ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.08.07                                                                                       Справа №7/114/04

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Мірошниченко М.В. судді  Мірошниченко М.В.    , Кричмаржевський В.А.  , Хуторной В.М.

при секретарі Соколові А.А.

за участю представників:                    позивача:          Чишок О.М., довіреність № б/н від 16.03.2007р.;

відповідача:      Кошличенко В.С., довіреність № 01/12-06 від

21.12.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Товариства з обмеженою відповідальністю “Алекс-Д”,

м. Вінниця

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 25.04.2007р.

у справі                           № 7/114/07

за позовом                      Товариства з обмеженою відповідальністю “Апекс-Д”,

м. Вінниця

до відповідача               Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-

виробниче об’єднання “Гарт”, м. Запоріжжя

про                                   стягнення коштів за непоставлений товар

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю “Алекс-Д”, м. Вінниця було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об’єднання “Гарт”, м. Запоріжжя про стягнення коштів за непоставлений товар в сумі 21.700,67 грн.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 25.04.2007р. у справі № 7/114/07 (суддя Кутіщева Н.С.) в задоволені позову відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі позивач вказує на те, що рішення місцевого суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а мотивувальна частина рішення не містить належного правового обґрунтування і доведених фактичних обставин, з огляду на які докази позивача не взяті до уваги. Вважає, що висновки суду щодо відсутності доказів невиконання п.2.2 договору є необґрунтованими, оскільки позивачем до матеріалів справи надано видаткову накладну № Г00000042 від 12.05.05р., що підтверджує здійснення сторонами дій направлених на виконання спірного договору. Також зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що відповідачем у відзиві на позовну заяву визнано виконання зобов’язання за договором, шляхом поставки товару, що підтверджується видатковою накладною № Г00000042 від 12.05.05р. Крім того, відповідач, у відзиві на позовну заяву просить задовольнити позов частково, що на думку позивача, є нічим іншим, як підтвердженням своїх зобов’язань за договором. Просить скасувати рішення господарського суду від 25.04.2007р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ “Алекс-Д” про стягнення 21700,67 грн. за непоставлений товар.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що позивач всупереч умовам спірного договору не звернувся до відповідача з пропозицією узгодити кількість та асортимент продукції що поставляється, чим порушив вимоги ст. 629 ЦК України, ст. 266 ГК України. Вважає, що позивач не правомірно посилається на ст. 670 ГК України, вимагаючи суд задовольнити позов про повернення коштів за непоставлений товар, оскільки суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що кількість та асортимент товару було не узгоджено. Також зазначає, що в платіжних документах та видаткових накладних відсутні будь-які посилання на спірний договір, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Крім того відповідач зазначає, що ТОВ НВО “Гарт” не заперечує існування заборгованості перед позивачем у зв’язку з частковою недопоставкою товару на суму 2 415 грн. 59 коп., за отриману передоплату, але не за договором. На підставі викладеного просить апеляційну скаргу ТОВ “Алекс-Д” залишити без задоволення, а рішення господарського суду від 25.04.2007р. без змін.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2292 від 07.08.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Хуторного В.М.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 17.03.2005р. між ТОВ “Алекс-Д” (покупець) та ТОВ НВО “Гарт” (продавець) було підписано договір купівлі-продажу № 17/03, відповідно до п.1 якого продавець зобов’язується продати і передати у власність покупця матеріали верхньої побудови путі-рельси  б/у, в асортименті, а покупець бере на себе зобов’язання прийняти і оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно п. 2.2 договору приймання-передача товару здійснюється у відповідності з необхідними інструкціями. Підтвердженням приймання-передачі товару є підпис уповноваженої особи покупця і його печатка на примірнику товарно-транспортної накладної, а також довіреність яка залишається у представника продавця.

Пунктом 3.1. договору сторони встановили, що загальна кількість товару що поставляється за договором визначається на підставі Специфікації і Додатків, підписаних обома сторонами.

Відповідно до п. 4.1, оплата товару покупцем здійснюється шляхом 100% передоплати на розрахунковий рахунок продавця.

Скаржник обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у відповідності з умовами договору позивач платіжними дорученнями  № 156 від 22.03.05р. та № 159 від 22.03.05р., перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кошти по передоплаті товару в сумі 100 000,00грн. Відповідач в свою чергу здійснив поставку товару лише на суму 78 299,33 грн. Як зазначив позивач, станом на 19.02.2007р. сума недопоставленого товару складає 21 700,67 грн., яку ТОВ “Алекс-Д” просить стягнути з відповідача. ТОВ НВО “Гарт” не визнає позов і вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати повернення суми передоплати, оскільки сторони не узгодили кількість та асортимент товару.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 179 УК України, майново-господарські зобов’язання, які виникають між суб’єктами господарювання і не господарюючими суб’єктами – юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов’язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст.180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як  обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський   договір  вважається  укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,  а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При  укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічні положення містяться в ст.638 ЦК України, якою передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, істотними умовами договору вважаються ті умови договору, які є необхідними і достатніми для укладення та виконання договору, тобто без досягнення сторонами згоди хоча б за однією з них договір вважається неукладеним. Також, істотними умовами вважаються ті умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинно бути досягнуто згоди.

Однією із істотних умов договору купівлі-продажу є предмет. Як свідчать матеріали справи, умовами  договору сторони погодили, що загальна кількість товару що поставляється за договором визначається на підставі Специфікації і Додатків, підписаних обома сторонами.

Отже, на виконання вказаного пункту договору сторони перед поставкою товару мали узгодити асортимент товару та його кількість.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази що стосуються узгодженості вказаних умов договору.

Отже відповідно до приписів ч.2 ст. 180 ГК України, відсутність факту досягнення згоди по всім істотним умовам договору тягне за собою неукладеність договору.

Неукладений договір не породжує правових наслідків, на які він спрямований.

Таким чином, у відповідача відсутнє зобов’язання повернути позивачу суму 21700,67грн. сплаченої попередньої оплати. За таких обставин посилання позивача на ст. 670 ЦК України у якості підстави позову є необґрунтованим.

Крім того посилання позивача на видаткову накладну  № Г00000042 від 12.05.05р., як на доказ виконання відповідачем п.2.2 договору, до уваги судом не приймається, оскільки вказаний документ свідчить про поставку ТОВ НВО “Гарт” товару на суму 78 299,33грн. за договором № Г-000010 від 17.03.05р. (тобто за іншим договором). Щодо відношення вказаної накладної до договору купівлі-продажу № 17/03, то вказаний документ не містить жодної вказівки.

За таких обставин у колегії суддів відсутні будь-які підстави для задоволення вимог позивача про стягнення коштів попередньої оплати  за непоставлений товар.

У відповідності зі ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, згідно вимог названої норми, не було доведено наявності підстав для стягнення коштів за договором купівлі-продажу № 17/03.

Таким чином, з огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариством з обмеженою відповідальністю “Алекс-Д”, м. Вінниця залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 25.04.2007р. у справі № 7/114/07– без змін.

Головуючий суддя Мірошниченко М.В.

судді  Мірошниченко М.В.

Кричмаржевський В.А.  Хуторной В.М.