Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня   2007 року                                                           Справа № 15/282-07

Колегія суддів у складі: головуючого судді:Слюсаревої Л.В., судді Токара М.В.  , судді  Фоміної В.О..

При секретарі –Криворученко О.І.

За участю представників сторін:

Позивача –Порошиної Л.Г..( дов. № 1 від 30.08.2007 року)

Відповідача –Гарагулі В.А.( дов.1-40/12-66 від 11.05.2007року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні  Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача вх. № 2312 Х/1-13 на рішення господарського суду Харківської області від 25.06.07 року  по справі № 15/282-06

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Атон», м. Харків

до  Відкритого акціонерного товариства «Турбоатом», м. Харків

про  стягнення 1440000,00 грн. збитків та упущеної вигоди та визнання недійсним    коригування  податкових накладних.

встановила:

Позивач - ТОВ "Атон", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом (з урахуванням уточнень) до ВАТ "Турбоатом" про стягнення з відповідача на користь позивача 1149120,00 грн. прямих збитків, 290880,00 грн. упущеної вигоди, про визнання недійсними  коригувань до податкових накладних №№ 21/104 від 31.05.06р., 22/517 від 31.05.06р., 23/1161 від 31.05.06р., 31/49 від 30.06.06р. ,32/517 від 30.06.06р., № 66/49, 67/148, 68/719, 69/962, 70/1160 від 29.12.06р.   та про зарахування  реалізації роторів ексгаустерів потужністю 7500 м 3 /хв. в кількості 10 штук  у погашення заборгованості за рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.06р. у справі № 35/668-05 та у справі № 35/669-05.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.06.07р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Прохоров С.А., судді Жельне С.Ч., Хотенець П.В.) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким: стягнути з відповідача на користь позивача 1440000,00 грн. з яких 1149120,00 грн. - прямі збитки, 290880,00 грн. - упущена вигода; зарахувати реалізацію роторів ексгаустерів потужністю 7500 м 3 /хв. в кількості 10 (десяти) шт. у погашену заборгованість за рішенням апеляційного господарського суду від 25.04.06р. у справі № 35/668-05 та справі № 35/669-05, визнати недійсними розрахунки коригувань кількісних і вартісних показників до податкових накладних №№ 21/104 від 31.05.06р., 22/517 від 31.05.06р., 23/1161 від 31.05.06р., 31/49 від 30.06.06р., 32/517 від 30.06.06р. та № 66/49,67/148, 68/719, 69/962, 70/1160 від 29.12.06р.

У судовому засіданні 18 жовтня 2007 року було оголошено перерву до 14 год.30 хвил. 24 жовтня 2007 року для виготовлення повного тексту постанови.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,  вислухавши пояснення представників позивача та відповідача , перевіривши  рішення господарського суду  щодо правильності  застосування  норм процесуального та матеріального права , судова колегія  встановила наступне .

30.08.2002 року між позивачем та відповідачем  було укладено договір  № 09-1534  ,відповідно до п.1.1  якого  відповідач зобов*язався виготовити та поставити , а позивач оплатити та прийняти  ротори ексгаустера  7500 м.куб./хв.  в кількості 20 шт., ротори ексгаустера 6500 м.куб./хв. в кількості 20 шт., ротори ексгаустера 9000 м.куб./хв. в кількості 10 шт. зі строком поставки у відповідності до специфікації № 1 до договору –ІУ квартал 2003 року. 21.04.2003 року  сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору № 09-1534 від 30.08.2002 року , якою змінили кількість  роторів та відповідно суму договору.

На виконання цього договору відповідач  виготовив та поставив  позивачу  17 роторів ексгаустерів  7500 м.куб./хв  . Дані ротори   були залишені  на зберіганні у відповідача згідно з договором  відповідального зберігання  № 23/04/Х від 01 вересня 2004 року. Строк дії даного договору у відповідності до п.5.1 - до 31.12.2005 року . Згідно з п.5.2 договору відповідального зберігання власник вправі в любий час відмовитись від договору та без майнових наслідків для себе. Зберігач вправі відмовитись від договору тільки а разі , якщо строк зберігання закінчився ( п.5.3 договору). Як вбачається з матеріалів справи на відповідальне зберігання  за актами приймання- передачі від 01.09.2003 року,20.10.2004 року,28.10.2004 року , 20.12.2004 року  , складених до  договору  відповідального зберігання  № 23/04/Х від 01 вересня 2004 року, позивач передав на зберігання всього 37 роторів на загальну суму 4933050,00 грн.

