ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2007 р.
№ 2-8/504-07

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Мачульського Г.М.,
Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
ТОВ “Ізокор”

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.05.2007

у справі
№ 2-8/504-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
ТОВ “Ізокор”

до
Алуштинської міської ради

третя особа
ЗАТ “Торговий дім “Массандра”

про
спонукання до виконання певних дій,

за участю представників сторін від:

позивача:   Володін Є.Р. –за довіреністю від 29.11.2006р.

відповідача: не з’явились

третьої особи: Пастирський Є.Ч. –за довіреністю від 01.09.2007р.

Згідно розпорядження В.о. голови судової палати з розгляду спорів, пов’язаних з державним регулюванням економічних відносин, від 25.09.2007р. Першикова Є.В. розгляд касаційної скарги здійснюється у складі колегії суддів: Кривда Д.С. (головуючий), Мачульський Г.М., Шаргало В.І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.03.2007р. (суддя Чумаченко С.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.05.2007р. (судді Гоголь Ю.М. –головуючий, Плут В.М., Горошко Н.П.), провадження у справі в частині зобов’язання Алуштинської міської ради АР Крим прийняти рішення про поновлення з ТОВ “Ізокор” строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,0071га, що розташована в м.Алушті по вул.Глазкрицького в районі кінотеатру “Прибій”, на умовах раніш укладеного договору оренди земельної ділянки на строк до 01.01.2011р., припинено; в задоволенні позовних вимог в частині зобов’язання Алуштинської міської ради АР Крим поновити з ТОВ “Ізокор” строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,0071га, що розташована в м.Алушті по вул.Глазкрицького в районі кінотеатру “Прибій”, на умовах раніш укладеного договору оренди земельної ділянки на строк до 01.01.2011р., відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення та постанову і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Третя особа у відзиві на касаційну скаргу просить в її задоволенні відмовити.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція виходить з встановлених у даній справі обставин.

Приписи ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об’єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення 16-ї сесії 24-го скликання Алуштинської міської ради №16/209 від 07.04.2004р. між ТОВ “Ізокор” (орендар) та Алуштинською міською радою (орендодавець), було укладено договір оренди земельної ділянки від 01.06.2004р., за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку, загальною площею 0,0071га для використання її в комерційних цілях, з метою розміщення торгівельного павільйону в м.Алушта по вул.Глазкрицького.

Пунктом 2.2 вказаного договору визначено, що земельна ділянка передана в оренду до 01.01.2006р.

Предметом позовних вимог позивач, зокрема, визначив: зобов’язати Алуштинську міську раду поновити з ТОВ “Ізокор” строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,0071га, що розташована в м.Алушті по вул.Глазкрицького в районі кінотеатру “Прибій”, на умовах раніш укладеного договору оренди земельної ділянки на строк до 01.01.2011р.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України “Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. В силу ч. 1 ст. 31 цього Закону  договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 33 вказаного Закону передбачає, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Тобто цією нормою не передбачений порядок автоматичного поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін, а лише визначено, що в цьому разі договір підлягає поновленню.

Разом з тим, відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в оренду та поновлення договору оренди земельної ділянки) вирішується на пленарному засіданні ради –сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Як вбачається з обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції, Алуштинською міською радою не приймалось рішення про поновлення договору оренди спірної земельної ділянки після 01.01.2006р. Навпаки, суди встановили, що листом №2.1-19-2593/2998 від 30.09.2005р. відповідач повідомив позивача  про відсутність наміру продовжувати раніш укладений між ними договір оренди земельної ділянки від 01.06.2004р.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення та поновлення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність відповідного рішення органу місцевого самоврядування, зобов’язання цього органу укласти або поновити договір оренди земельної ділянки за відсутності такого рішення є порушенням його виключного передбаченого Конституцією України права на здійснення права власності від імені українського народу та управління землями, яке підлягає захисту.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами передбаченими ст. 152 Земельного кодексу України з обов’язковим дотриманням норм чинного законодавства. Згідно вказаної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку, що передбачено п. 2 ст. 77 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

При цьому судами також встановлено, що спірна земельна ділянка передана в орендне користування ЗАТ “Торгівельний дім “Массандра” на підставі рішення Алуштинської міської ради від 27.08.2004 №18/79, яким вирішено передати ЗАТ “Торгівельний дім “Массандра” на строк з 01.01.2006 до 01.01.2014 земельну ділянку у м.Алушта по вул. Глазкрицького у районі кінотеатру “Прибій”.

Рішенням Алуштинської міської ради від 05.10.2005 за №25/114 вирішено укласти договір оренди земельної ділянки з ЗАТ “Торгівельний дім “Массандра”.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.02.2006 у справі № 2-27/15595-2005 ТОВ “Ізокор” у позові до Алуштинської міської ради АР Крим про визнання частково недійсним рішення Алуштинської міської ради АР Крим від 27.08.2004 року №18/79 (абзац 2 пункту 2 рішення) та повністю нечинним рішення Алуштинської міської ради Автономної Республіки Крим від 05.10.2005 року №25/114 та про зобов'язання Алуштинської міської ради Автономної Республіки Крим поновити дію договору оренди земельної ділянки з ТОВ “Ізокор” на умовах раніше укладеного договору оренди земельної ділянки на строк до 01 січня 2014 року відмовлено.

Отже, рішення Алуштинської міської ради від 27.08.2004 №18/79 та від 05.10.2005 №25/114 у встановленому законом порядку не визнані нечинними, тому є обов'язковими для виконання.

На момент звернення до суду із позовною заявою, спірна земельна ділянка вже була передана іншій особі на підставі прийнятого Алуштинською міською радою рішення та укладено договір оренди земельної ділянки.

Зважаючи на викладене, судова колегія погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо відсутності правових підстав для зобов’язання відповідача поновити дію спірного договору, а тому в цій частині правомірно відмовлено в задоволенні позову.

Також колегія погоджується з висновком суду щодо припинення на підставі п.1 ст.80 ГПК України провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов’язання Алуштинської міської ради АР Крим прийняти рішення про поновлення з ТОВ “Ізокор” строк дії договору оренди спірної земельної ділянки. Так, суди дійшли обґрунтованого та вмотивованого висновку, що спір в цій частині повинен вирішуватись в порядку адміністративного судочинства, оскільки Алуштинська міська рада в даному випадку виступає суб'єктом владних повноважень та здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції.

Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки їм була надана вичерпна оцінка судами попередніх інстанцій. Окрім того, вони фактично зводяться до оцінки доказів та переоцінки обставин справи, що не є компетенцією касаційної інстанції з огляду на вимоги ст.ст.111-5, 111-7 ГПК України.

За таких обставин, переглянута у справі постанова апеляційного господарського суду відповідає приписам  чинного  законодавства,  а  доводи касаційної скарги  визнаються  непереконливими.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-8, п.1 ч.1 ст. 111-9, ст. 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 16.05.2007р. у справі №2-8/504-2007 залишити без змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                          Г.Мачульський

В.Шаргало