ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.

№ 14/229-05-7989

Вищий
господарський суд  України у складі
колегії  суддів:

головуючого судді

Кривди Д.С. -(доповідача у
справі),

суддів:

Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на рішення

господарського суду Одеської
області від 11.10.2005

у справі

№14/229-05-7989 господарського
суду Одеської області

за позовом

Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м.Одеси

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості перед
бюджетом,

за участю представників сторін
від:

позивача:

не з'явились

відповідача:

не з'явились

ВСТАНОВИВ:

ДПІ Суворовському районі м.Одеси
звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості перед
бюджетом в сумі 1185,25грн.

Позовні вимоги інспекція
обґрунтовувала тим, що відповідач має заборгованість перед бюджетом, яка
підлягає до сплати у зв'язку з виявленими інспекцією порушеннями Закону України
“Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг”.

Рішенням Господарського суду
Одеської області від 11.10.2005 року (суддя Горячук Н.О.) стягнуто з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь держави
1185,25грн. заборгованості, 102грн. державного мита та на користь ДП “Судовий
інформаційний центр” 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Суд розглянув спір, керуючись
нормами Господарського процесуального кодексу України.

В касаційній скарзі відповідач
просить скасувати рішення господарського суду від 11.10.2005 року у справі
№14/229-05-7989 повністю та припинити провадження у справі.

Сторони не скористалися наданим
процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування
судами норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” завданнями органів державної
податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового
законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до
бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів),
а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі -податки, інші
платежі).

Згідно п. 11 частини першої ст. 10
Закону України “Про державну податкову службу в Україні” державні податкові
інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні
та об'єднані державні податкові інспекції виконують, зокрема, таку функцію:
подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про
визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках -коштів, одержаних без установлених законом
підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Враховуючи викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України зазначає, що у даному випадку при
зверненні з позовною заявою до господарського суду Одеської області ДПІ
Суворовському районі м.Одеси виступала не як суб'єкт господарювання, а як орган
виконавчої влади, який діє на підставі Закону України “Про державну податкову
службу в Україні”, виконуючи при цьому завдання та функції органів державної
податкової служби.

Відповідно до п. 1 частини першої
ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі -адміністративна
справа) -переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 4 частини першої ст. 17
КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Виходячи з наведених норм КАС
України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана
справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки
стороною (позивачем) у ній є орган виконавчої влади -ДПІ Суворовському районі
м.Одеси, який здійснює владні управлінські функції на основі Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” та який звернувся до суду у випадку,
встановленому вказаним законом.

Кодекс адміністративного
судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з
пунктом 6 та 7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до
початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у
справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні
та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим
Кодексом.

На порушення цих вимог суд першої
інстанції розглянув справу, керуючись положеннями Господарського процесуального
кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій
процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов'язків учасників процесу на
будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1
статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України
підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення
або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, оскаржене рішення у справі
підлягає скасуванню, господарське провадження у справі, як помилково порушене
на підставі Господарського процесуального кодексу України, підлягає припиненню
згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а справа -передачі до господарського суду
Одеської області на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 108, 1115, 1117, ст.1119-11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України,  -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Одеської області від 11.10.2005 року у справі №14/229-05-7989 скасувати,
господарське провадження припинити, а справу передати на розгляд господарському
суду Одеської області зі стадії прийняття позову.

Головуючий суддя
Д.Кривда

Судді
Г.Жаботина

А.Уліцький