ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.07                                                                                       Справа №20/16-26/301/06-25/143/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Шевченко Т. М. судді  Шевченко Т. М.    , Мойсеєнко Т. В.  , Хуторной В.М.

при секретарі: Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:       Захаров Ю.В., дов.№588 від 17.10.06;

Іванус Д.О., дов.№9/4 від 14.11.06;

відповідача:  Данилов А.Г., дов.№4 від 12.02.07;

Коротина О.О., дов.№11 від 08.08.07;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство №12327», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 17.05.2007 по справі №20/16-26/301/06-25/143/07

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство №12327», м. Запоріжжя

до Запорізької центральної районної лікарні, м. Запоріжжя

про стягнення 84 738,07 грн. в якості зворотної вимоги у розмірі виплаченого відшкодування.

СУТЬ СПОРУ:

22.12.2005 року  ВАТ «АТП №12327» звернулось до господарського суду Запорізької  області з позовом до Запорізької центральної районної лікарні про стягнення 72387,95 грн. майнової шкоди в порядку зворотної вимоги, посилаючись на приписи ст.ст. 1166 ч.1, ст. 1191 ч.1 ЦК України.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.02.2006 року по справі №20/16, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.04.2006 року, в задоволенні позову відмовлено (том 1 а.с.84, 110).

Постановою Вищого господарського суду України від 29.06.2006 року рішення попередніх судових інстанцій по даній справі скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області, мотивуючи тим, що господарські суди не надали оцінки факту відкриття виконавчого провадження, за яким проводиться стягнення грошових коштів з АТП на користь Кисельова В.О., не задовольнили клопотання позивача щодо витребування від Чернігівського РВ УМВС України у Запорізькій області кримінальної справи №2110432 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України Бережним С.Г. та амбулаторної картки Бережного С.Г. у Запорізькій районній лікарні, чим порушили приписи ст. ст. 38,43 ГПК України щодо прийняття заходів для всебічного, повного та об’єктивного розгляду справи ( том 1 а.с.134-138).

При новому розгляді справи позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог до 84738,07 грн., мотивуючи тим, що на даний час рішенням Комунарівського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі №2-3756/05 за позовом Величко Л.А. з  ВАТ «АТП №12327» стягнуто 12350,12 грн. матеріальної шкоди, що є підставою, відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 22 ГПК України про збільшення позову та стягнення в порядку регресу з відповідача -  Запорізької центральної районної лікарні вказаної суми.

Збільшення позовних вимог було прийнято господарським судом до розгляду.

При новому розгляді справи рішенням господарського суду Запорізької області (суддя – Дьоміна А.В.) від 17.05.2007 року по справі №20/16-26/301/06-25/143/07                                               в позові відмовлено.

Рішення  обґрунтовано відсутністю причинного зв’язку між  ДТП, що сталося з вини водія Бережного С.Г., відшкодуванням позивачем потерпілим від аварії особам матеріальної шкоди та протиправними діями лікарні – відповідача по справі (том 2, а.с.98-100).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду Запорізької області, позивач – ВАТ « «Автотранспортне підприємство №12327» звернулось до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій  просить  рішення скасувати, прийняти нове рішення – позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач, в обґрунтування своїх доводів, посилається на наступні обставини:

Позивач стверджує, що суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не дослідив всі обставини, які мають значення по справі.

Не погоджується з висновком суду щодо відсутності  причинного зв’язку між дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю водія Бережного С.Г. та наявністю у нього захворювання на цукровий діабет, вважає, що наявність причинного зв’язку підтверджується такими доказами, як постановою про припинення провадження у кримінальній справі, зі змісту якої випливає, що ДТП сталося у зв’язку із наявністю у водія захворювання на цукровий діабет та втратою ним свідомості під час керування автомобілем; поясненнями свідка – СМЕ Ляшенко А.А. Факт не проведення відповідачем ретельного обстеження кандидата у водії Бережного С.Г. та видача йому медичної довідки від 29.06.2004 року щодо придатності до керування транспортними засобами. Наявність в матеріалах справи доказів про відшкодування шкоди позивачем за рішеннями судів на користь Кисельова В.О. 72387,95 грн., на користь Величко Л.А. – 12350,12 грн.

