ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"13" липня 2007 р.                                                             Справа №     А18/283-07

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань №  205)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі  Кантарія Д.Ю. розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом  Приватного підприємства "Євроконтакт"

до  Центральної регіональної митниці Державної митної служби України

про      скасування податкових повідомлень

За участю представників:

Позивач -  Руснак І.В.

Відповідач -  Бутенко С.С.

Суть спору:

До господарського суду Київської області надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Євроконтакт»(далі - позивач) до Центральної регіональної митниці Державної митної служби України (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень Центральної регіональної митниці № 4, № 5, № 6 від 28.02.2007 року,  виданих на підставі акту № 1 про результати камеральної (документальної) перевірки Центральної регіональної митниці щодо митного оформлення водонагрівачів, які класифікуються за кодом УКТЗЕД , за період 2005-2006 р.р. підприємствами ПП «Тіора-ЄС»та ПП «Євроконтакт»від 26.02.2007 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на момент отримання податкових повідомлень не було відомо про існування акту перевірки № 1 від 26.02.2007р. У встановленому законодавством порядку примірник акту перевірки позивачу відповідачем не надавався.

У зв’язку з цим позивача було позбавлено права ознайомитись зі змістом і висновками акту перевірки № 1 від 26.02.2007р. та подати письмові зауваження або заперечення до акту. Крім того, позивача також було позбавлено можливості з’ясувати  підстави  винесення  податкових повідомлень, оскільки розрахунок  відповідних податкових  зобов’язань  наведений  в акті перевірки № 1 від 26.02.2007р., з яким позивача вчасно не ознайомлено.

Позивач вважає, що  відповідачем порушено порядок проведення камеральних перевірок, які передбачені п.п.  п. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181, оскільки  в ході такої перевірки були використані   дані не тільки  митних декларацій, при цьому висновки  не  містять посилань на встановлені методологічні помилки.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на норму п. 6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181-ІІІ якою встановлено, що у податковому повідомленні зазначаються підстава для нарахування податкового зобов’язання, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій за їх наявності). В порушення вказаної норми у податкових повідомленнях від 28.02.2007р. № 4, 5, 6 відсутні посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкового зобов’язання. Крім того, Митний кодекс України не є податковим законом і посилання на нього у податковому повідомленні є безпідставним. А посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 28.08.2003р. № 1375 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України»незаконне тому, що на момент оформлення податкових повідомлень від 28.02.2007р. № № 4, 5, 6 вона вже втратила чинність. Більш того, митний збір за митне оформлення товарів та інших предметів взагалі відсутній у системі податків і зборів, встановлених ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», і не регулюється жодним податковим законом, чинним в Україні. З цього слідує, що митний збір, хоча і стягується митними органами при митному оформленні товарів та інших предметів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.97 № 65 «Про ставки митних зборів», але не може самостійно розраховуватись і вимагатись до сплати митним органом за податковим повідомленням.

У податкових повідомленнях не вказано, у чому саме полягало порушення або які норми Митного кодексу України і Постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 р. № 1375 були порушені позивачем.

Крім того, питання митної вартості товарів, що імпортуються позивачем згідно із зовнішньоекономічним контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited»,  мають вирішуватись згідно з рішеннями Господарського суду м. Києва від 30.04.2003 року № 21/505, від 19.05.2003 року № 25/260 та ухвалами до них, а також з урахуванням ухвали Господарського суду м. Києва від 25.10.2006 року № 32/642-А.

Відповідач позовні вимоги не визнав, вважає податкові повідомлення від 28.02.2007р. № 4, 5, 6  обгрунтованими, податкові зобов’язання узгодженими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено.

Центральною регіональною митницею 26.02.2007 року була проведена камеральна (документальна) перевірка щодо митного оформлення водонагрівачів, що класифікуються за кодом УКТЗЕД , за період 2005-2006 р.р. підприємствами ПП «Тіора-ЄС»та ПП «Євроконтакт», про що був складений акт № 1, який затверджений начальником Центральної регіональної митниці 28.02.2007 року. На підставі зазначеного акту перевірки підприємству направлені податкові повідомлення за № 4 від 28.02.2007 року щодо податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт»за митним збором  по митному оформленню товарів та інших предметів (010), код 22100000, у сумі 1338,25 грн., у тому числі за основним платежем - 1274,52 грн., за штрафними санкціями - 63,73 грн., № 5 щодо податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт»за митом на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності (020), код 15010100, у сумі 53529,80 грн., у тому числі за основним платежем 50480,76 грн., чи штрафними санкціями 2549,04 грн., № 6 щодо податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт» за податком на додану вартість з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності (028), код 14010300, у сумі 144530,45 грн., у тому числі за основним платежем - 137648,05 грн., за штрафними санкціями - 6882,40 грн.

