Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 року                                                                     Справа № 33/135-07

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді    Карбань І.С.,

судді    Бабакової Л.М.,

судді    Шутенко І.А. -доповідач,

при секретарі – Міракові Г.А.

за участю представників сторін:

позивача –Коваль М.О. (дов. №07/81 від 23.05.2007р.)

відповідача – Соболєвої Я.С. (дов. №34 від 01.02.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду у м. Харкові апеляційну скаргу (вх. № 2761 Х/2) ДП «Газ –тепло»НАК «Нафтогаз України»на рішення господарського суду Харківської області від 02.08.2007р.  по справі № 33/135-07

за позовом ДП «Газ –тепло»Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до Міжгалузевої регіональної корпорації «Теплоенергія», м. Харків,

про стягнення 524 627грн. 62 коп., -

встановила:

Позивач, ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України», звернувся  до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача, Міжгалузевої регіональної корпорації «Теплоенергія»,  524627,62 грн.  заборгованості за договором комісії № 12/04-319, укладеним між сторонами 01 жовтня 2004 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.08.2007 р. по справі №33/135-07 (суддя Савченко А.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Міжгалузевої регіональної корпорації «Теплоенергія»на користь ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України»14627,62 грн. боргу;146,27 грн. державного мита; 3,29 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Позивач, ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з рішенням господарського суду Харківської  області  від 02.08.2007 р., надіслав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області  від 02.08.2007 р. та прийняти нове судове рішення, яким повністю  задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що згідно п. 5 ст. 602 ЦК України, зарахування зустрічних вимог не допускається в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, на думку апелянта, підстави, при яких не допускається зарахування зустрічних вимог, носять невичерпний характер та можуть бути розширені.

Апелянт зазначає, що згідно ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Таким чином, апелянт вважає, що стаття 538 ЦК України розширює перелік випадків, при яких зустрічне зарахування вимог, що здійснюється в односторонньому порядку, може не братись до уваги іншою стороною.

На підставі вищевикладеного, ДП «Газ - тепло»вважає, що воно мало право відмовитись або зупинити виконання свого обов'язку по оплаті послуг з переробки та не приймати до уваги повідомлення № 519 від 08.08.05 року про зарахування зустрічних односторонніх вимог.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно п. 3 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Тим же пунктом передбачено, що односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Отже, апелянт вважає, що отримання повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог № 519 від 08.08.05 року не є підставою для виникнення у ДП «Газ - тепло»будь - якого обов'язку, оскільки домовленість сторін відсутня та законом не передбачено настання обов'язку для управленої сторони.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 17.09.2007р. оголошувалась перерва до 19.09.2007р. до 15 год. 00 хв. для оголошення повного тексту постанови.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 01.10.2004р. між ДП «Газ –тепло»НАК «Нафтогаз України»(позивачем) та Міжгалузевою регіональною корпорацією «Теплоенергія»(відповідачем) був укладений договір комісії № 12/04-319 (а.с. 10-13).

Відповідно до умов договору комісії № 12/04-319 Комітент (позивач) уповноважив Комісіонера (відповідача), а Комісіонер прийняв на себе обов'язок протягом строку дії договору здійснювати діяльність по продажу обумовленої „Теплової енергії" відповідно до умов даного договору в інтересах позивача, від свого імені та за рахунок позивача.

У відповідності до п.4.1. договору комісії № 12/04-319 Комітент повинен був передати відповідний обсяг теплової енергії, а Комісіонер повинен був цей обсяг теплової енергії прийняти. У відповідності до п.4.7. договору Комісіонер повинен був забезпечити своєчасну оплату за    спожиту теплову енергію   згідно угодам, укладеним на виконання цього договору. Згідно до п. 4.8. договору, Комісіонер прийняв на себе поручительство (делькредере) перед Комітентом за виконання споживачами зобов'язань за угодами. У відповідності до п.5.1. договору оплата за реалізовану Комісіонером теплову енергію здійснюється Споживачами на зазначений в договорі рахунок Комітента грошовими коштами.

Як свідчать матеріали справи, в період з жовтня 2004р. по лютий 2005р. позивач передав відповідачу теплову енергію в кількості 8 959,234 гігакалорій на загальну суму 1550696,84 грн., що підтверджено актами приймання-передачі, підписаного сторонами. (а.с. 29-33).

