СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 жовтня 2007 р.

Справа № А-10/160

Господарський суд Івано-Франківської області у складі
судді Шелест С.Б.

При секретарі судового засідання:
Бабінець У.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за  позовом:         Підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до відповідача:   Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську

76000, м.
Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20

про                        скасування податкового
повідомлення-рішення

За участю представників сторін:

від позивача:      ОСОБА_2- представник, (довіреність № 0136
від 01.02.06р.)

від  відповідача:
Ємчук А.В. - головний державний податковий інспектор,

(довіреність №
36550/10-039 від 23.07.07р.);

Сукач М.Д. -
головний державний податковий ревізор інспектор,

(довіреність № 45484/10-039 від
12.09.07р.);

в с т а н о в и в:

Підприємцем ОСОБА_1 заявлено
вимогу  про скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від 24.04.07р.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує та не погоджуючись з оспорюваним рішенням, згідно з яким позивачу
визначено податкове зобов»язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в
сумі 5978,08 грн., вказує на те, що таке зобов»язання визначено неправомірно, у
зв»язку з перевищенням у 2005 р. граничного
обсягу річної виручки від реалізації на суму  154999,25 грн. , яке мало місце  в 4 кварталі 2005р., тоді коли  позивач була зареєстрована платником єдиного
податку; за результатами господарської діяльності за звітний податковий період
сплатила такий податок за ставкою і порядку, визначеному Указом Президента
України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва».   Даним Указом
передбачено, що суб'єкт   малого   підприємництва,   який
сплачує  єдиний податок,  не  є  платником податку на   доходи
фізичних  осіб  (для
фізичних  осіб  - суб'єктів малого підприємництва),  в зв»язку з чим, зазначає позивач, та в силу
ст.5 цього ж Указу, до закінчення звітного періоду (кварталу), в якому виникло
перевищення, позивач на підставі свідоцтва залишається платником єдиного
податку.

Відповідач в судовому засіданні та у
відзиві проти позову заперечує, вказуючи на те, що податкове зобо»язання згідно
оспорюваного рішення, визначено у зв»язку з порушенням позивачем вимог ст.1
Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва», а саме: перевищенням обсягу
граничного розміру виручки  від
реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2005 рік на суму понад 500
тис. грн.;  сума перевищення, вважає
податковий орган, повинна оподатковуватись за загальними правилами, що
узгоджується зі ст.4 Указу, відповідно до якої спрощена  система
оподаткування,  обліку та звітності
для суб'єктів  малого  підприємництва  може
застосовуватися  поряд  з діючою системою оподаткування,  обліку та звітності,  передбаченою законодавством та відповідає
вимогам пп.9.12.2 п.9.12 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних
осіб» від 22 травня 2003 рок  N 889-IV .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши  доводи та заперечення представників
сторін, суд  встановив, що Державною
податковою інспекцією в м.Івано-Франківську
була проведена планова виїзна комплексна документальна перевірка
дотримання  вимог  законодавства про оподаткування суб»єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.04р. по 31.12.06р. ,
результати якої  оформлені  актом
від 12.04.07р. № 42/17-3.

На підставі акту перевірки,  Державною податковою інспекцією в
м.Івано-Франківську було прийняте податкове повідомлення-рішення № /0
від 24.04.07р.,  згідно з яким позивачу
визначено податкове зобов»язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності в
сумі 5978,08 грн.

Як вбачається з акту перевірки,
визначення даного податкового зобов»язання
мало місце у зв»язку з
перевищенням підприємцем  у 4
кварталі 2005р.  обсягу  встановленого ст.1 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва»граничного розміру річної виручки  від реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) на суму понад 500 тис. грн.

А саме, перевіркою встановлено, що
позивач з січня 2005 по грудень 2005р. отримала валових доходів в розмірі
654999,25 грн.,  внаслідок чого, за
результатами перевірки позивачу оподатковано суму перевищення в розмірі
129160,87 грн. без ПДВ (154999,25 грн. з ПДВ) за правилами ст.13 Декрету
Кабінету України  «Про прибутковий
податок з громадян».

Суд  погоджується з висновками
податкового органу, вважає оспорюване рішення ДПІ правомірним, а позов таким,
що не підлягає задоволенню,  виходячи з
наступного.

