ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.07.07                                                                                       Справа №22/104/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Колодій Н.А. судді  Колодій Н.А.    , Кагітіна Л.П.  , Шевченко Т. М.

при секретарі: Лола Н.О.

За участю представників:

позивача: Коваленко Ю.М. – довіреність №16 від 01.01.2007 року;

відповідача: Дядько А.С. – довіреність №20-531 від 29.12.2006 року;

Можиловская Л.М. – довіреність №20-377 від 04.12.2006 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»,                     м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 19.04.2007р. у справі № 22/104/07

за позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ звернулося до господарського суду Запорізької  області із позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь»,                               м. Запоріжжя суми 1865,52 грн., яка складається з 716,40грн. – плати за користування вагонами, 1149,12грн. – збору за зберігання вантажу.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 19.04.2007р. у справі № 22/104/07 (суддя Скиданова Ю.О.) позов задовольнив повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. При цьому заявник апеляційної скарги посилається на прийняття судом рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи заявника апеляційної скарги зводяться до того, що простій вагону  №67866418, який прибув на станцію Запоріжжя-Ліве, стався в наслідок відсутності супроводжувальних документів, зокрема свідоцтв про радіаційну безпеку та про вибухонебезпечність. Вважає, що у простої вагону вина ВАТ «Запоріжсталь» відсутня. Вказує, що зобов’язання ВАТ «Запоріжсталь» відповідно до вимог ч.2 ст.613 ЦК України, є відстроченим на час прострочення ДП «Придніпровська залізниця», і підстав для застосування відповідальності до підприємства  у залізниці відсутні.

ДП «Придніпровська залізниця», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу,   вказує, що господарським судом у повному обсязі застосовані норми матеріального права та повністю з’ясовані обставини справи. Вказує, що відповідно до ст.125 Статуту залізниць України, після прибуття на станцію призначення вантажу, всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе відправник. Вважає, що відносини, щодо безпеки вантажу та прикладення супроводжувальних вантаж документів (окрім перевізних), є господарськими відносинами вантажовідправника та вантажоотримувача. Вважає, що  відповідач безпідставно відмовився від отримання вантажу, що також на думку позивача підтверджується постановою Вищого господарського суду України  у справі  №6/309/06 від 01.03.2007р. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду Запорізької області – залишити без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №2177 від 23.07.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії: головуючого – Колодій Н.А., суддів: Кагітіна Л.П., Шевченко Т.М.

В судовому засіданні 24.07.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування судового акту в силу наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 04.08.2006 р. на станцію призначення  Запорожжя–Ліве прибув вагон № 67866418 з металобрухтом зі станції Ніжньодніпровськ –Вузол Придніпровської залізниці. Із залученої до справи копії залізничної накладної та дорожньої відомості (а.с.16-17) вбачається, що відправником вантажу значиться: «ПЧ-8»,                           м. Дніпропетровськ, а  його отримувач - ВАТ «Запоріжсталь», м. Запоріжжя, найменування вантажу: лом сталевий вид №510, масою 62 тис.200кг.

Господарським судом встановлено, що вантажоодержувач - ЗАТ  “ЗМК “Запоріжсталь”  відмовився від одержання вантажу, посилаючись на відсутність посвідчення про вибухонебезпечну  і  радіаційну безпеку.

Вагон простояв на  станції призначення з 04.08.2006  по 07.08.2006 р. до 15 годин            15 хв., у зв’язку з  відсутністю додатка до накладної  № 46096168, а саме посвідчення про вибухонебезпечність і радіаційної безпеки. Вказані обставини підтверджується залученим до справи актами №17824, №17844, №17845, №17847 та не оспорюються сторонами.

Згідно ст. 46 Уставу залізниць, затверджених Постановою КМУ №457 від 06.04.1998р., одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами видачі вантажів.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Згідно ч.3 цієї ж статті, за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Обов’язок одержувача прийняти вантаж, який прибув на його адресу, також закріплений статтею 310 Господарського кодексу України. Він має право відмовитися лише  від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що внаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням.

Приписами ч.2 ст. 47 Статуту залізниць також встановлено право одержувача вантажу відмовитись від його прийняття  лише у разі, коли якість  вантажу  через  псування  або  пошкодження  змінилася настільки, що виключає можливість повного або часткового його використання.

Виходячи з приписів ст.. 310 ГК України, ст.47 Статуту залізниць, встановлено вичерпний перелік підстав, з яких одержувач може відмовитися від прийняття вантажу.

Заявник  апеляційної скарги - ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» не надав доказів на підтвердження того, що відмова сталася з причин пошкодження або псування вантажу.

Таким чином, право вантажоотримувача металобрухту відмовитися від прийняття вантажу (металобрухту) в зв’язку з відсутністю документів, підтверджуючих радіаційну безпеку та вибухонебезпечність законодавчо не закріплена.

Відповідно до статті 125 Статуту залізниць, після прибуття вантажу на станцію призначення вантажу, усю відповідальність перед залізницею несе одержувач.

Господарський суд вірно встановив, що позивач, виходячи з приписів ст.119 Статуту залізниць, нарахував відповідачу плату за користування вагонами в сумі  716,40 грн.

Крім того, керуючись п.9 Правил зберігання вантажів, правомірно нарахував 1149,12грн. – плати за зберігання вантажу у вагоні   №67866418 на ст. Запоріжжя-Ліве.

Розрахунок плати виконаний позивачем із застосуванням ставок доповнення №1 плати за користування вагонами і контейнерами залізниць, згідно Розпорядження Кабінету  Міністрів України № 706 від 08.10.2004р.

За таких обставин апеляційна інстанція  вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення спірної суми з відповідача.

Колегія суддів не приймає заперечення заявника апеляційної скарги з посиланням  на  ті обставини, що металобрухт не міг бути прийнятий до перевезення та виданий одержувачу на станції призначення без свідоцтва про вибухонебезпечність, оскільки це не звільняє вантажоодержувача від обов’язку  прийняти вантаж.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, матеріали  справи, колегія  суддів  дійшла висновку, що фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача  у справі.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.04.2007р. у справі                             № 22/104/07 – без змін.

Головуючий суддя Колодій Н.А.

судді  Колодій Н.А.

Кагітіна Л.П.  Шевченко Т. М.