ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

02 серпня 2007 р.                                                                                           Справа  № 16/229

За позовом
закритого акціонерного товариства „Єврокар”, с. Соломоново, Ужгородський район

до відповідача
Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Ужгород

про
визнання нечинним податкових повідомлень-рішень від 23.05.07 №197/23-0/30913130/7376 та від 02.07.07 №197/1/23-0/30913130/7376

Суддя  О.В. Васьковський

Представники:

Від позивача
Микуляк П.П. (дов. №5/2006 від 25.10.06), Король С.І. (дов. №5/1/2007 від 25.06.07)

Від відповідача
Рудено Я.Г. – головний державний податковий інспектор юридичного відділу (дов. від 16.09.07 №8370/9/10)

СУТЬ СПОРУ: з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 23.05.07 №197/23-0/30913130/7376, яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 385041,60 грн., в т.ч. 277412,00 грн. основного платежу та 107629,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій та  визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 02.07.07 №197/1/23-0/30913130/7376, яким позивачу визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 385041,60 грн., в т.ч. 277412,00 грн. основного платежу та 107629,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач  просить задоволити позов, мотивуючи наступним. Позивач вважає, що висновки відповідача зроблені у результаті неправильного тлумачення норм підпункту  7.3.2. статті 7 та підпункту 11.2.3. статті 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 №283/97-ВР (далі –Закон №283/97-ВР). Так, витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв’язку із придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначаються у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти. У позивача відсутні доходи в іноземній валюті, тому для розрахунків із постачальниками воно придбаває валюту на міжбанківській валютній біржі. Отже, балансовою вартість придбаної іноземної валюти, вважається сума гривень, сплачена платником податку у зв’язку із такою закупівлею, відповідно до підпункту 7.3.4 пункту 7.3 статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. Оскільки, валові витрати здійснюються в момент оприбуткування товарів (робіт, послуг) то визначення балансової вартості валюти, у випадку коли першою подією є отримання товару, здійснюється у момент перерахування коштів. Отже, позивач здійснював розрахунок з наступним коригуванням, різниці між балансовою вартістю валюти сплаченою постачальнику та сумою попередньо віднесеною до складу валових витрат на дату оприбуткування товарів. Також, доводить, що податкове повідомлення-рішення від 02.07.07 №197/23-0/30913130/7376 є незаконним, оскільки на момент його прийняття не було скасовано податкове повідомлення-рішення  №197/23-0/30913130/7376 від 23.05.07, яким визначено той самий розмір податкового зобов’язання, що призведе до подвійної  сплати одного і того ж податку та штрафних санкцій.

Відповідач позов не визнає та у письмовому запереченні доводить правомірність та законність спірного податкового повідомлення-рішення про донарахування податкового зобов’язання по податку  на прибуток та застосування штрафних санкцій. При цьому, посилається на абзац третій підпункту 11.2.3 пункту 11.2 статті 11 Закону №283/97-ВР де встановлено, що датою збільшення валових витрат платника податку  при здійсненні ним операцій з особами, що є нерезидентами є дата оприбуткування платником податків товарів. Тому, для визначення вартості цих товарів, з метою дотримання методологічної єдності необхідно застосовувати саме метод нарахування витрат, передбачений підпунктом 7.3.2 ст.7 Закону №283/97-ВР, за курсом іноземної валюти на день оприбуткування товарів (робіт, послуг). Також доводить, що з метою доведення до платника податків - позивача граничного строку сплати податкового зобов’язання  зазначеного в раніше надісланому податковому повідомленні-рішення (у разі, якщо сума податкового зобов’язання за результатами розгляду скарги збільшується або залишається без змін, а раніше надіслане податкове повідомлення не відкликається), податковим органом складено та надіслано  відповідачу  нове податкове повідомлення-рішення, яке має номер первинного податкового повідомлення, проте через дріб проставлено номер скарги, щодо якої воно складене, а саме „1” та яке містить новий граничний термін сплати податкового зобов’язання. В результаті перевірки не підтверджено збільшення валових витрат, проведене позивачем в залежності від балансової вартості іноземної валюти, сплаченої за імпортовані товари та відображено ним у самостійно проведених коригуваннях та в уточнюючих деклараціях.

Відповідно до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 02.08.07 проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Відповідно до ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони повідомлено, що  повний текст постанови буде виготовлено 13.08.07.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та  додатково подані докази, суд встановив:

14.05.07 за результатами проведення документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ЗАТ „Єврокар” за період з 01.01.06 по 31.12.06 Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією складено акт №50/23-0/30913130, де зафіксовано порушення позивачем пп. 7.3.2 п. 7.3. ст. 7 Закону №283/97-ВР, в результаті чого позивачу донараховано за 2006 рік 277412 грн. податку на прибуток, в тому числі по звітних податкових періодах: 1 кв. 2006 р. –38 245 грн.; 1 п/р  2006 р. –190 842 грн.; 9 міс. 2006 р. - 282 403 грн.; за 2006 р. в цілому - 277 412 грн.

