СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

05.04.2007

Справа №2-17/16283-2006А

За позовом Управління Пенсійного
фонду України в Бахчисарайськомурайоні АР Крим
(98403,  м. Бахчисарай, вул.
Сімферопольська 5-а)

До відповідача    Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про стягнення   340,00
грн.

Суддя
В.І. Гайворонський

при секретарі судового засідання

Т.Ю. Шенягіной

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача  -
Божко О.М., представник, дов. пост.

Від відповідача - не з'явився

Сутність спору: Управління ПФУ в
Бахчисарайському районі АР Крим звернулося до господарського суду АР Крим з
позовом  про стягнення з відповідача  заборгованості по фінансовим санкціям   в сумі
340,00  грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про слухання справи сповіщений належним чином - рекомендованою
кореспонденцією, про вручення якої є
поштові повідомлення.

Згідно Рішення позивача  за № 445 від 04.05.2006 року  “Про застосування фінансових санкцій за
неподаня розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове державне пенсійне
страхування у строки, визначені законодавством” відповідач має
заборгованість  по фінансовим санкціям в
сумі 340,00 грн., яке згідно поштового повідомлення  отримано відповідачем 18.05.2006 року.

По справі проголошені вступна та
резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

СПД ОСОБА_1  зареєстрована в Управлінні Пенсійного фонду
України в  Бахчисарайському районі  АР Крим
як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.
(реєстраційний номер НОМЕР_1), про що позивач вказує в позовній заяві та  відповідачем не оспорюється, а також
підтверджується  довідкою та журналом
реєстрації платників.

Згідно Рішення  позивача
№ 445 від 04.05.2006 року  “Про
застосування фінансових санкцій за неподаня розрахунку сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування у строки, визначені законодавством”
до відповідача застосовані штрафні санкції на суму 340 грн. Указане рішення
згідно поштового повідомлення
відповідачем отримано 18.05.2006 року, що  згідно статті 106  Закону України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.2003 року є достатньою
підставою  вважати наявність підстав для
стягнення з відповідача фінансових санкцій
у випадку несплати указаної суми в добровільному порядку.

Таким чином, згідно статті 106
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” є
достатні підстави вважати наявність несплати боржником фінансових санкцій в
сумі 340 грн., які він повинен був сплатити.

Доказів погашення  указаної суми заборгованості по фінансовим
санкціям  відповідачем  не представлено, а також доказів в
обґрунтування  заперечень.

Оскільки  відповідні докази не представлені суду до
прийняття  постанови, немає підстав
залучати їх до матеріалів справи після прийняття цієї постанови.

Рішення ПФУ відповідачем не
оскаржуване,  у встановленному  законом порядку не відмінено, не визнано
нечинним, та є належною підставою для стягнення фінансових санкцій,           і суд  не має права не брати його до уваги при
винесенні цієї постанови, а  також давати
оцінку на предмет невідповідності  цього
рішення законодавству.

Так, ст. 129 Конституції України  передбачено, що  сторона вільна в наданні суду доказів та
доказуванні перед судом їх переконливості, а також закріплений принцип
змагальності сторін, та їх рівності перед Законом та судом.

Згідно   ст. 8
Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми
являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу
диспозитивності  сторін також указується
в постанові  Верховного Суду України від
20.05.2002 року № 02/132 (справа № Д12/12 по аналогічному питанню), а в
постанові  Пленуму  Верховного суду України від 01.11.1996 року
“Про застосування  норм Конституції
України при здійсненні  правосуддя”
вказується, що  суди вправі  застосовувати безпосередньо  норми Конституції як норми прямої  дії.

З врахуванням позовних вимог,
стягненню підлягає сума -  340,00  грн.

Якщо відповідач погасив
заборгованість до прийняття цієї
постанови,або у встановленому Законом порядку рішення про застосування
фінансових санкцій буде відмінено, або визнано нечинним, він вправі звернутися
в суд з завою про  перегляд  постанови
за нововиявленими обставинами.

Необхідно також відмітити, що
відповідачу відомо про рішення про застосування
фінансових санкцій, оскільки є поштове повідомлення про вручення йому
кореспонденції. Крім цього, відповідач підтверджує отримання даного рішення
поясненням, яке є в матеріалах справи. Крім цього, відповідачу відомо про дане
рішення у зв'язку з розглядом  цієї
справи.

Однак, відповідачем не представлено
суду доказів  про те, що їм прийняті
заходи щодо оспорювання даного рішення.

Оскільки відповідні докази по справі
не представлені до винесення постанови, немає підстав їх залучати до
матеріалів  справи після прийняття
постанови по цій справі.

Позивач, згідно ст.  81 ЦК України є юридичною особою публічного
права. Відповідно, відношення, які виникають при реалізації ним своїх
повноважень є публічно-правовими відношеннями і підлягають розгляду за нормами
КАС України згідно п. 4 ч. 1 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства України, яка  є відносно інших норм спеціальною.

Згідно Постанови Верховного Суду
України № 06/035 від 24.01.2006 року та Постанови Верховного Суду України від
06.07.2006 року № 06/246 (справа № 14/3 об пн), а також згідно Постанов
Верховного Суду України від 24.01.2006 року у справах №№ 11/268, 6/140, 23/178,
11/261, 13/212, 11/206, 11/266, 27/231 аналогічні спори  повинні розглядатися за нормами КАС України.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Згідно ч.2. ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України судові витрати у даному випадку
відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, а також
керуючись ст. ст. 162-163  КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути  з
відповідача  Суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
(Бахчисарайський район АРК, АДРЕСА_1, ін. ІНФОРМАЦІЯ_1) на  користь Управління Пенсійного фонду
України   Бахчисарайському районі АР Крим
(98403, м. Бахчисарай, вул. Сімферопольська 5-А; р/рахунок 4601 у ВАТ
“Державний ощадний банк України” м. Сімферополь, МФО 324805, ЗКПО
22300435)  заборгованість   по фінансовим санкціям в сумі  340,00
грн.

Ст. 254 КАС України передбачено,
що  постанова першої інстанції, якщо інше
не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна

скарга не була подана у строк,
встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його скасовано,
набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то
вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути
оскаржена  у порядку і строки,
передбачені ст. 186 КАС України у Севастопольський апеляційний господарський
суд, якою встановлено, що про апеляційне оскарження рішення  суду
першої  інстанції спочатку   подається
заява. Обґрунтування  мотивів  оскарження
і вимоги до суду апеляційної інстанції
викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про
апеляційне  оскарження  та
апеляційна  скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення,  а  в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 КАСУ -  з  дня
складення  в  повному
обсязі.

Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви   про
апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про
апеляційне  оскарження  чи
апеляційна скарга, подані
після  закінчення  строків,
встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про  що
постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гайворонський В.І.