Так, відповідно до ст. 67 Контитуції
України, кожен зобов'язаний сплачувати податки
і  збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Усі громадяни щорічно
подають  до  податкових
інспекцій  за місцем проживання
декларації про свій майновий стан та
доходи  за минулий рік у порядку,
встановленому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 01.01.04р. по 31.12.05р. Позивач здійснювала  підприємницьку діяльність за спрощеною
системою оподаткування на підставі Свідоцтва про сплату єдиного податку №
562072 від 13.12.04р. Зі сплатою єдиного податку за ставкою  в розмірі 60 грн. на місяць, вид
діяльності:  організація торгівлі на ринку
«Східний», а з січня 2006р. перейшла на загальну систему оподаткування.

Відповідно до  статті
11  Закону України «Про державну
підтримку малого підприємництва»від 19 жовтня 2000 року N 2063-III,   застосування суб'єктами малого підприємництва
спрощеної системи  оподаткування,
обліку   та   звітності
здійснюється  в  порядку,
встановленому законодавством України.

Такий порядок  визначає
Указ  Президента України  від
03.07.98  N  727/98
"Про спрощену систему оподаткування,    обліку
та    звітності    суб'єктів
малого підприємництва" в
редакції  Указу Президента України
від 28.06.99 N 746/99 /надалі -Указ/.

Відповідно до  ч.1 ст. 1 Указу,  спрощена
система оподаткування,
обліку  та звітності
запроваджується для фізичних осіб,
які  здійснюють підприємницьку
діяльність без створення  юридичної  особи
і  у  трудових
відносинах  з  якими, включаючи членів  їх
сімей,  протягом  року
перебуває  не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції  (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до  постанови
Кабінету  Міністрів   України
від 16.03.2000  N 507 "Про
роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року N 727 "  у статті 1 зазначеного  Указу під словом "рік" розуміється
календарний рік, тобто з 1 січня по 31 грудня.

Таким чином, згідно  наведеної норми Указу,  критеріями малого підприємництва для
запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності  є
встановлені цією нормою межі середньооблікової чисельності
працюючих у суб'єкта підприємницької діяльності осіб та обсягу річної
виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

В силу положень Указу, для суб»єктів
малого підприємництва -фізичних осіб, що відповідають зазначеним критеріям,
оподаткування відбувається за спрощеною системою, тобто зі сплатою єдиного
податку, ставка якого встановлюється місцевими радами, замість цілого ряду
інших податків і зборів; сплачена
сума  єдиного  податку є остаточною і не включається до
перерахунку  загальних  податкових
зобов'язань  платника  податку, а доходи, отримані  від
здійснення підприємницької діяльності, що  обкладається
єдиним  податком,  не
включаються   до   складу сукупного   оподатковуваного доходу  за
підсумками  звітного року
такого  платника. (ст.ст.2, 6 Указу).
Разом з тим, такі положення  на думку
суду, не можуть застосовуватись до осіб, що не відповідають встановленим ст. 1
Указу критеріям.

Так, відповідно до ч.3 ст.11 Закону
України «Про державну підтримку малого підприємництва»від 19.10.00 року N
2063-III,  спрощена система  оподаткування,  бухгалтерського  обліку
та звітності  може  застосовуватися поряд з діючою загальною
системою оподаткування,  бухгалтерського
обліку та звітності,  передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва. Аналогічні положення
містяться в ст.4 Указу.

Відповідно до  Прикінцевих положень  Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»від 22.05.03р. N 889-IV /п.22.10 ст.22 Закону/, до  набрання чинності  спеціальним
законом  з  питань
оподаткування  фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності,
діє розділ IV Декрету
Кабінету  Міністрів  України
"Про  прибутковий податок з
громадян", який   застосовується
з урахуванням  положень  пункту 9.12 статті 9  Закону.

Відповідно до п.п.9.12.1. п.9.12.
Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22 травня 2003 року N
889-IV, оподаткування доходів,  отриманих
фізичною особою від продажу  нею товарів
(надання послуг,  виконання робіт) у
межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи,  а також фізичною  особою,
яка  сплачує  ринковий
збір,  здійснюється  за правилами,
встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням
норм цього пункту.