На зазначені податкові повідомлення ПП «Євроконтакт»подало до Центральної регіональної  митниці скарги від 19.03.2007 року № 32/03/07, № 33/03/07, № 34/03/07. Рішеннями Центральної регіональної митниці від 29.03.2007 року № 1-40/10-2218, № 1-40/10-2219, № 1-40/10-2220 про розгляд скарг податкові повідомлення Центральної регіональної митниці від 28.02.2007 року № 4, № 5, № 6 залишено без змін, а скарги без задоволення.

Після чого,  позивач  у відповідності до підп. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону України № 2181 і розділу 3 Порядку розгляду митними органами скарг платників податків на податкові зобов'язання, нараховані митними органами, затвердженим наказом Держмитслужби України від 08.02.2006 № 97 звернувся з повторними скаргами на податкові повідомлення від 28.02.2007 року  № 4, № 5, № 6 до вищого (центрального) органу контролюючого органу Державної митної служби України. Рішенням Держмитслужби України від 07.06.2007 року № 11/4-15/5698 про результати розгляду повторної скарги податкове повідомлення Центральної регіональної митниці від 28.02.2007  року № 4, № 5, № 6 залишено без змін.

З метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів позивач звернувся до суду  з вимогою про  скасування спірних податкових повідомлень, оскільки вважає, що  відповідачем  відповідальність застосована  необгрунтовано та протиправно.

Позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення  необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству України та обставинам справи з наступних підстав.

Відповідач у встановленому законодавством порядку не надав позивачу примірник акту перевірки, що позбавило  позивача  права   ознайомитись  зі змістом акту перевірки № 1 від 26.02.2007р. по суті  визначених в ньому порушень та надати свої зауваження та заперечення.

Також позивач  посилається на  порушення  Центральною регіональною митницею п. 4.2 ст. 4, п. 17.1 ст. 11 Закону України № 2181-ІІІ, зокрема, в акті перевірки № 1 від 26.02.2007 року  вказано, що Центральною регіональною митницею проводилась камеральна перевірка.

Відповідно до п.п. «в»п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону камеральною вважається перевірка яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податковю деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків. При цьому контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язанні платника податків у разі якщо контролюючий орган внаслідок проведення камсрально перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податкії податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податковою зобов'язання.

Як вбачається з Акту перевірки № 1 від 26.02.2007  року,  при перевірці використовувались не лише дані, зазначені у ватажних митних деклараціях, а й  інформація з бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України  та отримана від Митної адміністрації Угорської Республіки.

Таким чином, при проведенні перевірки Центральною регіональною митницею були залучені джерела інформації, не передбачені Законом.

Крім того, виявлені відповідачем  підстави для перерахунку суми податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт» не належать ні до арифметичних, ні до методологічних помилок.

Таким чином, в акті перевірки № 1 від 26.02.2007 року відповідачем протиправно  була перерахована сума податкового зобов’язання, оскільки необхідна сума митних платежів була сплачена під час митного оформлення товарів, після перевірки і погодження митницею задекларованого у ВМД розрахунку митних платежів. Цей висновок випливає з того, що згідно з чинним законодавством України митні органи є відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) митних платежів до бюджету. Це підтверджується, зокрема, підп. «б»п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість», ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Єдиний митний тариф», ст. 76 Митного кодексу України від 12.12.91 № 1970-ХІІ. п.п. 21, 24 розділу 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосування вантажної митної декларації.

Оскільки, відповідно до вказаних вище нормативно-правових актів сума податкового зобов'язання платника податків визначається митним органом в ході здійснення митних процедур і до закінчення оформлення ВМД, то до правовідносин між митним органом і платником податків у частині визначення розмірів і сплати митних платежів повинна застосовуватись норма пп. «г»п.п. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ.

Підпунктом 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ  встановлено, що якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми у порядку, встановленому цим Законом. Враховуючи той факт, що ПП «Євроконтакт» сплатило всі передбачені законодавством митні платежі, що підтверджується відповідними відмітками посадових осіб Центральної регіональної митниці на ВМД і платіжних документах, то податкові зобов'язання підприємства за цими ВМД вважаються погашеними і не підлягають перегляду.