23.05.07 Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією внесено зміни до акту №50/23-0/30913130.

За наслідками розкладу вищевказаного акту перевірки Ужгородською міжрайонною державною податковою інспекцією прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.07.07 №197/1/23-0/30913130/7376, яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибутку в розмірі 385041,60 грн., в т. ч. 277412,00 грн. основного платежу та 107629,60 грн. –штрафних санкцій.

Беручи до уваги фактичні обставини справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Для розрахунків з постачальниками позивач придбаває валюту на міжбанківській валютній біржі. У відповідності до підпункту 7.3.4. статті 7 Закону №283/97-ВР, у разі купівлі іноземної валюти за гривні валові витрати або валові доходи платника податку не змінюються. Сума гривень, сплачена платником податку у зв’язку такою закупівлею, вважається балансовою вартістю такої іноземної валюти.

Позивач імпортував товари та відповідно здійснював оприбуткування цих товарів у відповідності з підпунктом 11.2.3 статті 11 Закону №283/97-ВР, де встановлено, що датою збільшення валових витрат платника податку  при здійснені операцій з нерезидентами є дата оприбуткування платником податку товарів, незалежно від наявності їх оплати (у тому числі часткової або авансової). При цьому, суму валових витрат визначав по курсу Національного банку України, вказаному у вантажно-митних деклараціях, оскільки першою подією було отримання товару. У подальшому, при перерахуванні коштів за отримані від нерезидента товари, стає відома балансова вартість сплаченої постачальнику валюти. Тому, позивач розрахував різницю між балансовою вартістю валюти сплаченою нерезидентам (постачальникам) та сумою попередньо віднесеною до складу валових витрат на дату оприбуткування товарів. На визначену різницю здійснювалося коригування раніше відображених витрат, шляхом виправлення витрат по рядку 04.1 „Витрати на придбання товарів (робіт, послуг) декларації з податку на прибуток.

Вищенаведене коригування витрат, виходячи з вартості сплаченої іноземної валюти перерахованої в якості оплати за імпорт товарів, здійснювалося позивачем у силу приписів підпункту 7.3.2 статті Закону №283/97-ВР, де встановлено, що витрати, понесені (нараховані) платником податку в іноземній валюті протягом звітного періоду у зв’язку з придбання товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до валових витрат такого платника податку, визначається у сумі, що має дорівнювати балансовій вартості такої іноземної валюти, визначеної згідно із положеннями підпунктів 7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають перерахуванню у зв’язку із зміною обмінного курсу гривні протягом такого звітного періоду.

У зв’язку із наведеним, суд вважає помилковим твердження відповідача про необхідність застосування методу нарахувань витрат за курсом іноземної валюти на день оприбуткування товарів, оскільки існує єдине правило визначення балансової вартості валюти встановлене підпунктом 7.3.4. статті 7 Закону №283/97-ВР. Отже, дії позивача щодо коригування раніше відображених витрат, у зв’язку із отриманням відомостей про балансову вартість валюти є законними.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, а прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення слід визнати нечинними.

Щодо позовних вимог про визнання нечинним рішення про результати розгляду первинної скарги від 26.06.07 за №8823/10/10, то у цій частині у позові слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення не є рішенням суб’єкта владних повноважень у розумінні п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв’язку із неможливістю прибуття в судове засідання інспектора, який проводив перевірку, оскільки участь цієї особи судом не вимагалась. При цьому, відкладення розгляду справи здійснюється судом у відповідності до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 71, 86, 150, 158-163, ч.4 ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задоволити повністю.

Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення від 23.05.07 №197/23-0/30913130/7376, яким закритому акціонерному товариству „Єврокар”, с. Соломоново, Ужгородський район визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 385041,60 грн., в т.ч. 277412,00 грн. основного платежу та 107629,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій та від 02.07.07 №197/1/23-0/30913130/7376, яким закритому акціонерному товариству „Єврокар”, с. Соломоново, Ужгородський район визначено податкове зобов’язання по податку на прибуток в сумі 385041,60 грн., в т.ч. 277412,00 грн. основного платежу та 107629,60 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постанова набирає чинності протягом 10-ти днів з дня складання в повному обсязі відповідно до ст. ст. 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя                                                                                                О.В. Васьковський