ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2007 р.                                                            Справа № 33/58-07

вх. № 1279/3-33

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Шаршакова Н.А.

за участю представників сторін:

позивача - Сивак А.Ю., дов. б/н від 01.06.2006р.  відповідача - не з'явився

розглянувши справу за позовом ВАТ "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки

до  ДП "ТЕЦ-2 "Есхар" смт. Есхар

про стягнення 60000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням змін, прийнятих судом до розгляду, просить суд визнати недійсним правочин щодо зарахування зустрічних вимог у розмірі 60000,00грн., які виникли внаслідок постачання ТЕЦ-2 "Есхар" Харківській ТЕЦ-5 антрацитової крихти, вапна, стрічки транспортної за накладними № 368 від 18.09.1996р., № 383 від 20.09.1996р., № 389 від 25.09.1996р., № 350 від 04.10.1996р., № 320 від 04.03.1998р., №346 від 06.03.1998р., № 370 від 09.03.1998р., № 396 від 10.03.1998р., оформлений заявою ДП ТЕЦ-2 "Есхар" №18-01/324 від 16.03.2007р., а також стягнути з відповідача 60000,00грн. заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не передав у власність позивача попередньо оплачений ним товар, чим порушив договірні зобов’язання.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але у відзиві на позов проти заявлених вимог заперечує, стверджує, що відповідачем на адресу позивача було поставлено товар на загальну суму 85757,50грн., та, оскільки, у відповідача існувала заборгованість перед позивачем у сумі 60000,00грн., відповідач направив заяву позивачеві про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в  їх сукупності, встановив наступне.

27.09.2005 року між ВАТ "Харківська ТЕЦ-5" та Державним підприємством Теплоенергоцентраль-2 "Есхар" був укладений договір №96 купівлі-продажу. Відповідно до умов договору відповідач (Постачальник) зобов'язався передати у власність, а позивач (Покупець) прийняти та оплатити у відповідності до умов договору товар - антрацитову крихту відповідно ТУ в кількості 60 тон.

На підставі п. 2.1 договору, договірна ціна на вищевказаний товар визначена у розмірі 1000 грн. за одну тону з урахуванням ПДВ. Таким чином, загальна ціна за договором складала 60000 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 2.2 договору поставка товару мала бути здійснена на умовах самовивозу зі 100% попередньою оплатою. Згідно з п. 3.1 договору відповідач зобов'язався поставити товар в місячний термін з моменту  отримання передплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав належним чином умови договору, на підставі п.п. 2.1., 3.1 перерахував на поточний рахунок відповідача 60000 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 7825, засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи.

Згідно статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статті 662 та 663 ЦК України передбачають обов'язок продавця передати покупцю товар, визначений договором купівлі-продажу в строк, встановлений договором.

Листом № 06-01/723 від 05.07.2006р. відповідач повідомив позивача про те, що не може поставити сплачений товар у зв'язку з припиненням його виробництва на підприємстві.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передачі сплачених товарів або повернення суми попередньої оплати.

Позивач листом № 07-19/1434 від 18.08.2006р. звернувся з вимогою до відповідача повернути сплачені за договором грошові кошти в сумі 60000 грн. на свій поточний рахунок, але до цього часу грошові кошти не повернуті.

За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення 60000 грн. боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про визнання правочину недійсним слід зазначити наступне. 01.03.2007 року відповідач направив на адресу відповідача лист-вимогу № 18-01/251 про виконання на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України грошового зобов'язання в сумі 85757,50 грн., яке виникло внаслідок постачання ним антрацитової крихти, вапна, стрічки транспортної за накладними № 368 від 18.09.1996р., № 383 від 20.09.1996р., № 389 від 25.09.1996р., № 350 від 04.10.1996р., № 320 від 04.03.1998р., №346 від 06.03.1998р., № 370 від 09.03.1998р., № 396 від 10.03.1998р.

Крім того, 16.03.2007р. відповідач направив на адресу позивача заяву № 18-01/324 про зарахування зустрічних однорідних вимог, посилаючись на існування заборгованості позивача перед відповідачем в сумі 85757,50 грн. та заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором в сумі 60000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства є підставою для його недійсності.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних однорідним вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

Суд вважає, що спірний правочин не відповідає вимогам ст. 601 ЦК України, з наступних підстав.

