ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.11.07 р.                                                                               Справа № 15/307

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівської ТЕС

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Вуглепродукт” м. Донецьк ()

про стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних в розмірі 6316,45 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Антохов Є.Ю. за довіреністю № 176-07 від 10.08.2007 р.

від відповідача: не з’явився

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівської ТЕС до товариства з обмеженою відповідальністю “Вуглепродукт” м. Донецьк про стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних в розмірі 6316,45 грн.

Ухвалою суду від 05.10.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду та порушено провадження у справі № 15/307, сторони були зобов’язані представити до суду документи та учинити певні дії.

Відповідач у порушення ухвал суду від 05.10.2007 р., 18.10.2007 р. відзив на позовну заяву та витребувані документи до суду не представив, у судові засідання 18.10.2007 р., 01.11.2007 р.  не з’явився.

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо  відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні позивачем було заявлено клопотання про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу. Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представника  позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем – відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівської ТЕС (постачальник) та відповідачем – товариством з обмеженою відповідальністю “Вуглепродукт” (замовник) був укладений договір № 1/3-1 від 01.03.05 р. (надалі – договір).

Дослідивши Договір, з якого виникли права та обов’язки сторін, суд дійшов до висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом, своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264 – 271 Господарського кодексу України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України, а майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

За приписом пункту 1 статті 11, пункту 2 статті 509 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України зобов’язання  виникають, зокрема, з договору.

Внаслідок підписання сторонами договору № 1/3-1 від 01.03.05 р. у позивача та відповідача виникли відповідні права та обов’язки.

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов’язується виготувати та поставити вироби із матеріалів та за кресленнями замовника, а замовник – прийняти та сплатити продукцію відповідно до умов, що передбачені у договорі та специфікаціях, які є невід’ємною його частиною.

Факт поставки позивачем - відкритим акціонерним товариством “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівської ТЕС (постачальник) товару на загальну суму 4968,00 грн. та його отримання відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю “Вуглепродукт” (покупець) підтверджується відповідними рахунками фактурами № 276 від 18.07.2005 р., № 307 від 28.07.2005 р., накладними № 159 від 18.07.2005 р., № 173 від 28.07.2005 р., які були підписані сторонами, а також дорученнями № 702417, № 814003 та  податковими накладними № 001-251 від 18.07.2005 р., № 001-275 від 28.07.2005 р., копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Згідно пункту 3.2 договору відповідач зобов’язаний розрахуватися за поставлену партію продукції грошовими коштами на розрахунковий рахунок постачальника у 10 денний термін після отримання продукції.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 того ж Кодексу зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Свої зобов’язання щодо повної та своєчасної оплати грошових коштів всупереч статті  526, ч. 2 статті 692 Цивільного кодексу України та умовам укладеного між сторонами договору відповідач не виконав.

У зв’язку з чим станом на дату подачі позовної заяви за відповідачем склалася заборгованість у сумі 4968,00 грн., яка до теперішнього часу не сплачена.

Враховуючи, що позов позивачем стосовно суми основного боргу обґрунтований, відповідає законодавству, фактичним обставинам справи та підтверджений відповідними доказами, вимоги  позивача про стягнення заборгованості у вказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Іншого розміру процентів умовами договору або законом для даних правовідносин сторін не встановлено.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення інфляції у сумі 1038,32 грн. та 3% річних у сумі  310,13  грн.  суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 22; 32-34; 36; 43; 49; 75; 82 - 85; 115; 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Вуглепродукт” (юридична адреса: 83050, м. Донецьк, вул. Університетська, 36а; ; розрахунковий рахунок 3383 в ЦМВ ПІБ м. Горлівка, МФО 334464) на користь відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі структурної одиниці Миронівської ТЕС (юридична адреса: 84601, м. Горлівка, пр. Леніна, 11; ; адреса структурної одиниці: 84791, м. Дебальцеве, смт. Миронівське, вул. Леніна, 43; ; розрахунковий рахунок 6342 в ПІБ м. Єнакієве, МФО 334215) суму 6316,45 грн. (а саме: суму основного боргу – 4968,00 грн., інфляцію – 1038,32 грн., 3% річних – 310,13 грн.), крім того витрати на сплату державного мита у розмірі 102 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

У судовому засіданні 01.11.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Богатир К.В.