донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

22.10.2007 р.                                                                           справа №40/229

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за участю представників сторін:

від позивача:
Овсяннікова Є.Д., довіреність № 257 від 27.09.2007року

від відповідача:
Гуляєв О.О., довіреність №55/15 від 19.10.2007року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" м.Дніпропетровськ

на рішення
господарського суду

Донецької області

від
13.08.2007 року

по справі
№40/229

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" м.Дніпропетровськ

до
Закритого акціонерного товариства "Бетон Нова" смт.Миронівський

про
стягнення штрафу у розмірі 82 787 грн. 71коп

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Бетон -Нова” смт. Миронівський Донецької області про стягнення штрафу за недопоставку продукції в сумі 82787грн.71коп. /арк. справи 2-4, том1/.

Закрите акціонерне товариство “Бетон-Нова” смт. Миронівський Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з зустрічним позовом до Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  про розірвання договору поставки №474 від 20.04.2006року на суму 1 083806грн.40коп. /арк. справи 41-43, том1/.

У відповідності з ст. 22 Господарського процесуального кодексу України Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  заявою №7346 від 07.11.2006року уточнив підстави стягнення штрафу. /арк. справи 77-79, том1/.

Рішенням від 23.11.2006року господарський суд Донецької області /суддя Підченко Ю.О./ відмовив у задоволенні первісного і зустрічного позовів. / арк. справи 95-97, том1/.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду  від 07.02.2007року апеляційну  скаргу Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  залишено без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 23.11.2006року у справі №40/229 залишено без змін. /арк. справи 128-130, том1/.

Постановою від 12.04.2007року Вищий господарський суд України рішення господарського суду Донецької області від 23.11.06 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.07 року у справі № 40/229 в частині відмови у стягненні 82787,71 грн. штрафу скасував, справу в цій частині направив на новий розгляд до господарського суду Донецької області. В частині відмови у зустрічному позові рішення господарського суду Донецької області від 23.11.06 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.02.07 у справі № 40/229 залишив без змін./ арк. справи 147-151, том1/.

Рішенням від 13.08.2007року господарський суд Донецької області /суддя Приходько І.В./ відмовив в  задоволені  позовних  вимог  Відкритого  акціонерного  товариства  “Енергопостачальна  компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ,  заявлених  до    Закритого  акціонерного  товариства  “Бетон—Нова” смт. Миронівський Донецької області,  про стягнення   штрафу  у  розмірі  82 787,71  грн. за  порушення  зобов’язань   по  договору  № 474/06  від  20.04.2006 р./ арк. справи 28-29, том 2/.

Рішення мотивоване тим, що між сторонами у справі був  укладений  договір   поставки  № 474/06  від  20.04.2006 року, за умовами  вказаного  договору  постачальник  зобов’язувався   передати  у  власність  покупця  стойки СВ 10,5 –5,0;  СВ 9,5 –2,0 ,  а  покупець прийняти  та  сплатити (пункт 1.1.), відповідно до пункту 3.1.; поставка  продукції  здійснюється  постачальником  на  умовах DDP   правил ІНКОТЕРМС-2000 на склад покупця, оплата по  договору  здійснюється   покупцем по факту поставки  кожної  партії  продукції  протягом 60 банківських днів на  рахунок постачальника; відповідно  до  наданого  рахунку, як вбачається  з пункту 7.1.  договору,   за  несвоєчасну  поставку  або   недопоставку  продукції  сторони  передбачили  штраф  у  розмір 8 %  від  вартості непоставленого  або  недопоставленої  продукції, термін  дії  договору  сторони  встановили  з  моменту  підписання  обома  сторонами  і  до 1 листопада  2006 року. Позивач  вважає,  що  різниця  між  загальною  сумую  договору  (п.2.2.)  та  поставкою  товару  на  суму   48 960  грн.  і  є  вартістю    недопоставленої  продукції,  на  яку  позивач  нараховує  штрафні  санкції. Але  як  убачається  з  пункту 2.1.  договору  № 474/06  від  20.04.2006 р.    сторони  домовились,  що  ціна   на  поставлену   продукцію  встановлюється  наступним  чином: стойки СВ 10,5 -5,0 в кількості 836 шт. за  ціною 420  грн. за одиницю у  тому  числі  НДС 20 %,  з  урахуванням  транспортних  витрат  та  упаковки;  стойки СВ 9,5 –2,0 в кількості  2 993 шт. за  ціною 244,80  грн. за одиницю у тому  числі НДС 20 %, а  також з урахуванням  транспортних  витрат  та упаковки. Як  визначено  постановою  Кабінету  Міністрів  України  № 1531  від 11.10.2002 р. ,  ціна –це  сума грошей,  за  якою  пропонується  або  фактично  здійснюється  перехід  прав  на  об’єкт   оцінки  від  продавця  до  покупця.Ціна –це  грошове  відображення  вартості  товару (послуги) за  його  кількістю  одиницю (держкомстат, Наказ  № 519  від 14.11.2006 р.,  № 1531  від 01.10.2002 р.Як  визначили  сторони  у  пункті 2.1.  ціна  товару  складалась  з  вартості   продукції (стойки  СВ 10,5-5,0 та СВ 9,5-2,0) , НДС,  транспортних  витрат  та  упаковки. Таким  чином,  суд  прийшов  до  висновку,  що  визначаючи  відповідальність  у  пункті 7.1.  сторони  мали  на  увазі    штраф  у  розмірі 8 % від  вартості недопоставленої  продукції,  а  саме  стойок   СВ 10,5 –5,0  та СВ 9,5-2,0.Представник позивача,  а  також  і  відповідач  не  надали  до суду   інформації   щодо  вартості продукції  стойок  без  урахування  НДС,  транспортних  витрат  та  упаковки,  що  унеможливлює  самостійного  розрахунку  суду.

Відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  в апеляційній скарзі просить  скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2007року у справі №40/229 та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги посилаючись на порушення судом норм процесуального права. /арк. справи 40-42, том2/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні рішення господарським судом Донецької області порушені приписи п.3 ч.1 ст 84 господарського процесуального кодексу України, оскільки судом у мотивувальній частині рішення не вказані  положення законодавства, а саме: норми матеріального права, якими керувався суд, виносячи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог; обґрунтовуючи відмову у задоволенні позовних вимог суд посилався на визначення, які містяться у словниках, що взагалі не передбачено нормами Господарського процесуального кодексу України;  судом порушені вимоги ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд не вказав у рішенні дату його підписання, хоча у судовому засіданні 13.08.2007року була оголошена тільки вступна та резолютивна частина рішення.

Представник Закритого  акціонерного  товариства  “Бетон—Нова” смт. Миронівський Донецької області вважає рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2007року у справі 3340/229 законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки судом першої інстанції при винесені рішення не було здійснено будь - яких порушень процесуального права.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України „Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України  на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов договору поставки №474/06 від 20.04.2006року, укладеного між Закритим акціонерним товариством „Бетон-Нова” (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна організація „Дніпрообленерго” (покупець), постачальник зобов'язався передати у власність покупця продукцію (стойки СВ-10,5-5,0 та СВ 9,5-2,0), а останній зобов'язався прийняти та оплатити постачальнику продукцію на умовах договору / арк. справи 10, том1/.

Загальна сума договору складає 1083806грн.40коп. /пункт 2.2/.

У відповідності до п.3.3 договору покупцем (позивач у справі) 12.05.2006року було направлено на адресу постачальника (відповідач) підтвердження про готовність прийняти продукцію згідно графіку черговості. / арк. справи 14, том1/

Однак, у строк, встановлений договором, відповідач поставив позивачеві продукцію лише на суму 48960 грн. 00 коп., що підтверджується накладною № 550 від 19.05.2006року./ арк. справи 17, том1/.

Відповідно до п. 7.1 укладеного між сторонами договору у випадку несвоєчасної поставки або недопоставки продукції відповідач повинен сплатити позивачеві штраф у розмірі 8% від вартості непоставленої або недопоставленої продукції.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, продукцію поставив на загальну суму 48960 грн. 00 коп., внаслідок чого позивач намагається стягнути з відповідача штраф в сумі 82787 грн. 71 коп.

Виходячи з ч.1 ст. 189 Господарського кодексу України ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості  продукції  (робіт,  послуг),  яку  реалізують   суб'єкти господарювання.

Основу ціни як економічної категорії становить вартість товару, величина якої визначається суспільно необхідними затратами праці. Разом з тим, ціна є вираженням узгодженого продавцем і покупцем грошового або іншого майнового еквівалента, який покупець згоден заплатити за переданий йому товар  /роботи, послуги/.

У відповідності з приписами ст. 180 Господарського кодексу України господарський   договір  вважається  укладеним,  якщо  між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто  згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного  виду,  а  також  умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При  укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частина 2 ст.189 Господарського кодексу України визначає ціну як істотну  умову господарського договору .

Отже, якщо сторони  у належній формі не досягли згоди щодо ціни договору, останній не вважається укладеним.

Пунктом  2.1 договору поставки №474/06 від 20.04.2006року ціна продукції, що поставляється за даним договором визначена: стойки СВ10,5-5,0 у кількості 836шт.за ціною 420грн.00коп за од., у тому числі ПДВ 20%, а також з урахуванням транспортних витрат та упаковки; стойки СВ 9,5-2,0 у кількості 2993 шт. за ціною 244грн.80коп. за од.,  у тому числі ПДВ 20%, а також з урахуванням  транспортних витрат та  упаковки та залишається незмінною на весь строк дії договору.

Тобто, у даному випадку сторони передбачили ціну  за одиницю товару з урахуванням транспортних витрат та упаковки, тоді як вартість одиниці продукції сторонами не визначена.

Оскільки сторони приступили до виконання умов договору –здійснена часткова поставка продукції, оплата поставленої продукції, судова колегія, вважає, що даний договір  між сторонами є укладеним.

Виходячи з того, що  п. 7.1 укладеного між сторонами договору передбачає, що у випадку несвоєчасної поставки або недопоставки продукції відповідач повинен сплатити позивачеві штраф у розмірі 8% від вартості непоставленої або недопоставленої продукції, а вартість одиниці продукції , що є основою ціни, без врахування транспортних витрат та упаковки, сторонами в договорі не узгоджена, матеріалами справи не  підтверджується  вартість одиниці продукції за договором, висновок господарського суду Донецької області відносно відмови у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Відносно посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст.  85 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 03.09.2007року у справі №40/229 господарський суд Донецької області на підставі ст. 89 Господарського процесуального кодексу України виправив описку у резолютивній частині рішення від 13.08.2007року у справі №40/229, доповнив резолютивну частину рішення словами: “ В судовому засіданні за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення. повний текст рішення підписано 13.08.2007року”, даний документ направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією 10.09.2007року. /арк. справи 36, том2/.

Доводи скаржника судовою колегією не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для  скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 53, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд-

П О С Т А Н О В И В:

Відновити строк на подання апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.08.2007року у справі №40/229 залишити без змін, апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” м.Дніпропетровськ  - без задоволення.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС