ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11.10.2007р.
м.Київ
№ 25/326-А

За позовом        Державного підприємства завод «Генератор»

до                        Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва

про                     визнання нечинними рішень

Суддя Морозов С.М.

Представники сторін:

від позивача        Гречченко Г.В. (довіреність від 15.05.2007р.);

від відповідача   Пелепецький В.Д. (довіреність № 8291/9/10-008 від 20.09.2007р.);

11.10.2007р. у судовому засіданні відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи:

Державне підприємство завод „Генератор” (надалі ДП «Завод «Генератор», позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва районі м. Києва (надалі ДПІ у Оболонському районі міста Києва, відповідач) №/2, № /2 від 10.04.2007р..

В обґрунтування заявленого позову ДП „Завод Генератор” стверджує про правомірність віднесення до складу валових витрат витрат понесених у звязку з придбанням товару (латунь, мідь, проволока тощо) придбаного у ТОВ «Комторгцентр», та віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість за отриманими податковими накладними від ТОВ «Комторгцентр», оскільки такі витрати підтверджені належним чином оформленими податковими накладними, отримання товару видатковими накладними, оплата –відповідними платіжними дорученнями.

Податок на додану вартість позивачем було сплачено при придбанні товарів та чинним законодавством не встановлено обов’язок сторін за договором встановлювати чи перевіряти правоздатність своїх контрагентів чи ступінь податкової дисципліни. Договори укладені позивачем з ТОВ «Комторгцентр», є чинними, в судовому порядку недійсним не визнавались, реальне виконання зобов’язань останнього за укладеними угодами  відповідачем не заперечується. Податкові накладні отримані позивачем від ТОВ «Комторгцентр»в період коли вказаний суб’єкт господарювання  був зареєстрований платником податку на додану вартість, підприємство значилось в ЄДРПОУ. Визнання в судовому порядку недійсними з моменту реєстрації установчих документів платника податку і його свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ, не є підставою для визнання податкових накладних такими, що не мають юридичної сили, а операцій з цими платниками податків такими, що не є документально підтвердженими.

Відповідачем позову не визнано, заперечення викладені письмово та наявні у матеріалах справи, обгрунтовані тим, що згідно рішення Солом’янського районного суду м. Києва від 14.03.2005р. визнано недійсним статут ТОВ “Комторгцентр” з моменту його складання, скасовано свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ “ Комторгцентр” з моменту внесення до реєстру платника податку на додану вартість, у зв’язку з чим позивач порушив пп. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону “Про податок на додану вартість”, п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою адміністрацією у Києві було проведено невиїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства Державним підприємством завод «Генератор»з питань правових відносин з ТОВ «Комторгцентр»за період з 01.08.2004р. по 31.08.2005р., про що складено акт № 53/35-30/14312453 від 25.10.2006р. (копія в матеріалах справи).           На підставі складеного акту винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № /0  від 08.11.2006р. яким визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 42 736, 5 грн. (в тому числі 28 491 грн. основний платіж, 14 245, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції),

- № /0 від 08.11.2006р. згідно якого донараховано 53 420, 61 грн. податку на прибуток (в тому числі 35 613, 74 основний платіж, 17 806, 87 грн.).

За результатами узгодження суми донарахованих податкових зобов’язань та визначених штрафних санкцій в апеляційному порядку, на виконання п. 5.3 Наказу ДПА України «Про затвердження порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій»з метою доведення до платника податків граничного терміну сплати визначеного податкового зобов’язання, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № /1, /1 від 18.01.2007р., № /2, № /2 від 10.04.2007р..

Як вбачається з матеріалів справи у вересні 2004р. –березні 2005р., серпні 2005р.  між позивачем та ТОВ  „Комторгцентр” здійснювались господарські операції згідно яких позивачем на підставі отриманих податкових накладних віднесено до складу валових витрат у 2005р. суму 20 457, 56 грн., у 2006р. - 15 156, 18 грн., у 2004р. –16 187 грн., у 2005р. 12 304 грн.. Суми податку на додану вартість за отриманими податковими накладними віднесено до податкового кредиту у відповідних періодах. Наявність первинних документів, їх належне оформлення та фактичне виконання зобов’язань сторін за укладеними угодами відповідачем не заперечується.

Нарахування податку на додану вартість та податку на прибуток здійснено у зв’язку з неприйняттям в якості первинних документів, що підтверджують здійснення господарської діяльності документів отриманих позивачем від ТОВ «Комторгцентр»саме на тій підставі, що згідно рішення Солом’янського районного суду від 14.03.2005р. визнано недійсними статут, свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Комторгцентр»з моменту внесення до реєстру платників податку на додану вартість та первинні бухгалтерські та інші фінансово-господарські документи з реквізитами ТОВ «Комторгцентр»..

Висновки акту перевірки судом не приймаються, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації (пп. 7.4.1 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів, дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку зобов'язаний надати покупцю  податкову накладну, що має містити визначені законом реквізити.

Податкові накладні, що підтверджують відносини позивача з ТОВ „Комторгцентр»у належним чином засвідчених копіях надані до матеріалів справи, вилучення оригіналів документів (податкових накладних, накладних, рахунків, платіжних доручень) підтверджується протоколом виїмки від 12.07.2006р..

За таких обставин, витрати віднесені позивачем до складу валових витрат за податковими накладними ТОВ „Комторгцентр” підтверджені документально, складання первинних документів на час проведення їх у бухгалтерському обліку підтверджується книгами обліку придбання товарів (робіт, послуг), фактом перерахування коштів в оплату придбаного товару, такі документи, зокрема і досліджувались під час перевірки про що зазначено у складеному акті.

