ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 35/328
18.10.07 р.

За позовом   Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»

до                   Товариства з обмеженою відповідальністю „Блок”

про                 стягнення  21 859,38 грн.

Суддя  М.Є. Літвінова

Представники:

Від позивача: Калінчук В.В. - представ. за довір. №044/24-3588 від 11.06.07р.;

Від відповідача: Одінцова Н.М. - представ. за довір. №89  від 14.04.06р.

Рішення прийняте 18.10.2007р., на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв‘язку з оголошеними в судових засіданнях перервами з 18.09.2007р. по 24.09.2007р., з 24.09.2007р. по 18.10.2007р.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»до Товариства з обмеженою відповідальністю „Блок”  про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за оренду житлового приміщення в розмірі 20 717,42 грн., пеню у сумі 1 141,96 грн., всього 21 859,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2007р. порушено провадження у справі № 35/328, розгляд справи призначений на 28.08.2007 року.

В судовому засіданні 28.08.2007 р. представник відповідача надав суду клопотання про витребування копії позовної заяви та доданих до неї документів у позивача та відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися з вищезазначеними документами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вищевказане клопотання та просив суд задовольнити останнє.

Представник позивача проти вищевказаного клопотання не заперечував.

Суд задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представником позивача були надані суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі №35/328 від 30.07.2007р.

Представник відповідача надав суду клопотання про направлення поштової кореспонденції за фактичною адресою: м. Київ, вул. Боженко, 31, оф. 42.

Судом було задоволено клопотання представника відповідача про направлення поштової кореспонденції за фактичною адресою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2007р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 18.09.2007р.

В судовому засіданні представник позивача заявив усне клопотання про залучення до матеріалів справи копії документів.

Суд задовольнив вищевказане клопотання представника позивача про залучення до матеріалів справи копій документів.

В судовому засіданні представником відповідача було надано відзив на позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволення останнього.

В судовому засіданні 18.09.2007р., на підставі ст.. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 24.09.2007р.

Представник позивача надав суду копії документів для залучення до матеріалів справи та оригінали для огляду.

Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено, що  підпис наявний на додатковій угоді не належить відповідачеві.

Представник позивача заперечував проти вищевказаної заяви представника відповідача посилаючись на безпідставність та необґрунтованість останньої.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволення останнього.

Заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши матеріали справи суд оголосив про закінчення розгляду справи та оголосив перерву в судовому засіданні для прийняття рішення по справі та виготовлення його повного тексту.

В судовому засіданні 24.09.2007р., на підставі ст.. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 18.10.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін ,  Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01червня 2003 року  між Комунальним підприємством «Спец житлофонд” (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Блок” (надалі відповідач) було укладено Договір оренди житлового приміщення №2668 (надалі договір).

Відповідно до умов Договору (п.1.1) орендодавець надає, а орендар, на визначений у п. 3 термін приймає в орендне користування житлове приміщення з характеристикою викладеною у п.1.2., з оплатою, визначеною у п. 1.4.

Житлове приміщення: кімнат №23 у будинку №48-Б по вул. Антоновича.

Термін дії Договору з 01 червня 2003 року по 30 вересня 2003р. (п. 1.3. Договору).

Строк дії пролонгувався на підставі укладених сторонами Додаткових угод: №1 від 08.06.2004р. (з 01.01.2004р. по 01.07.2004р.), №3 від 04.08.2004р. (з 01.07.2004р. по 31.12.2004р), №5 від 21.12.2004р. (з 01.01.2005р. по 01.07.2005р.)

Додатковими угодами №2 від 01.07.2004р., №4 від 27.11.2004р., №6 від 25.10.2006р., сторонами було збільшено розмір орендної плати.

Відповідно до п. 2.2.4. Договору, орендар зобов’язаний не пізніше останнього для поточного місяця вносити плату за оренду.

За твердженням позивача відповідач всупереч договірним зобов’язанням систематично не вносив плату за оренду житлового приміщення.

Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача по орендним платежам в розмірі 20 717 грн. 42 коп. за період з жовтня 2006 року по травень 2007р.

Відповідно до п. 2.2.3. Договору, за несвоєчасне внесення орендних платежів орендар сплачує  орендодавцю пеню із розрахунку 1% від несплаченої суми за кожний прострочений день.

Проте, відповідно до ст.. 3 Закону України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі наведеного позивачем було здійснено нарахування пені в розмірі 1141 грн. 96 коп. (розрахунок в матеріалах справи).

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Оскільки строк дії Договору закінчився 01.07.2005 року і відповідної заяви від сторін не надходило, позивач вважає, що даний Договір є пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені Договором.