В доповненнях до апеляційної скарги позивач зазначає, що ним позовні вимоги заявлені саме на підставі  ч. 1 ст.1191  ЦК України, як вимоги  особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, та має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення господарського суду законним та обґрунтованим.

Зазначає, що згідно з наказам Міністерства охорони здоров’я в України №299 від 24.12.1999 року «Про затвердження переліку захворювань, при яких особа не повинна бути допущена до керування транспортними засобами», видача довідок водію на право керування транспортним засобом хворим на цукровий діабет, передано на  розсуд лікаря - ендокринолога, за виключенням ускладнених форм захворювання, що супроводжуються порушеннями свідомості та схиленням до коматозного стану. При проведенні профілактичного огляду Бережного С.Г. ознак порушення свідомості або схилення до коматозного стану не було виявлено, у зв’язку з чим, як стверджує відповідач, довідка водію Бережному С.Г. серія 2МДГ №906067 була видана обґрунтовано (відзив додано до справи).

Ухвалою від 14 червня 2007 року апеляційна скарга прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 12.07.2007. В судовому засіданні об’явлено перерву до 26.07.2006, до 08.08.2007 для витребування у сторін додаткових матеріалів.

На підставі розпорядження першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду  №2288 від 07.08.2007 справу № 20/16-26/301/06-25/143/07  передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді: Шевченко Т.М. (доповідач), суддів Юхименко О.В., Мойсеєнко Т.В.

Колегією суддів у зазначеному складі справу прийнято до провадження.

За клопотанням представників сторін судовий процес проводився без застосування технічних засобів запису судового процесу.

В судовому засіданні уповноважені представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та запереченнях.

Крім того, представник позивача пояснив, що господарський суд при повторному розгляді справи задовольнив їх клопотання щодо витребування кримінальної справи та амбулаторної карти Бережного. Зазначені документи, як стверджують представники сторін, в судовому засіданні були оглянуті. В матеріалах справи містяться докази повернення господарським судом Запорізької області зазначених документів за належністю.

В суді апеляційної інстанції представник позивача заявив, що не вбачає необхідності в огляді оригіналів наведених документів при розгляді апеляційної скарги і не заявляє клопотання про повторне витребування  кримінальної справи та амбулаторної карти.

За згодою представників позивача та відповідача в судовому засіданні 08.08.2007  оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до ст. 99 ГПК України  апеляційний господарський  суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, Запорізький апеляційний господарський суд  встановив:

21 серпня 2004 рок на автодорозі К-Дніпровьска-Бердянськ автомобіль марки МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312Д, реєстраційний номер 097-00 НА, під керуванням водія Бережного С.Г. виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «КАМАЗ», в результаті ДТП  було пошкоджено автомобіль та спричинено загибель кількох осіб - пасажирів, а також водія Бережного С.Г.

За  фактом скоєння ДТП слідчим СВ Чернігівського МВ УМВС України в Запорізькій області було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 Кримінального кодексу України – порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, що спричинило загибель кількох осіб.

30 листопада 2004 року за результатами проведеного досудового слідства по названій кримінальній справи слідчим міськвідділу було винесено постанову  про закриття  кримінальної справи на підставі ст. 6 п.8 Кримінального  процесуального кодексу України, як порушеної  щодо винної у скоєнні злочину особи, яка померла (щодо водія автомобілю марки МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312Д Бережного С.Г.).

Автомобіль МЕРСЕДЕС-БЕНЦ 312Д, реєстраційний номер 09700 НА,  під час  автоаварії знаходився у користування ВАТ «Автотранспортного підприємства №12327» на підставі договору позички транспортного засобу від 11.03.2004 року, укладеного між АТП та гр. Кисельовим В.О. За умовами названого договору гр. Кисельов В.О. передав Відкритому акціонерному товариству «АТП №12327» у безоплатне користування строком на 1 рік  вказаний автомобіль.