Як вбачається з матеріалів та фактичних обставин справи , позивач  розрахувався за ротори , що знаходились на зберіганні частково . Загальна заборгованість  складає 1739009,29 грн. Сума заборгованості  підтверджується  постановами Харківського апеляційного господарського суду  від 25 квітня 2006 року по справам №№ 35/668-05,35/669-05 та не заперечується сторонами.

Окрім цього , наявність  заборгованості  позивача перед відповідачем підтверджується листом № 53 від 27.04.2006 року  , в якому позивач , посилаючись на відсутність  грошових коштів   та перспективи на їх отримання  у зв*язку з відсутністю контрактів,  пропонував повернення  роторів та гарантував  перерахування  залишку заборгованості.

Оцінку правовідносинам , що склалися між позивачем та відповідачем надано  в постанові Вищого господарського суду України по справі  № 37/302-05 від 15 грудня 2005 року  за позовом ТОВ «Атон»до ВАТ «Турбоатом»про спонукання  повернення майна.  Зокрема, в даній постанові касаційна інстанція встановила , що  відповідно до ст.  594 ЦК України кредитор , який правомірно  володіє річчю  , що підлягає передачі боржникові  або особі , вказаній боржником , у разі невиконання ним  у строк зобов*язання  щодо оплати цієї  речі або відшкодування  кредиторові  пов*язаних з нею витрат та інших збитків  має право притримати  її у себе  до виконання боржником зобов*язання .  ВАТ «Турбоатом»на вимогу  позивача про  видачу з відповідального зберігання  роторів  направив лист № 1-40/45-Ї від 25.07.2005 року , яким повідомив ТОВ «Атон», що відпуск продукції не буде здійснюватись до повної її оплати. Вказаний лист  у розумінні ст.ст. 594,595 ЦК України  є повідомленням про притримання речі. Із ст. 594 ЦК України вбачається , що право притримати  річ має  кредитор , який правомірно володіє річчю, у разі невиконання боржником  у строк зобов*язання щодо оплати цієї  речі . Відповідно до ст. 397 ( ч.1,3) ЦК України  володільцем чужого майна  є особа , яка фактично тримає його у себе . Фактичне володіння майном  вважається правомірним , якщо інше не випливає із закону або не встановлено  рішенням суду . Отже, з цих підстав колегією суддів касаційної інстанції  зроблений висновок , що ВАТ»Турбоатом» правомірно володів  роторами ТОВ «Атон» на підставі договору про відповідальне зберігання.

Як вбачається з  заяви позивача про зміну  позовних вимог  позивач посилається на той факт , що  відповідач безпідставно  привласнив 18 роторів , за  яким ним було видані  коригування , чим порушив право  власності позивача, реалізувавши ці ротори . В обґрунтування своїх доводів позивач посилається на  листи  ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,м.Кривий Ріг та ВАТ «Азовсталь», відповідно до яких ВАТ «Турбоатом»реалізував  ротори за  ціною 180000,00 грн. за 1 шт.,  вартість реалізованих  роторів складає   3240000,00 грн. Таким чином , на думку апелянта,  реалізація десяти роторів повністю перекрила заборгованість перед відповідачем, а реалізація восьми роторів проведена  поверх суми заборгованості .

Окрім цього , в додаткових поясненнях по справі від  28.09.2007 року позивач звертає увагу суду  , що спірні ротори були реалізовані за ціною вищою , ніж  ціна  придбання , а тому  на думку позивача, йому завдані збитки  , що складаються з вартості восьми  роторів по ціні  придбання за договором  № 09-1534 від 30.08.2002 року  в сумі  1149120,00 грн.  та упущеної вигоди , яка складається з доходу  отриманого додатково ВАТ «Турбоатом»при реалізації восьми роторів  в сумі 290880,00 грн. , а разом 1440000,00 грн.

Позивач не заперечує ,що кошти , отримані від реалізації  роторів , були  зараховані  відповідачем в погашення його  заборгованості .

Свою  вимогу про стягнення  збитків та упущеної вигоди позивач обґрунтовує ст.ст. 22,386,390,951 ЦК України.

Так , у розумінні ст. 22 ЦК України   збитками є втрати , яких особа зазнала  у зв*язку зі знищенням або пошкодженням  речі, а також витрати , які особа зробила  або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки). Підпунктом 2) пункту 2  ст. 22 ЦК України зазначено , що збитками є  також  доходи , які особа могла б реально одержати    за звичайних обставин, якби її право не було порушено  ( упущена вигода).