Відтак положення цього пункту,
зокрема,  п.п. 9.12.2. Закону
передбачають, що якщо  фізична   особа
-   суб'єкт   підприємницької діяльності або фізична
особа,  яка сплачує ринковий збір,  отримує інші доходи,  ніж визначені у підпункті 9.12.1  цього
пункту,  то такі доходи
оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для
платників  податку,  що
не  є  такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, за змістом наведених
норм, якщо підприємець від здійснення підприємницької діяльності, отримав інші
доходи, ніж  доходи, які можуть
обкладатися єдиним податком згідно з правилами, встановленими спеціальним
законодавством з питань спрощеної системи оподаткування /Указом від  03.07.98 р N
727/98/,  такий підприємець
повинен  сплатити з цих  доходів /тобто із суми перевищення понад 500
тис. грн./ податок з доходів фізичних осіб -СПД.

Такий висновок узгоджується з
наведеними вище  ч.3 ст.11 Закону України
«Про державну підтримку малого підприємництва»та ст.4 Указу,  відповідно до яких спрощена система  оподаткування,  бухгалтерського  обліку
та звітності  може  застосовуватися поряд з діючою загальною
системою оподаткування,  бухгалтерського
обліку та звітності,  передбаченою
законодавством.

Відповідно до 4.2.8. п.4.2. ст.4
Закону, до складу  загального   місячного
оподатковуваного   доходу, який
входить до складу річного оподаткованого доходу платника податків, включаються:
оподатковуваний  дохід  (прибуток),
не  включений  до розрахунку загальних оподатковуваних
доходів попередніх податкових періодів та самостійно  виявлений
у  звітному  періоді
платником податку або нарахований податковим органом згідно із законом.

Так як в спірному випадку, позивач
протягом звітного року перевищила граничний обсяг виручки від  здійснення підприємницької діяльності, що
дозволяє перебувати на спрощеній системі оподаткування,  податковим органом правомірно включено суму
перевищення до складу річного оподатковуваного доходу.

Згідно ст.13 розділу IV зазначеного
вище Декрету,  оподатковуваним
доходом  вважається  сукупний
чистий  доход, тобто  різниця
між  валовим  доходом
(виручки  у  грошовій
та натуральній  формі)  і
документально  підтвердженими   витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. До  складу  витрат,
безпосередньо  пов'язаних  з
одержанням доходів,  належать
витрати,  які  включаються
до  складу  валових витрат  виробництва
(обігу)  або  підлягають амортизації згідно з Законом
України   "Про   оподаткування    прибутку
підприємств".

На підставі наданих підприємцем
докуметів: книги обліку доходів і витрат, виписок банку, накладних, податкових
накладних, чеків та квитанцій перевіркою встановлено , що позивачем за період з
листопада 2005р. по грудень 2005р. понесені документально підтверджені витрати
в розмірі 83175,64 грн.  Таким чином,
висновок податкового органу про заниження чистого доходу, отриманого від
здійснення підприємницької діяльності за цей період в розмірі 45985,23
грн.   (129160,87 грн. -  83175,64 грн.) - обгрунтований, а визначення
податкового зобов»язання з  податку з
доходів фізичних осіб в сумі
5978,08 грн. - правомірне.

Як зазначалось вище, податковим
органом за результатами перевірки оподатковано виключно суму перевищення понад
граничний розмір виручки  від реалізації
продукції , а тому доводи позивача про те, що він сплатив єдиний податок за 4
квартал в сумі 60 грн.,  не звільняє його
від обов»язку сплатити податок з доходу, отриманого поза межами граничного
обсягу річної виручки, визначеного Указом.

За наведених обставин та норм
Закону суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, Законом України «Про державну підтримку малого підприємництва»від 19
жовтня 2000 року N 2063-III, Указом
Президента України  від  03.07.98
N  727/98  "Про спрощену систему
оподаткування,    обліку    та
звітності    суб'єктів    малого підприємництва" в  редакції
Указу Президента України від 28.06.99
N 746/99 ст.ст. 94, 158, 160, 186, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о
в и в  :

в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі; апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом  двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Шелест С.Б.

Постанова складена у повному обсязі
10.10.07р.

Внесено в діловодство

пом. судді
Кузишин У.Б.