Матеріалами справи підтверджено, що між водієм автомобілю Бережним С.Г. та автотранспортним підприємством трудовий договір у письмовій формі не було укладено, наказ  чи розпорядження з цього приводу в матеріалах справи відсутні. Згідно письмових пояснень позивача (том 2 а.с.66), трудовий договір з гр. Бережним С.Г. був укладений відповідно до приписів ст. 24 КЗпП України, шляхом фактичного допуску в якості водія  Бережного С.Г. до роботи з відома керівництва підприємства та видачею подорожнього листа на виконання роботи за маршрутом  м.Запоріжжя- м.Бердянськ на цей день – 21.08.2004.

Рішенням Колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області

позовні вимоги Кисельова В.О. до ВАТ «АТП №12327» про відшкодування збитків, завданих порушенням зобов’язання, задоволені та стягнуто з автотранспортного підприємства на користь Кисельова В.О. 72387,95 грн. В мотивувальній частині рішення зазначено, що перевіркою причин пригоди з’ясовано, що в день автоаварії автобусом керував водій АТП Бережной С.Г., який за станом здоров’я був інвалідом 3 групи і він винен в скоєнні ДТП (том 1 а.с.17-18).

Рішенням Комунарівського районного суду  м. Запоріжжя від 16.11.2005 року на користь гр. Величко Л.А. з ВАТ «АТП №12327» стягнуто 6023,48 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди, 203,90 грн. судових витрат. Гр. Величко Л.А. була одним із пасажирів автомобілю, яким керував водій Бережной С.Г. та який потрапив в автоаварію. В рішенні зазначено, що особою, яка винна у скоєнні ДТП, є водій автомобілю «Мерседес-Бенц» Бережной С.Г., який загинув під час автоаварії (том 2 а.с.6-7).

Позивачем – ВАТ АТП №12327 надано документальне підтвердження сплати присуджених рішеннями вищеназваних судів до виплати громадянам Кисельову В.О. та Величко Л.А. коштів, що в загальній сумі складають 84738,07 грн. (копії платіжних документів,  постанов про закриття виконавчих провадження у зв’язку з виконанням рішень суду додано до справи).

В матеріалах справи міститься довідка від 24.06.2004 року, надана Запорізькою центральною районною лікарнею (відповідачем у справі), згідно з якою гр. Бережной С.Г. є придатним, за станом здоров’я, для керування транспортними засобами, в тому числі категорії «Д»  (том 1 а.с.29-31).

ВАТ «АТП №12327» вважає, що ДТП, внаслідок якої завдана майнова шкода підприємству у вигляді виплати грошових коштів за рішеннями суду, сталося фактично з вини Запорізької центральної районної лікарні через незаконну видачу лікарнею водію Бережному С.Г. довідки про придатність до керування транспортними засобами.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги приписами ч.1 ст. 1191 ЦК України, стверджуючи, що за наведених обставин у нього виникло, на підставі названої статті закону, право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - Запорізької центральної районної лікарні   (відповідача по справі) у розмірі виплаченого підприємством відшкодування.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів даної справи, правові підстави, за якими з ВАТ «АТП №12327» на користь гр. Величко Л.А. та на користь Кисельова В.О. стягнуто  грошові кошти, є різними, а саме:

- відповідальність за заподіяну шкоду гр-ці Величко Л.А. покладено на підприємство як на особу, яка на відповідній правовій основі (за договором позики) володіла та користувалась джерелом підвищеної безпеки, а тому і несе відповідальність згідно зі ст. 1187 ЦК України (рішення Комунарівського районного суду від 16.11.2005 року ).

- з автотранспортного підприємства на користь гр-на Кисельова В.О. стягнуто грошові кошті (вартість пошкодженого автомобіля, що заходився у користуванні АТП) внаслідок порушення договірних зобов’язань та заподіяння матеріальної шкоди, яка по своїй суті є збитками (зміст рішення Запорізького апеляційного суду, т.1 а.с.17).

Відповідно до приписів ст.1191 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги до Запорізької центральної районної лікарні, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Матеріалами справи встановлено і підтверджується позивачем, що Бережной С.Г.   перебував у трудових відносинах з автотранспортним підприємством підчас керування автомобілем «Мерседес Бенц» та скоєння ДТП.