В ціні придбаного товару, ДП «Завод Генератор»було сплачено податок на додану вартість, та отримано податкові накладні перелік яких наведено у акті перевірки від 25.10.2006р. (табл. 11 на ст. 10 акту).

Згідно ч. 2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Обов'язковою умовою включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених (нарахованих) в складі ціни за товари (роботи, послуги), відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, є наявність податкової накладної, виданої продавцем. Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським  документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких  робіт (послуг). У разі коли на момент перевірки платника податку  податковим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, непідтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно акту перевірки податкові накладні виписані позивачу ТОВ «Комторгцентр»не прийняті в якості підтвердження суми витрат щодо сплати вартості придбаного товару, оскільки виписані неплатником податку в силу рішення районного суду яким визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ вказаного підприємства з моменту його видачі.

Посилання відповідача на рішення Солом’янського районного суду від 14.03.2005р., яким було визнано недійсними статут, свідоцтво про державну реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Комторгцентр»з моменту внесення до реєстру платників податку на додану вартість та первинні бухгалтерські та інші фінансово-господарські документи з реквізитами ТОВ «Комторгцентр», як на доказ неправомірності видання вказаним підприємством податкових накладних позивачу та, відповідно, безпідставність врахування позивачем таких податкових накладних у податковому обліку судом також не приймається до уваги виходячи з наступного.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.11.2006р. вказане рішення скасовано, провадження у справі закрито (ухвалу та відповідь Солом’янського районного суду міста Києва отримано на судовий запит та залучено до матеріалів справи).

Відповідно до ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України рішення за апеляційною скаргою постановлені судом апеляційної інстанції набирають чинності негайно після їх ухвалення.

Таким чином, на сьогоднішній день рішення Солом’янського районного суду від 14.03.2005р. про визнання недійсними установчих документів ТОВ «Комторгцентр», яким також визнано недійсним свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Комторгцентр»скасоване. Законні підстави для донарахування податку на додану вартість, податку на прибуток ДП «Завод «Генератор», та застосування штрафних санкцій з наведених у акті перевірки підстав у відповідача відсутні.

На момент виконання зобов’язань за укладеними угодами згідно отриманих податкових накладних, обґрунтованість віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість за якими не визнає податкова інспекція, підприємство знаходилось в Єдиному державному реєстрі, а також мало свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість. Окрім того, визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість саме по собі не тягне за собою недійсність всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи і до моменту виключення з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних.

Чинним на момент розгляду справи Законом України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців” було встановлено, що, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними (ч.1, ч.2 ст.18 Закону). За таких обставин покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями, так і за можливу недостовірність відомостей про них, включених до Єдиного державного реєстру, за умови необізнаності покупця щодо такої.

Таким чином, суд вважає, що сума податкового кредиту позивача за вересень 2004р. –березень, серпень 2005р. сформована на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ТОВ «Комторгцентр», зареєстрованого платником податку на додану вартість.

Чинне законодавство України, зокрема й Закон України "Про податок на додану вартість" не встановлюють обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару (послуг). Відповідно до положень Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок по сплаті цього податку до бюджету. У даній справі такий обов'язок покладений податковою інспекцією на позивача, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Окрім того, відповідачем не доведено належними доказами несплату податку на додану вартість ТОВ «Комторгцентр»у встановленому законом порядку до бюджету. Не надано суду акту перевірки вказаного підприємства, яким виявлено несплату податку у відповідному періоді, не надано суду доказів прийняття рішення про донарахування виявленої недоплати.

Згідно відповіді ДПІ у Солом’янському районі міста Києва № 7527/7/10-019 від 02.08.2007р. про надання інформації на запит відповідача ТОВ «Комторгцентр»остання декларація з податку на додану вартість була подана за серпень 2005р., декларація з податку на прибуток за перше півріччя 2005р.. Взаємовідносини вказаного підприємства з позивачем тривали саме до вказаного періоду. У податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Комторгцентр»у серпні 2005р. відображено 20 000 грн. податкових зобов’язань з ПДВ, загальний обсяг продажу товарів без ПДВ становив 103 001 грн. тоді як сума податку на додану вартість, що підлягає включенню до податкових зобов’язань з ПДВ за податковою накладною виданою позивачу складає 1 513, 33 грн., за таких обставин в суду відсутні підстави вважати не задекларованими та несплаченими до бюджету податкові зобов’язання сплачені позивачем у ціні придбаного товару.

Враховуючи відсутність належних доказів про несплату податку до бюджету, а також доказів, що підтверджували б статус ТОВ «Комторгцентр», як неплатника податку на додану вартість у вказаному періоді також обізнаність про це позивача, суд визнає неправомірним висновок відповідача про безпідставність віднесення витрат з придбання товару до складу валових витрат та податку сплаченого позивачем в ціні придбаного товару до податкового кредиту.

За таких обставин, твердження відповідача про завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ, валових витрат та заниження податкових зобов’язань з податку на прибуток та податку на додану вартість у перевіряємий період, суд вважає помилковим, відповідно і донарахування позивачу ПДВ та податку на прибуток спірними податковими повідомленнями-рішеннями здійснено відповідачем неправомірно.

Висновки акту перевірки не відповідають дійсним обставинам справи, тому спірні податкові повідомлення-рішення підлягають  визнанню нечинними.

Враховуючи все вищевикладене позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163  КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі  м. Києва  № /2 від 10.04.2007р..

3. Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі  м. Києва № /2 від 10.04.2007р..

4. Стягнути з рахунків Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Завод «Генератор»(04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська 18, ) 203 грн. (двісті три гривні) судових витрат.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                              С.М. Морозов

дата складення постанови у повному обсязі 12.10.2007р.