Проте з матеріалів справи вбачається , що  позивач не поніс реальних збитків , оскільки ротори не були знищені або пошкоджені . Не наведено  обґрунтувань  позивачем і на підтвердження  суми доходів , які  він міг би  реально одержати    за звичайних обставин , тобто від реалізації роторів , оскільки не проводив такої реалізації протягом знаходження роторів  на зберіганні у відповідача за відсутністю контрактів  та коштів  на розрахунковому рахунку, що підтверджується його листом № 53 від 27.04.2006 року .

Стаття 386 ЦК України  передбачає загальні засади захисту права власності , зокрема пункт 3 даної статті  встановлює , що власник  , права якого порушені, має право  на відшкодування  йому майнової  та моральної шкоди. У розумінні даної норми захист права власності -  це сукупність правових засобів , які застосовуються  в зв*язку з порушенням  права власності  і які  направлені на відновлення  та захист майнових  інтересів їх володарів . Заявлені позовні вимоги  не   спрямовані  на захист прав позивача, як власника спірних роторів та не  відновлюють його майнових прав.

Посилання на ст. 390 ЦК України є також необґрунтованим , оскільки приписами даної норми цивільного законодавства передбачаються розрахунки при витребуванні  майна із чужого незаконного володіння. Проте позивач не заявляв такої вимоги до відповідача.

Стаття 951 ЦК України встановлює права і обов*язки  сторін за договором зберігання . Однак , слід зазначити , що договір зберігання не є предметом даного спору і на час здійснення  реалізації спірних роторів договір зберігання закінчив свою дію, а тому застосування  даної норми законодавства  є необґрунтованим.

Загальні положення  про  відшкодування   шкоди передбачені Параграфом 1 глави 82 Цивільного Кодексу України. Зокрема , для відповідальності  за завдання шкоди є протиправне( дія чи бездіяльність), шкідливе ( причинний зв*язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне діяння особи , яка завдала шкоди.

За правилами судового процесу  кожна сторона повинна довести  ті обставини, на які вона посилається  як на підставу  своїх вимог  і заперечень  ( стаття 33 Господарського процесуального кодексу України). Тобто позивач  повинен довести  факт протиправної поведінки особи , що завдала шкоди , настання шкоди (її розмір) та причинний зв*язок між ними.

З матеріалів справи вбачається , що між  сторонами існували довгострокові господарські відносини, на протязі яких позивач заборгував відповідачеві  внаслідок відсутності розрахунку за придбаний товар, що підтверджено матеріалами справи , прийнятими судовими актами , не спростовано і не заперечується позивачем. При реалізації спірних роторів  відповідач діяв в межах правомірного  притримання майна , що також підтверджено  постановою касаційної інстанції.

Окрім цього , слід зазначити , що за договором № 09- 1534  відповідач зобов*язався виготовити та поставити , а позивач оплатити та прийняти  ротори ексгаустера  . Відповідач свої зобов*язання за договором виконав в повному обсязі , позивач свої зобов*язання по оплаті роторів не виконав.

Таким чином , правові підстави , якими позивач обґрунтовує  позовну заяву та апеляційну скаргу  є недоведеними та не підтверджуються фактичними обставинами справи , а тому судова колегія дійшла висновку , що позивач невірно вибрав спосіб захисту свого порушеного права.

Що ж до вимоги позивача  про визнання недійсним коригування  податкових накладних та  про зарахування  реалізації роторів ексгаустерів потужністю 7500 м 3 /хв. в кількості 10 штук  у погашення заборгованості за рішенням Харківського апеляційного господарського суду від 25.04.06р. у справі № 35/668-05 та у справі № 35/669-05 , колегія суддів зазначає , що дані вимоги не  можуть бути  визначені позовними вимогами у розумінні ст. 12 ГПК України

За таких підстав , апеляційна скарга  задоволенню не підлягає , а рішення господарського суду Харківської області від  25.06.2007 року у даній справі має бути залишено без змін з підстав  , зазначених у даній постанові.

Керуючись  ст.ст. 33,43,99,101,103-105 Господарського процесуального Кодексу України, судова колегія :

Постановила:

Апеляційну скаргу  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської  області від 25.06.07 року  по справі № 15/282-06  залишити без змін.

Повний текст постанови оголошено в судовому засіданні  24 жовтня 2007 року.

Головуючий суддя                                     Слюсарева Л.В.

Суддя                                     Токар М.В.

Суддя                                    Фоміна В.О.