Аналіз матеріалів справи свідчить про наступне: шкода, що завдана гр-м Кисельову В.А., Величко  Л.А. є наслідком дорожньо-транспортної пригоди, тобто, результатом скоєння водієм Бережним С.Г. необережного злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 Кримінального кодексу України – порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортними засобами, що спричинило загибель кількох осіб. Саме за цією статтею Кримінального кодексу України було порушено справу та після проведення досудового слідства закрито у зв’язку зі   смертю особи, яка вчинила злочин ( п. 8 ст. 6 КПК України).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що ДТП сталося з вини водія Бережного С.Г., тобто, безпосередньо винною особою, в контексті приписів ст. 1191 ЦК України, є саме водій Бережної С.Г.

Крім того, виходячи з тверджень позивача (АТП) та матеріалів справи, водій Бережной С.Г. під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах с Автотранспортним підприємством.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права зворотної вимоги на підставі ст. 1191 ЦК України саме до визначеного ним відповідача – Запорізької центральної районної лікарні, колегія суддів вважає за необхідне звернутися до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 (з наступними змінами та доповненням) «Про практику розгляду судами цивільних справ а позовами про відшкодування шкоди», у якій зазначено, що  організація, яка повністю відшкодувала шкоду, завдану з вини її працівника при виконанні ним  своїх трудових обов'язків, має право зворотної вимоги (регресу) до цього працівника в розмірі виплаченого відшкодування. Питання щодо відшкодування вирішується за приписами  трудового законодавства.

Тобто, при відшкодуванні шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов’язків, виникають інші правовідносини між підприємством і особою (працівником), безпосередньо винною, а саме, правовідносини, засновані на нормах трудового, а не цивільного законодавства, в тому числі щодо відшкодування шкоди. Зазначене узгоджується з приписами вищеназваної постанови Пленуму ВСУ.

Таким чином, дослідивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що за приписами ст. 1191 ЦК України право  зворотної вимоги (право регреса) особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має саме до винної особи, якою у розглядаємому спорі є водій Бережной С.Г.

Твердження позивача про те, що ДТП сталося з вини лікарні, яка неправомірно видала  водію Бережному С.Г. довідку про придатність його до керування автомобілем, не засновані ані на матеріалах справи, ані на нормах матеріального права, тому зворотна вимога (регрес)   позивача, заявлена ним на підставі ст. 1191 ЦК України, до Запорізької ЦРЛ щодо стягнення коштів у розмірі виплаченого гр-м Кисельову та Величко відшкодування, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду, яким відмовлено в задоволені  позову.

Правових підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду, визначених у ст. 104 ГПК України, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та наступним.

Постанова від 30.11.2004 року про припинення кримінальної справи свідчить про наявність вини у скоєнні злочину - Дорожньо-транспортної пригоди - в діях водія Бережного С.Г., а ні Запорізької центральної районної лікарні.

Зазначення слідчим слідчого відділу у названій вище постанові про втрату водієм Бережним свідомості, є  припущенням, а не встановленим фактом, підтвердженим належними доказами.

Крім того, аналіз матеріалів справи та наданих доказів свідчать про наявність причинного зв’язку саме між діями особи, що скоїла ДТП (Бережним С.Г.) та завданою потерпілим від ДТП шкодою, яка заявлена позивачем до стягнення в порядку регресу.

Разом з тим, такий причинний зв’язок між діями Запорізької ЦРБ та спричиненням шкоди потерпілим від ДТП, наявність якого необхідна для стягнення шкоди в порядку регресу, відсутній.

Судові витрати покладаються на  заявника апеляційної скарги - позивача у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Автотранспортне підприємство № 12327», м. Запоріжжя, залишити без задоволення, а рішення господарського суду  Запорізької області від 17.05.2007 року у справі №20/16-26/301/06-25/143/07                                               - без змін.

Постанову оформлена відповідно до ст.84 ГПК України 09.08.2007.

Головуючий суддя Шевченко Т. М.

судді  Шевченко Т. М.

Мойсеєнко Т. В.  Хуторной В.М.