ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
м.Чернігів                                                                                                                            тел.77-99-18
просп.Миру,20                                                                                                                    тел.678-853
=============================================================
Р І Ш Е Н Н Я

6 листопада 2007р.                                                                           Справа № 8/261

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Украгролізинг”, вул..Мечнікова,16а, м.Київ (Чернігівська філія Національної акціонерної компанії “Украгролізинг”, вул..Святомиколаївська, 9, м.Чернігів)

До відповідача: Сільськогосподарського кооперативу “Авангард”, вул..Свердлова, 28, м.Мена

Про  стягнення 151900грн.88коп.

Суддя   Т.Г.Оленич

ПРЕДСТАВНИКИ   СТОРІН:

від позивача: Таран Ю.М. –радник з питань безпеки, довір.пост. №16-138-06 від

27.12.06р.

від відповідача: Мірошниченко Л.Р. –юрисконсульт, довір. №178 від 05.10.07р.

В судовому засіданні за згодою сторін оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

С У Т Ь          С П О Р У:

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача  151900грн.88коп. боргу, який виник на підставі укладеної між сторонами  мирової угоди від  03.03.03р., яка затверджена  ухвалою господарського суду Чернігівської області від 19.06.03р. у справі №8/74-02.

Відповідач проти позову заперечує, стверджуючи, що заявлена до стягнення сума за позовною заявою, що розглядається в межах даної справи, була стягнута за рішенням господарського суду від 05.03.02р. Мирова угода, яка покладена позивачем в основу позовних вимог, укладена між сторонами в процесі виконання судового рішення, що набрало законної сили. Крім того відповідач вважає, що позивач не скористався своїм правом звернення до органів державної виконавчої служби за належним виконанням ухвали суду про затвердження мирової угоди, а також що строк позовної давності стосовно відносин, які виникли на підставі мирової угоди, закінчився.

Заявлені представниками сторін клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу задоволені.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представників сторін, вивчивши надані сторонами додаткові докази, з’ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 05.03.02р.  по справі №8/74, залишеним без змін судом апеляційної інстанції,  з  СК “Авангард” на користь НАК “Украгролзинг” стягнуто 128514грн.84коп. боргу, 5111грн.45коп. інфляційних нарахувань та 18274грн.59коп. пені, всього 151900грн.88коп.

Для примусового виконання судового рішення виданий наказ від 20.01.03р., який позивачем пред’являвся до виконання в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”, про що свідчить лист позивача  від 25.02.03р. №15-юр. Згідно із постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції від 17.03.03р. наказ повернутий стягувачеві на підставі  заяви  останнього.

3 березня 2003р. в процесі  виконання судового рішення між сторонами у справі укладено мирову угоду, відповідно до умов якої відповідач у справі, як боржник, прийняв на себе зобов’язання до кінця 2004р. сплатити борг у сумі 151900грн.88коп. Згідно з графіком погашення заборгованості по договору фінансового лізингу №137 від  28.07.98р., який є додатком до мирової угоди, відповідач зобов’язувався сплатити заборгованість наступним чином: до 30.12.03р. - 10000грн.88коп., до 30.04.04р. –20475грн., до 30.07.04р. –30475грн., до 30.09.04р. –50475грн., до 30.12.04р. –35475грн. В пункті 2 мирової угоди, в редакції змін від 12.03.03р, які підписані обома сторонами, передбачено, що в разі порушення Боржником терміну сплати боргу, ця угода надає право Кредитору звертатися до виконавчої служби за примусовим стягненням боргу.

Вказана мирова угода затверджена ухвалою господарського суду Чернігівської області  від 19.06.03р. у справі №8/74-02.

Аналіз  змісту мирової угоди в редакції, яка затверджена ухвалою суду, свідчить, що в мировій угоді сторони фактично узгодили порядок виконання рішення суду від 05.03.02р., правовим наслідком невиконання якого з боку боржника є право кредитора (позивача у даній справі) звернутися до органів Державної виконавчої служби за її примусовим виконанням в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” ухвала про затвердження мирової угоди, яка укладена між сторонами на стадії виконання судового рішення, є виконавчим документам і підлягає виконанню державною виконавчою службою в порядку, встановленому вказаним Законом. Крім того, суд звертає увагу, що стосовно періоду погашення частини заборгованості до 30.12.03р., виходячи із змісту ст.3 цього ж Закону, в редакції, яка діяла до 08.01.04р., безпосередньо сама мирова угода вважалася виконавчим документом.

У випадках невиконання зобов’язаною стороною умов мирової угоди, укладеної  в процесі виконання судового рішення, і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі ст.18 Закону України “Про виконавче провадження” із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю мирову угоду. Отже, чинним законодавством  встановлений порядок виконання мирових угод, укладених на стадії виконання судового рішення та затверджених ухвалами господарського суду.

До того ж, за своїм змістом ухвала господарського суду від 19.06.03р., якою затверджено мирову угоду, відповідає вимогам ст.19 Закону України “Про виконавче провадження” в редакції, що діяла станом на 19.06.03р.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України на сторони покладений обов’язок доводити встановленими засобами доказування ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач  не представив суду доказів звернення ним до  Державної виконавчої служби із заявами про примусове виконання ухвали суду від 19.06.03р. №8/74-02, якою затверджено мирову угоду. Тобто, позивач не скористався своїм правом отримання належного виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки стосовно заявленої до стягнення суми боргу є судове рішення, мирова угода стосується саме порядку виконання цього судового рішення, а тому вимоги позивача не грунтуються на приписах чинного законодавства, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись Законом України “Про виконавче провадження”, ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В  И  Р  І  Ш  И  В:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                Т.Г.Оленич

Повне рішення підписано 9 листопада 2007р.

Суддя                                                                Т.Г.Оленич