20.09.07                                                                         УКРАЇНА
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
====================================================================
РІШЕННЯ

Іменем
України

18
вересня 2007р
справа № 4/31

Позивач:Фізична
особа -підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_1, м.Чернівці, 58031

Відповідач:
Фізична особа -підприємець ОСОБА_2

АДРЕСА_2, м.Прилуки, 17500

про стягнення 8463,00 грн.

суддя       М.Г. Тимченко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача:
ОСОБА_1; ОСОБА_3. -довіреність від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від відповідача: не
з”явився

Суть спору:

Позивачем заявлено позов про
стягнення з відповідача 8463,00 грн. провізної плати за надані послуги з
міжнародного перевезення вантажу.

Відповідач відзиву на позов не
надав, у судове засідання не з”явився, а вдруге подав клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв”язку із хворобою.

Дане клопотання господарським судом
відхиляється, оскільки згідно зі ст.28 Господарського процесуального кодексу
України громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або
через представників, тобто у разі неможливості прибути у судове засідання
особисто, відповідач мав право направити свого представника. Господарський суд
вважає, що повторне задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду
справи призведе до затягування та порушення строків вирішення спору по суті, встановлених
ст.69  Господарського процесуального
кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивача, господарським судом встановлено:

На замовлення відповідача позивачем
були надані послуги з міжнародного перевезення вантажу: 195 мішків (13176,00
кг.) пухо-пір”яної суміші за маршрутом: м.Чернігів -м.Луго Італія.

Згідно зі ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник)
зобов”язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до
пункту призначення, а відправник зобов”язується сплатити за перевезення вантажу
встановлену оплату.

Договір перевезення вантажу
укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Факт укладання між сторонами
договору підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №НОМЕР_1,
згідно з якою відправником є фізична особа -підприємець ОСОБА_2, перевізником
фізична особа -підприємець ОСОБА_1, а одержувач -MINARDI PIUME S.R.L. Via Tomba
1/2

48022, Lugo (Ra), Italia.

Накладною підтверджується, що
вантаж доставлений до місця призначення та отриманий одержувачем 15.01.07р.

24.03.07р. позивачем був надісланий
відповідачу для оплати рахунок № НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2. на суму 8463,00
грн., який відповідачем отриманий ІНФОРМАЦІЯ_3., про що свідчить поштове
повідомлення.

Оскільки відповідач рахунок не
оплатив, позивач 11.04.07р. направив йому претензію, в якій визначив строк
оплати -на протязі 7 днів з моменту отримання претензії.

Претензія відповідачем отримана
18.04.07р., але розрахунки за надані послуги у визначений термін проведені не
були.

На день розгляду даного спору
відповідач не надав доказів оплати.

Відповідно до ст.916 Цивільного
кодексу України за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що
визначається за домовленістю сторін, а якщо розмір провізної плати не
визначений, стягується розумна плата.

Згідно зі ст. 632 Цивільного
кодексу України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена
виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися
на аналогічні товари, роботи або послуги.

Матеріали справи свідчать, що
сторонами не визначений розмір провізної плати.

В обгрунтовання розміру провізної
плати -8463,00 грн., позивачем надані докази проведення розрахунків за надання
подібних послуг іншим замовникам.

Так, за перевезення вантажу (пір”я
обезпушене) за маршрутом: м.Київ -м.Луго Італія розмір оплати становив 8761,53
грн., що підтверджується відповідними документами на перевезення вантажу та,
зокрема, рахунком від 01.09.06р. та доказами оплати цієї суми.

За надання послуг в перевенні
вантажу за маршрутом: м.Київ -м.Падуя Італія, здійснених в липні 2007р.,
загальний розмір оплати за три перевезення становив 35155,00 грн., що також
підтверджується наданими документами (накладні, рахунки, меморіальний валютний
ордер на оплату).

Аналізуючи надані позивачем докази
з надання послуг іншим замовникам, господарський суд вважає, що розмір
провізної плати -8463,00 грн., що належить до сплати відповідачем за надані
йому послуги, є розумним.

Згідно зі ст.ст. 526, 527
Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов”язання
повинні виконуватися належним чином відповідно до умов закону або умов
договору, одностороння відмова від виконання зобов”язання не допускається.

Оскільки відповідач в порушення
ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу
України не провів оплату за надані послуги у визначений  термін, господарський суд вважає, що позовні вимоги
в частині стягненння заборгованості у розмірі 8463,00 грн. є обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті держмита та судові витрати за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 632,
909, 916 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України,
ст.49, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
м.Прилуки, 17500, і/к НОМЕР_3) на користь фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 м.Чернівці, 58031, р/рНОМЕР_4 в ЧФ Промінвестбанку, МФО
356163, і/к НОМЕР_5) 8463,00 грн боргу; 102,00 грн. витрат із сплати держмита
та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
М.Г. Тимченко.