Згідно зі звітом комісіонера № 07 3/319 за липень 2005р. від 31.07.2005р. зафіксована заборгованість відповідача за теплову енергію в розмірі 530 837,73 грн.  (а.с. 28)

28.03.2007р. позивачем було направлено вимогу за № 54/11-508-1227 про оплату боргу внаслідок застосування делькредере в розмірі 524627,62 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2004р. між ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України»(Замовник) та МРК «Теплоенергія»(Підрядник) було укладено договір №17/04-318 про надання послуг з переробки природного газу та транспортування теплової енергії. Згідно п. 2.1 умов договору №17/04-318, Замовник зобов’язаний забезпечувати Підрядника природним газом, а Підрядник зобов’язується здійснювати послуги з переробки природного газу в готову продукцію і передати її Замовнику, а Замовник зобов’язується прийняти готову продукцію та оплатити Підряднику послуги з переробки.

Згідно актів виконаних робіт, за період з жовтня 2004 року по лютий 2005 року відповідач передав позивачу, відповідно до умов договору №17/04-318, готової продукції у кількості 8959,234 Гкал. на суму 829 288,53 грн. (разом з ПДВ) (а.с. 89-93)

Матеріали справи свідчать, що між сторонами станом на 30.06.2005р. було проведено звірку розрахунків за низкою договорів, про що складено відповідний акт звірки, який підписаний сторонами без заперечень. З акту звірки розрахунків станом на 30.06.2005р. вбачається, що за спірним договором № 12/04-319 мала місце заборгованість МРК «Теплоенергія»перед ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України»в розмірі 534131,51 грн. Крім того, згідно акту звірки взаєморозрахунків, за договором №17/04-318 мала місце заборгованість ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України»перед МРК «Теплоенергія» в розмірі 527847,41 грн. (а.с. 94)

В серпні 2005р. відповідачем на адресу позивача, в порядку ст.601 Цивільного кодексу України, направлено заяву № 519 від 08.08.05 року про проведення заліку зустрічних позовних вимог на суму 510000 грн. За умовами цієї заяви за договором комісії № 12/04-319 від 01.10.2004р. МРК „Теплоенергія" станом на 01.07.2005р. має заборгованість в розмірі 534131,51 грн., а ДП „Газ -тепло" має заборгованість перед відповідачем за послуги з переробки природного газу та транспортування теплової енергії за договором № 17/04-318 від 01.10.2004р. в розмірі 527847,41 грн. Факт отримання цієї заяви позивачем підтверджується матеріалами справи та не заперечується представниками сторін в судовому засіданні.

Колегія суддів не приймає тверджень апелянта, що отримання повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог № 519 від 08.08.05 року, без згоди ДП «Газ-тепло»НАК «Нафтогаз України», не являється підставою для зарахування однорідних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов’язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимог. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Колегія суддів вважає необхідним відмітити, що заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов’язань. Вимоги, стосовно того, що для зарахування зустрічної однорідної вимоги необхідна згода іншої сторони, чинне законодавство не містить.

Крім того, колегія суддів зазначає, що якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов’язання, то вона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов’язання першою стороною. Проте, як вбачається з матеріалів справи, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог №519 від 08.08.2005р. позивачем в судовому порядку не оскаржувалась.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зарахування зустрічної однорідної вимоги було здійснено у відповідності до вимог п.п.3,5 ст.203 Господарського кодексу України та ст. 602 ЦК України, якою передбачено вичерпний перелік підстав, у разі яких не допускається зарахування зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції правомірно відмовив в позові в частині стягнення 510 000,00 грн. боргу.

Враховуючи, що решта боргу в розмірі 14627,62 грн. відповідачем не спростована, належних доказів про погашення боргу відповідач ані суду першої інстанції, ані Харківському апеляційному господарському суду не надав, а також, враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, колегія суддів вважає, що господарський суд Харківської області законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в сумі 14627,62 грн.

З огляду на вищевикладене, при винесенні рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед статей 33, 38, 43, 79 ГПК України щодо повного, всебічного та об’єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Керуючись ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, колегія суддів одноголосно, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області  від  02.08.2007р.  по справі № 33/135-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Карбань І.С.

Судді                                                                    Бабакова Л.М.

Шутенко І.А.