 207, частиною 5  статті 254  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 15 травня 2007 року у справі № 2-19/2211-2007А
скасувати.

3. Позов задовольнити частково.

4. Визнати нечинною другу податкову
вимогу Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим НОМЕР_2 від 26 жовтня 2004 року.

5. В іншій частині позову
відмовити.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Постанову або ухвалу суду
апеляційної інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені
статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя
В.С. Голик

Судді
Н.П. Горошко

Ю.М. Гоголь