Також, з наявних у податкових повідомленнях від 28.02.2007 року  4, 5, 6 даних можна зробити висновок, що Центральна регіональна митниця вважає, що ПП  «Євроконтакт»був порушений порядок визначення і декларування митної вартості товарів, яка береться за основу при розрахунку бази оподаткування. У зв'язку з цим необхідно зазначити, що питання митної вартості товарів, що імпортуються ПП «Євроконтакт»згідно із зовнішньоекономічним контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited», мають вирішуватись згідно з рішеннями Господарського суду м. Києва від 30.04.2003  року  № 21/505, від 19.05.2003 року № 25/260 та ухвалами до них, а також з урахуванням ухвали Господарського суду м. Києва від 25.10.2006 № 32/642-А.

Відповідно до зазначених судових рішень Господарським судом м. Києва на Північну регіональну митницю та її правонаступника Центральну регіональну митницю покладено зобов’язання здійснювати митне оформлення товарів, що імпортуються ПП «Євроконтакт»для вільного використання на території України згідно з зовнішньоекономічним контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002 року, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited», приймаючи митну

вартість товарів відповідно до додатку до зовнішньоекономічного контракту № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002 року та інвойсів компанії «Furnstile Technology Limited».

З огляду на викладені обставини, Центральна регіональна митниця не має права перераховувати і самостійно визначати суму податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт»шляхом збільшення митної вартості товарів, що імпортуються підприємством за контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002 року, до того часу, поки рішення Господарського суду м. Києва від 30.04.2003 року № 21/505, від 19.05.2003 року  № 25/260 та ухвали до них не будуть скасовані у судовому порядку.

Крім того, перевірка дотримання ПП «Євроконтакт» вимог Митного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2003 № 1375, що здійснювалась Центральною регіональною митницею (Північною регіональною митницею) в ході здійснення процедур митного контролю та митного оформлення товарів, порушень не виявляла.

Виходячи з цього, Центральна регіональна митниця не мала права на власний розсуд перераховувати базу оподаткування і встановлювати іншу суму податкового зобов'язання ПП «Євроконтакт», ніж була визначена при митному оформленні товарів з урахуванням зазначених вище рішень та ухвал Господарського суду м. Києва.

Зокрема, у акті перевірки № 1 від 26.02.2007 не вказані і, відповідно, не були враховані при формуванні висновків рішення та ухвали Господарського суду м. Києва по справах № 21/505, № 25/260 та ухвала Господарського суду м. Києва від 25.10.2006 № 32/642-А, якими на митницею покладено зобов'язання здійснювати митне оформлення товарів, що імпортуються ПП «Євроконтакт» для вільного використання на території України згідно з зовнішньоекономічним контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited»,  приймаючи митну вартість товарів відповідно до додатку до зовнішньоекономічного контракту № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited».

Крім того, відповідачем допущені арифметичні помилки при розрахунку  податкових зобов’язань, наведені  суми  фактично сплачених  митних платежів, податку на додану вартість  не відповідають  фактичним даним відповідних документів.

Зокрема, за рахунок зменшення суми дійсно сплаченого за ВМД ввізного мита, Центральною регіональною митницею у податковому повідомленні від 28.02.2007 № 5 на 9506,06 грн. завищено загальну суму податкового зобов'язання, з них на 9053,39 грн. завищено суму основного боргу і на 452,67 грн. завищено суму штрафних санкцій, а у податковому повідомленні від 28.02.2007 № 6 на 38493,76 грн. завищено загальну суму податкового зобов'язання, з них на 36660,73 грн. завищено суму основного боргу і на 3833,03 грн. завищено суму штрафних санкцій. Цей факт є безумовною підставою для зизнання недійсними податкових повідомлень від 28.02.2007 № 5, 6.

Пунктом 6.1 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. №2181-ІІІ встановлено, що у податковому повідомленні зазначаються підстава для нарахування податкового зобов’язання, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Позивач вважає, що митний збір, хоча і стягується митними органами при митному оформленні товарів та інших предметів згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.97 № 65 «Про ставки митних зборів», але не може самостійно розраховуватись і вимагатись до сплати митним органом за податковим повідомленням, оскільки цей збір відсутній у системі податків і зборів, встановлених ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», і не регулюється жодним податковим законом, чинним в Україні.

