СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

16 жовтня 2007 року
Справа № 2-14/11416-2005

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Антонової І.В.,

суддів                                                                      Котлярової О.Л.,

Лисенко В.А.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився, Український фінансово-промисловий концерн "УФПК",

відповідача: не з'явився, мале приватне підприємство фірма "Дакос",

розглянувши апеляційну скаргу Український фінансово-промисловий концерн "УФПК" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Курапова З.І.) від 09 серпня 2007 року у справі №2-14/11416-2005

за позовом           Українського фінансово-промислового концерну "УФПК" (вул. Празька, 5, оф. 422,Київ 4,02090)

до           малого приватного підприємства фірма "Дакос" (вул. Федотова, 25,Сімферополь,95017)

про стягнення 355113,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2005 року у справі № 2 2-14/11416-2005 позов Українського фінансово-промислового концерну „УФПК” до приватного підприємства „Фірма „Дакос” про стягнення заборгованості у сумі 355113, 32 грн. задоволений  частково.

Розірвано договір купівлі-продажу порошку від 08 грудня 2003 року.

Стягнуто з приватного підприємства „Фірма „Дакос” на користь позивача 290904,11 грн. заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 вересня 2005 року господарським судом Автономної Республіки Крим виданий наказ на примусове стягнення вказаних сум.

18 липня 2007 року Український фінансово-промисловий концерн „УФПК” звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із заявою про зміну способу виконання рішення у даній справі шляхом встановлення солідарного стягнення боргу з приватного підприємства „Фірма „Дакос”, товариства з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т” та суб’єкта підприємницької діяльності Качур Д.А..

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 09 серпня 2007 року по справі № 2-14/11416-2005 (суддя Курапова З.І.) у заяві Українському фінансово-промисловому концерну "УФПК" про зміну порядку та способу виконання рішення суду відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, Український фінансово-промисловий концерн "УФПК" звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати, заяву задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неповним з’ясуванням господарським судом Автономної Республіки Крим обставин, що мають значення для справи.

Так, Український фінансово-промисловий концерн „УФПК” стверджує, що в умовах, коли майно боржника, приватного підприємства „Фірма „Дакос”, реально ліквідовано, воно на підставі договору про співробітництво та взаємодопомогу від 15 травня 2003 року передалось товариству з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т” та суб’єкту підприємницької діяльності Качур Д.А., що є підставою для солідарного стягнення боргу з вказаних  осіб.

У судове засідання, призначене на 16 жовтня 2007 року, представники сторін не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, від  заявника надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 101 Господарського-процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, судова колегія вважає  можливим розглянути скаргу за відсутності нез’явившихся  представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 99 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Українського фінансово-промислового концерну „УФПК” виходячи з наступного.

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У відповідності до пункту 1.3 Роз’яснень президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/333 від 02-5/333 „Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України” під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Порядок  і спосіб виконання наказу суду зазначений у рішенні господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 вересня 2005 року у  даній справі і передбачає стягнення з боржника, приватного підприємства „Фірма „Дакос”, на користь Українського фінансово-промислового концерну „УФПК” 290904, 11 грн. заборгованості, 2909, 04 грн. держмита та 96, 66 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зміну способу виконання судового рішення у даній справі заявник просить забезпечити шляхом стягнення суми заборгованості солідарно з боржника –приватного підприємства „Фірма „Дакос”, товариства з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т” та суб’єкта підприємницької діяльності Качур Д.А. на підставі договору про співробітніцтво та взаємодопомогу від 15 березня 2003 року, укладеного між боржником та товариством з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т”, пунктом 1.3 якого передбачена можливість сторін за договором надавати один другому фінансову, технологічну або організаційну допомогу.

Разом з тим, зміна порядку та способу  виконання наказу господарського суду шляхом встановлення нових боржників і їх солідарної відповідальності ні Господарським процесуальним кодексом України, ні Законом України „Про виконавче провадження” не передбачена.

Відповідно до статті  541 Цивільного кодексу України солідарний обов’язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов’язання.

Вимоги позивача у справі № 2-14/11416-2005 засновані  на укладеному між Українським фінансово-промисловим концерном „УФПК” (покупець)  та приватним підприємством „Фірма „Дакос” (продавець) договорі від 08 грудня 2003 року купівлі-продажу порошку. Договір від 08 грудня 2003 року передбачає відповідальність тільки сторін за договором – продавця та покупця та не  містіть множинність сторін але умов про солідарну діяльність.

Договір від 15 травня 2003року про співробітництво та взаємодопомогу, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т” і приватним підприємством „Фірма „Дакос”, передбачає можливість,  а не обов’язок вказаних сторін договору надавати один одному фінансову, технологічну або організаційну допомогу,  у випадку необхідності здійснювати у відповідності з діючим законодавством взаємне кредитування та фінансування (пункт 2.1.2 договору). Будь-яких зобов’язань товариства з обмеженою відповідальністю „Дакос-Т” по погашенню боргів приватного підприємства „Фірми „Дакос” перед іншими особами або солідарну відповідальність договір від 15 травня 2003 року не містить.

Також відсутні докази наявності солідарної відповідальності суб’єкта підприємницької діяльності Качур Д.А. по зобов’язанню приватного підприємства „Фірми „Дакос” перед позивачем.

За даних обставин судова колегія дійшла висновку про те, що заходи для реалізації судового рішення, які заявник просить прийняти, не відповідають  вимогам чинного законодавства, що дає підстави для відмови Українському фінансово-промисловому концерну „УФПК” у задоволенні апеляційної скарги.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 101, пунктом 1 частини 1 статті 103, статтею 105, 106  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  Українського фінансово-промислового концерну „УФПК” залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 09 серпня 2007 року у справі № 2-14/11416-2005 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  І.В. Антонова

Судді                                                                                О.Л. Котлярова

В.А. Лисенко