Наказом Міністерства енергетики України № 48 від 30.03.1998 року надано права юридичних осіб та виведено зі складу ДАЕК "Харківобленерго" структурні підрозділи, Харківська ТЕЦ-5, Харківські теплові мережі, ВАТ "Харківська ТЕЦ - 5".

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЦК УРСР, який діяв на час реорганізації ДАЕК "Харківобленерго", правоздатність юридичної особи виникала після державної реєстрації її статуту.

ДП "Харківська ТЕЦ-5" відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи зареєстроване Дергачівською районною державною адміністрацією 06.05.1998 року. За наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.03.2003р. та згідно свідоцтва про державну перереєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи від 30.05.2003р., ДП "Харківська ТЕЦ-5" перетворено на ВАТ "Харківська ТЕЦ-5", яке є його правонаступником.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТЕЦ "Есхар" набуло правоздатності юридичної особи також після видання Міністерством енергетики України наказу № 48 від 30.03.1998р. "Про надання прав юридичних осіб структурним підрозділам Харківська ТЕЦ-5, Харківські теплові мережі, ВАТ "Харківська ТЕЦ - 5".

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі не мали належної правоздатності юридичної особи у розумінні ч. 2 ст. 26 ЦК УРСР, який діяв на час на час постачання антрацитової крихти, вапна, стрічки транспортної за накладними № 368 від 18.09.1996р., № 383 від 20.09.1996р., № 389 від 25.09.1996р., № 350 від 04.10.1996р., № 320 від 04.03.1998р., №346 від 06.03.1998р., № 370 від 09.03.1998р., № 396 від 10.03.1998р.

Таким чином, суд вважає вимогу позивача про визнання недійсним правочину щодо зарахування зустрічних вимог у розмірі 60000,00 грн., які виникли внаслідок постачання ТЕЦ-2 "Есхар" Харківській ТЕЦ-5 антрацитової крихти, вапна, стрічки транспортної за накладними № 368 від 18.09.1996р., № 383 від 20.09.1996р., № 389 від 25.09.1996р., № 350 від 04.10.1996р., № 320 від 04.03.1998р., №346 від 06.03.1998р., № 370 від 09.03.1998р., № 396 від 10.03.1998р., оформленого заявою ДП ТЕЦ-2 "Есхар" №18-01/324 від 16.03.2007р., обґрунтованою, законною та підлягаючою задоволенню.

У відповідності із ст.49 ГПК України суд вважає  необхідним  витрати по сплаті державного мита у сумі 685 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  у сумі 118 грн. покласти на відповідача, оскільки з його вини  спір було доведено  до  суду.

Керуючись ч. 2 ст. 26 ЦК УРСР,  п.п. 1, 5 ст. 202, ст.ст. 215, 526, 601 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним правочин щодо зарахування зустрічних вимог у розмірі 60000,00грн., які виникли внаслідок постачання ТЕЦ-2 "Есхар" Харківській ТЕЦ-5 антрацитової крихти, вапна, стрічки транспортної за накладними № 368 від 18.09.1996р., № 383 від 20.09.1996р., № 389 від 25.09.1996р., № 350 від 04.10.1996р., № 320 від 04.03.1998р., №346 від 06.03.1998р., № 370 від 09.03.1998р., № 396 від 10.03.1998р., оформлений заявою Державного підприємства "Теплоелектроцентраль-2 " Есхар"  № 18-01/324 від 16.03.2007р.

Стягнути з Державного підприємства "Теплоелектроцентраль-2 " Есхар" (63524, Харківська область, Чугуївський район, с. Есхар, вул. 152-ї Стр. Дивізії, 16, у тому числі п/р 260015282 в ВАТ "Мегабанк" м. Харків, МФО 351629, код ЗКПО 30034023) на користь Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська область, Дергачівський район, сел. Подвірки, у тому числі п/р 665 в АКБ "Базис" м. Харків, МФО 351760, код ЗКПО 05471230) 60000 грн. боргу, 685 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                            Савченко А.А.