ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2007 р.                Справа № АС-46/577-06

вх. № 15417/4-46

Судова колегія господарського суду Харківської області у складі:

Головуючий суддя

суддя

суддя

за участю секретаря судового засідання

представників сторін :

позивача - Резник К.П. директор

відповідача - Бабич О.Є. за дов.

по справі за позовом  ЗАТ "Регіональна інвестиційна компанія", м. харків

до  Харківська міська рада, м. Х-в

про визнання рішення протиправним та незаконним

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство «Регіональна інвестиційна компанія» звернулося до господарського суду Харківської області з адміністративним позовом про визнання протиправним та незаконним пункту 5 додатку 1 до рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006р. №111/06 «Про скасування рішень Харківської міської ради», яким скасовано п.56 додатку №1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004р. №105/04 щодо надання ЗАТ «Регіональна інвестиційна компанія» в оренду земельної ділянки по пр. Фрунзе, 39-а для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соцкультпобутового призначення та його подальшої експлуатації.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ним були надані до Харківської міської ради всі документи, необхідні для прийняття рішення про надання земельної ділянки у користування, Харківська міська рада не мала достатнього об’єму повноважень та законних підстав для скасування зазначеного рішення, рішення прийняте без аргументації, не містить обґрунтування та посилання на конкретні факти порушень, не вказано ким конкретно вчинені порушення.

Також позивач вважає, що відповідач в оскаржуваному рішенні необґрунтовано посилається на порушення ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», прийняттям оскаржуваного рішення порушені вимоги ст. 141 Земельного кодексу України.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні і у письмових запереченнях, поданих через канцелярію господарського суду, проти позову заперечує, посилаючись на правомірність, обґрунтованість та законність прийняття Харківською міською радою рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання пункту 5 додатку 1 до рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006р. №111/06 «Про скасування рішень Харківської міської ради».

Розглянувши матеріали справи, надані докази та вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЗАТ «Регіональна інвестиційна компанія» не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень суб’єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставини, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації тощо.

Суд дослідивши доводи представників позивача про те, що Харківська міська рада не має достатнього обсягу повноважень для скасування власного рішення встановив наступне:

Відповідно до ст. 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Дана норма має загальний характер і її зміст конкретизується іншими нормами даного Закону та інших нормативно-правових актів України.

Так, згідно пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міських рад відносяться питання щодо регулювання земельних відносин, у відповідності до чинного законодавства.

Дані повноваження регламентуються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами (у тому числі нормативно-правовими актами місцевого рівня).

Зазначеними законодавчими актами визначені вимоги, які повинні дотримуватися при наданні земельних ділянок, у тому числі, для містобудівних потреб.

Згідно норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до власних повноважень міської ради належать повноваження щодо надання під забудову земельних ділянок.

Відповідно до статті 12 та перехідних положень Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад відносяться повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів (які не перебувають у державній або приватній власності).

Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Також суд враховує, що Харківська міська рада є органом, що здійснює повноваження власника земельних ділянок комунальної власності в м. Харкові і відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України їй належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тобто повноваження з відчуження або вирішення будь-яким іншим чином долі земельної ділянки є невід’ємним правом територіальної громади міста Харкова, інтереси якої представляє Харківська міська рада.

Власник має право самостійно приймати рішення про надання в оренду земельної ділянки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», не може вважатися незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо скасування свого рішення про надання земельної ділянки, якщо така земельна ділянка була незаконно одержана.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» не конкретизується те, з яких саме підстав земельна ділянка була незаконна одержана. Під поняттям «незаконно одержана» суд розуміє наявність порушень норм чинного законодавства при наданні земельної ділянки.

Також суд враховує, що Постановою Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що ради можуть приймати рішення про скасування власних рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що міська рада шляхом прийняття відповідних рішень на свій розсуд може вирішувати питання щодо прийняття рішень про надання земельних ділянок, або щодо їх скасування за умов наявності порушень норм містобудівного, земельного законодавства, порушення законних прав та інтересів членів територіальної громади та Харківської міської ради як органу уповноваженого представляти інтереси територіальної громади тощо.

Враховуючи наведене, суд не вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що Харківська міська рада не має належного обсягу повноважень, необхідних для прийняття оскаржуваного рішення.

Розглянувши доводи представників позивача, представника відповідача щодо порушення при прийнятті оскаржуваного рішення Харківською міською радою положень статті 141, 143 Земельного кодексу України суд дійшов наступних висновків:

Статтями 141, 143, 144 Земельного кодексу України регулюється порядок припинення права користування земельною ділянкою.