Крім того, за твердженням позивача, відповідач звільнив приміщення 01.06.2007 року не повідомивши про це позивача та не здавши вказане приміщення по акту прийому –передачі, про що комісією позивача було складено акт про звільнення житлового приміщення (копія акта в матеріалах справи).

Відповідач проти позову заперечував у відзиві на позов посилався на наступне.

Позивачем було відмовлено відповідачу у продовженні дії Договору, строк якого сплив 01.07.2005р., згідно Додаткової угоди №5 від 21.12.2004 року. Розмір орендної плати згідно додаткової угоди №4 від 27.11.2004 року складав 1728 гривень на місяць.

Щодо додаткової угоди №6 від 26.10.2006р., якою було збільшено розмір орендної плати до 2967 гривень, то відповідач зауважив, що останнім дана Додаткова угода не узгоджувалась та не підписувалась.

Копія Додаткової угоди № 6, що надана позивачем до матеріалів справи, на думку відповідача є підробкою, оскільки підпис та печатка наявні на вказаній Додатковій угоді за твердженням відповідача не ставились.

Серед іншого, відповідач зазначив, що останній платіж за оренду вищевказаного приміщення був проведений 11 жовтня 2006 року згідно рахунку –фактури №АР-0008312 від 02 жовтня 2006 року в сумі 3456,00 грн. (платіжне доручення №284 від 11.10.2006 року), що становить –1728,00 грн. за вересень 2006 року, та 1728,00 грн. за жовтень 2006 року.

В листопаді 2006 року відповідач орендоване приміщення звільнив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача  не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Спірне приміщення є комунальним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися  відповідно до Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно –правовими актами (ч.1 ст.2, ст.3 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна„ термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Посилання позивача на те, що спірний Договір було пролонговано на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4.1. Договору, останній може бути продовжений за згодою Головного управління житлового забезпечення КМДА, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення терміну дії договору від орендаря надійшло письмове звернення з проханням пролонгації договору.

Таким чином при укладанні спірного договору сторони погодили особливі умови його дії, зміни та продовження.

Як вбачається з матеріалів справи термін дії Договору закінчився 01 липня 2005 року, відповідно до Додаткової угоди №5 від 21.12.2004р.

Доказів того, що сторонами була укладена відповідна Додаткова щодо продовження терміну дії Договору оренди, позивачем не було надано.

Відповідачем було надано копію платіжного доручення №284 від 11.10.2006 року на загальну суму 3456,00 грн.

За твердженням відповідача, останні не користується орендованим приміщенням з листопада 2006 року.

Проте, позивач вказує, що відповідач звільнив орендоване приміщення 01.06.2007 року, що підтверджується актом про звільнення жилого приміщення від 01.06.2007р.

Слід зазначити, що наданий позивачем акт не може бути прийнятий в якості належного доказу, оскільки складений в односторонньому порядку, без участі представників відповідача, та третіх осіб.

Крім того, позивачем на підтвердження факту користування відповідачем орендованим приміщенням до 01.06.2007р., було надано акт прийому –передачі житлового приміщення від 01.06.2007р.

Суд не може прийняти вищевказаний акт в якості належного доказу, оскільки з останнього не вбачається,  що відповідачем була здійснена фактична передача орендованого приміщення, також зазначений акт не містить вказівки, яка саме посадова особа відповідача здійснювала передачу вказаного приміщення.

Серед іншого, слід зазначити, що матеріали справи містять другий екземпляр акту прийому –передачі житлового приміщення, проте на останньому зазначена дата –16.05.2007р., а також  відсутня вказівка які саме посадові особи позивача та відповідача підписали вказаний акт, та відсутня печатка підприємства позивача.

З наведеного випливає суперечливість обґрунтувань, щодо фактичних обставин наведених позивачем, оскільки в акті про звільнення житлового приміщення від 01.06.2007р. позивач фіксує про звільнення вказаного приміщення без передачі останнього по акту з боку відповідача, після чого надає суду акт  прийму –передачі житлового приміщення від 01.06.2007р., який в свою чергу не відповідаю другому екземплярові акту.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та  необґрунтованість вимог позивача, про стягнення з відповідача суми боргу по орендним платежам за період з жовтня 2006 року по травень 2007р. в сумі 20 717, 42 грн., а також нарахованої позивачем пені в розмірі 1141 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не були надані суду належні докази на підтвердження викладеного в позові.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу по орендній платі в розмірі 20 717,42 грн.  та пені в розмірі 1141 грн. 96 коп., є необґрунтованими, документально не підтвердженими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по оплаті державного мита, інформаційно-технічного забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України  покладаються  на   позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 17  Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 626, 759 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                           М.Є. Літвінова