ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2007
Справа №2-7/6419-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (95000, м. Сімферополь, вул. Р. Люксембург, 11, ідентифікаційний код 22236588)

До відповідача  Приватного підприємства «ДК Агромаркет» (95053, м. Сімферополь, вул. Ладигіна, 47, ідентифікаційний код 33772841)

Про стягнення 1637,65 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Гончарук  О. Ю., предст., дов. №1288 від 15.02.2007 р.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Відкрите акціонерне товариство „Укртелеком”  звернулось в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком» до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Приватного підприємства «ДК Агромаркет» про стягнення 1637,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті наданих за договором №СМФ БЛ 0647/15.11.05 від 15.11.2005 р. та додатковою угодою №1 від 15.11.2005 р. телекомунікаційних послуг, у зв’язку з чим заборгованість Приватного підприємства «ДК Агромаркет» перед ВАТ „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком» за період з 01.04.2006 р. по 06.08.2006 р. складає 1394,66 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 59,66 грн., 147,13 грн. інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 36,20 грн.

Відповідач у судове засідання двічі не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

15.11.2005 р. між Відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в особі філії «Утел» ВАТ «Укртелеком» («Утел») та Приватним підприємством «ДК Агромаркет» (Споживач) був укладений договір про надання послуг бізнес-мережі Утел №СМФ БЛ 0647/15.11.05, п. 1.1 якого передбачено, що на підставі ліцензії на здійснення діяльності в мережі зв’язку на території України, виданої державним регулюючим органом в мережі зв’язку, Утел надає Споживачу на території України послуги зв’язку, а Споживач приймає послуги та сплачує їх вартість згідно з чинними тарифами.

Відповідно до п. 3.1 Договору не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, Утел направляє Споживачу рахунок для оплати наданих послуг.

Споживач повинен оплатити рахунок за послуги протягом десяти календарних днів з моменту отримання шляхом перерахування належної до сплати суми на розрахунковий рахунок Утел (п. 3.2 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були виконані свої обов’язки за договором належним чином та надані послуги телефонного зв’язку, про що свідчить роздруківка телефонної лінію. Позивачем направлялись на адресу відповідача рахунки на оплату комунікаційних послуг, в яких зазначалась кількість наданих послуг та загальна сума до сплати. Рахунки належним чином направлялись на адресу відповідача, про що свідчить реєстр поштових відправлень. Проте, оплата за надані послуги Приватним підприємством «ДК Агромаркет»  здійснюється не в повному обсягу. Так, заборгованість відповідача за період з 01.04.2006 р. по 06.08.2006 р. складає 1394,66 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, випискою з особового рахунку відповідача та довідкою-розрахунком.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати вартості наданих йому послуг, у той час як відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по повній та своєчасній оплаті наданих йому телекомунікаційних послуг за договором №СМФ БЛ 0647/15.11.05 від 15.11.2005 р. та додатковою угодою №1 від 15.11.2005 р., через що  вимоги позивача про стягнення з Приватного підприємства «ДК Агромаркет» заборгованості за послуги зв’язку за період з 01.04.2006 р. по 06.08.2006 р. у розмірі 1394,66 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

П. 4.2 Договору передбачено, що у випадку затримання оплати за надані послуги поверх встановленого цим договором строку, Споживач сплачує Утел пеню, яка розраховується від вартості несплачених послуг в розмірі облікової ставки НБУ, що діє за період, за який нараховується пеня, за кожну добу затримання відповідно до  Закону України „Про телекомунікації”.

Судом встановлено, що сума заявленої позивачем до відшкодування пені у розмірі 59,66 грн. обчислена правомірно, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком».

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Матеріали справи свідчать, що розрахунок інфляційних втрат у розмірі 147,13 грн. та 3% річних у сумі 36,20 грн. зроблений позивачем правомірно, через що вказані суми підлягають стягненню з Приватного підприємства «ДК Агромаркет» на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком».

За таких обставин, позові вимоги Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Приватного підприємства «ДК Агромаркет» (95053, м. Сімферополь, вул. Ладигіна, 47, ідентифікаційний код 33772841) на користь Відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Кримської філії ВАТ «Укртелеком» (95000, м. Сімферополь, вул. Р. Люксембург, 11, ідентифікаційний код 22236588) суму заборгованості у розмірі 1394,66 грн., пеню у розмірі 59,66 грн., 147,13 грн. інфляційних витрат, 3% річних у розмірі 36,20 грн., 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.