Право користування земельною ділянкою виникає відповідно до положень ст. 125 Земельного кодексу України тільки після укладення договору оренди землі та його державної реєстрації і реалізується згідно положень договору, а не рішення про надання земельної ділянки в оренду.

Оскаржуваним рішенням не було припинено право користування земельною ділянкою.

Таким чином, питання про припинення права користування земельною ділянкою не входить до предмету позову та відповідно не є предметом судового розгляду.

Суд дослідивши доводи позивача, викладені в позовній заяві та обґрунтуваннях позовної заяви щодо порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення положень статті 5 Закону України «Про основи містобудування » вважає їх необґрунтованими з наступних підстав:

Статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що основними вимогами до містобудівної діяльності є, у тому числі, необхідність урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення містобудівних об’єктів; участь громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об’єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Подібні вимоги передбачені й ст. 18 Закону України «Про планування і забудову територій».

Даними нормами чинного законодавства України не конкретизовано на кого покладені зазначені обов’язки: на особу, що планує здійснювати або здійснює містобудівну діяльність, або на орган державної влади чи відповідний орган місцевого самоврядування, який надає земельну ділянку в оренду, реалізуючі при цьому повноваження власника земельної ділянки.

Суд вважає обґрунтованою позицію відповідача, що відповідно до частини 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством.

При цьому згідно статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Представником відповідача через канцелярію господарського суду були надані належним чином завірені копії скарг членів територіальної громади міста Харкова, а саме:скарга мешканців житлових будинків по пр. Фрунзе, 37/36/39 від 14.04.2005р. № Ко-2547; скарга мешканців від 22.08.2005р. № Ко-5551; скарга мешканців від 17.10.2005р. № П-7059; скарга мешканців від 21.11.2005р. № Ко-8046; скарга мешканців від 21.04.2005р. № Ко-2781; протокол загальних зборів мешканців  від 15.08.2005р.; скарга мешканців від 20.04.2006р. № Ко-706/441; лист мешканців від 11.07.2006р. № Ко-706/867; лист мешканців від 03.07.2006р. № Ко-706/817; пропозиції з проведення громадських слухань від 12.04.2006р. № Т-2163; лист мешканців від 15.05.2006р. № Ко-706/538; лист мешканців від 10.05.2006р. №Ко-706/539; підписний лист від 15.08.2005р. з приводу проведення громадських слухань з питання запланованого будівництва по пр. Фрунзе, 39-а, що містить близько 140 підписів мешканців зазначених житлових будинків.

На виконання ухвали суду представником відповідача також через канцелярію господарського суду були надані належним чином завірені копії відповідей на вищезазначені скарги, що надавалися Харківською міською радою та її виконавчими органами заявникам.

Дослідивши надані докази суд робить висновок про те, що до Харківської міської ради, органів державної влади неодноразово зверталися члени територіальної громади міста Харкова, що мешкають поряд із місцем за планового позивачем будівництва, які категорично заперечували проти будівництва.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином, Харківська міська рада, як орган, уповноважений відповідно до закону представляти інтереси територіальної громади міста Харкова, зобов’язаний захищати права членів територіальної громади та приймати свої рішення з урахуванням думки членів цієї громади.

Також суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення прийняте колегіальним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Харківська міська рада є виборним органом, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади  і приймати від її імені рішення

Таким чином, Харківська міська рада є колегіальним органом, який складається з відповідних представників територіальної громади – депутатів міської ради.

Згідно ч. ч. 2, 6 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів; депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються  на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, зобов’язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування тощо.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради.

Таким чином, Харківська міська рада є колегіальним органом, що складається з відповідної кількості депутатів, які, відповідно до закону, представляють та захищають інтереси членів територіальної громади міста Харкова.

Відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України Харківська міська рада є органом, що здійснює повноваження власника земельних ділянок в межах міста Харкова, за виключенням земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок державних підприємств.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власнику, тобто Харківській міські й раді, належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Тобто повноваження з відчуження або вирішення будь-яким іншим чином долі земельної ділянки є невід’ємним правом територіальної громади міста Харкова, інтереси якої представляє Харківська міська рада.

Власник має право самостійно приймати рішення про надання в оренду земельної ділянки.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов’язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі

Таким чином суд робить висновок про те, що відповідача законом зобов’язано захищати інтереси територіальної громади міста Харкова. Дані повноваження Харківська міська рада реалізує відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», інших чинних нормативно-правових актів України також шляхом прийняття відповідних рішень, спрямованих на захист інтересів членів територіальної громади.