Однак, суд вважає, що позивач дійшов хибного висновку, оскільки відповідно до  ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» до загальнодержавних податків  і зборів віднесено мито, яке в розумінні ст. 6 Закону України «Про Єдиний митний тариф  в Україні» стягується митницею  і являє собою  податок на товари та інші предмети, які переміщуються  через митний кордон  України.

Щодо посилань позивача на порушення  порядку нарахування податкового зобов’язання, судом встановлено, що відповідачем  у податкових повідомленнях від 28.02.2007р. № № 4, 5, 6 не зазначено  норму  закону, яку порушено  позивачем, оскільки  наведені  в повідомленні ст.ст.  266-275 Митного кодексу України охоплюють  всі методи визначення митної вартості та порядок їх застосування, як при ввезенні товарів на митну територію України, так і при вивезенні.

Посилання в податкових повідомленнях від 28.02.2007р. № № 4, 5, 6  на порушення  постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2003р. № 1375 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України»неправомірне,  оскільки на  момент  їх винесення, вона втратила чинність, а з матеріалів справи не можливо встановити  період, в якому  допущено порушення та в чому воно полягає.

Крім того, спірні  податкові повідомлення  не містять   посилання на  законодавчі норми, на підставі яких нараховано   податкове зобов’язання та застосовано штрафні санкції.

Оскільки позивача протиправно було позбавлено права ознайомитись з актом   перевірки та  розрахунком  податкових зобов’язань, визначених у податкових повідомленнях від 28.02.2007р. № 2,  не  можливо встановити у відношенні яких вантажних митних декларацій і товарів здійснювався розрахунок, на підставі якого податкового закону, яка база оподаткування була прийнята за основу розрахунку, за якою ставкою розраховувалось податкове зобов’язання тощо, а також, у чому саме полягають порушення чинного законодавства України з боку позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України  правовий порядок  в Україні  грунтується на  засадах,  відповідно до яких ніхто не може  бути примушений  робити те,  що не  передбачено законодавством.

Органи державної влади і місцевого самоврядування  зобов'язані діяти  лише на підставі і в межах повноважень та  у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, нарахування  податкового зобов’язання та застосування штрафних санкцій податковими повідомленнями  від 28.02.2007р. № № 4, 5, 6 суд вважає безпідставним і необґрунтованим.

Як зазначає позивач, у спірний період, за який   мала проводитись перевірка, ним проводились імпортні  операції  згідно із зовнішньоекономічним контрактом № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited»,  і питання визначення митної вартості має вирішуватись згідно з   рішеннями Господарського суду м. Києва  від 30.04.2003 № 21/505, від 19.05.2003 № 25/260.

Таким чином, митна вартість, на основі якої позивач сплачував податки і збори при митному оформленні товарів не повинна відрізнятись від рівня цін на ці товари, вказані у додатку до зовнішньоекономічного контракту № FТ 36-11.10.02 від 11.10.2002, укладеним з фірмою «Furnstile Technology Limited», оскільки  вищезазначеними судовими рішеннями встановлені   обставини та  постановлені вказівки, які є обов’язковими для виконання відповідачем  при здійсненні митного оформлення  товарів для використання на території України, Прийняття рішень, які  суперечать обов’язковим  для виконання  відповідачем  рішенням Господарського суду м. Києва  від 30.04.2003 № 21/505, від 19.05.2003 № 25/260, є протиправним.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, представник відповідача не надав суду жодних доказів в спростування заявлених позовних вимог,  правомірність  нарахування податкових зобов’язань  та винесення спірного податкового повідомлення не довів.

Проаналізувавши  вищезазначені норми законодавства, дослідивши по суті матеріали  адміністративного позову та  надані сторонами докази, суд  вважає, що позовні вимоги  позивачем  обґрунтовані та доведені, відповідачем не спростовані, правомірність спірного повідомлення не доведена, тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 19, 124 Конституції України, статтями 71, 94, 158 –163, Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1.  Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати податкові повідомлення Центральної регіональної митниці № 4 від 28.02.2007року, № 5  від 28.02.2007року, № 6 від 28.02.2007року щодо податкового зобов’язання Приватного підприємства «Євроконтакт» зі сплати мита на товари, що ввозяться на територію України суб’єктами підприємницької діяльності.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Євроконтакт»(08292, Київська обл.,  м. Буча, вул. Будьоного, 2) 85  (вісімдесят п’ять) грн. судового збору.

Суддя                                                                                                 Кошик А. Ю.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.