Харківська міська рада реалізує повноваження власника земельної ділянки проти чого не заперечує позивач і відповідно до закону зобов’язана реалізовувати свої повноваження власника земельної ділянки не створюючи загрози порушення прав та законних інтересів членів територіальної громади міста Харкова.

Посилання позивача на те, що ним було проведено інформування в засобах масової інформації мешканців навколишніх будинків і на момент прийняття рішення про надання в оренду земельної ділянки скарг членів територіальної громади не поступало не підтверджується матеріалами справи в частині ефективності інформування та поінформованості мешканців про заплановане будівництво.

Земельна ділянка була надана позивачу відповідно до рішення Харківської міської ради від 23.06.2004р. №105/04, договір оренди земельної ділянки було укладено 02.03.2005р., дозвіл на виконання будівельних робіт (підготовча стадія) видано позивачу 28.03.2005р.

Таким чином, мешканці прилеглих будинків про заплановане будівництво фактично дізналися лише після 28.03.2005 року, а саме після того, коли позивачем були розпочато підготовчі роботи з будівництва.

Це підтверджуються тим, що перша скарга від членів територіальної громади міста Харкова надійшла саме 14.04.2005р., тобто приблизно через два тижні після отримання позивачем дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином судом встановлено, що мешканці прилеглих будинків не знали і не могли знати про плани забудови даної території та про прийняття відповідних рішень Харківської міської ради про надання в оренду позивачу земельної ділянки.

На підставі частини 2 статті 19 Конституції України, статті 5 Закону України «Про основи містобудування», статті 18 Закону України «Про планування і забудову територій», пункту 12 перехідних положень Земельного кодексу України, статей 316-319 Цивільного кодексу України, статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» тощо та наявних у справі матеріалів суд робить висновок про те, що посилання в пункті 5 додатку 1 до рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006р. №111/06 «Про скасування рішень Харківської міської ради» на порушення вимог ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», як на підставу для скасування рішення п.56 додатку №1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004р. №105/04, є обґрунтованим та законним. А саме рішення є таким, що спрямоване на захист прав та законних інтересів членів територіальної громади міста Харкова і прийнятим в межах повноважень власника земельної ділянки.

Суд, розглянувши доводи позивача про те, що оскаржуване рішення прийняте без аргументації, не містить посилань на конкретні факти порушень, не вказано, хто, і яких саме припустився порушень, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав:

Рішення міської ради є лише формою прояву волі даного органу місцевого самоврядування, а не документом, що обґрунтовує таку волю (рішення містять лише узагальнені формулювання).

Рішення обґрунтовується в процесі його прийняття, коли проходить обговорення на депутатських комісіях, а потім, коли затверджується більшістю депутатів відповідної ради.

Позивач в обґрунтування свого позову посилається на постанову Дзержинського районного суду міста Харкова від 24.03.2006р. по справі № 2-666/2006 за позовом Черенкової Р.Я. та інших до ЗАТ «РІК» та Харківської міської ради про захист цивільного права.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У наведеній постанові Дзержинського районного суду не надано відповідної правової оцінки питанням щодо порушення вимог ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» та ст. 18 Закону України «Про планування і забудову територій» при прийнятті рішення міської ради про надання в оренду земельної ділянки позивачу.

Таким чином суд робить висновок про те, що даним рішенням суду не встановлено, як приюдиційний факт, наявність або відсутність порушень зазначених норм законодавства і, відповідно, дані обставини потребують належної правової оцінки в рамках розгляду даної адміністративної справи.

Враховуючи викладене, господарський суд робить висновок про те, що  підстави для задоволення заявленого позову відсутні.

У відповідності до статей 87, 89 – 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що по справі відсутні документально підтверджені судові витрати, здійснені суб’єктом владних повноважень, суд покладає понесені судові витрати на позивача.

Керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 41, 42, 87,89-94, 110, 111, 123-127, 130, 160, 161, 162, 163  Кодексу адміністративного судочинства України , колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні адміністративного позову Закритого акціонерного товариства «Регіональна інвестиційна компанія» про визнання протиправним та незаконним пункту 5 додатку 1 до рішення 5 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.09.2006р. №111/06 «Про скасування рішень Харківської міської ради», яким скасовано п.56 додатку №1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 23.06.2004р. №105/04 щодо надання ЗАТ «Регіональна інвестиційна компанія» в оренду земельної ділянки по пр. Фрунзе, 39-а для будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями соцкультпобутового призначення та його подальшої експлуатації.

Сторони, а також інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив про їхні права, свободи, інтереси чи обов’язки мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Про апеляційне оскарження постанови через суд першої інстанції спочатку подається заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено та підписано 21.05.2007 року о 15:00.

Головуючий суддя

суддя

суддя