Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2007 р.                                                           Справа № 07/34-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Демченко В.О. , Шевель О.В.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився,

відповідача –не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну відповідача (вхідний № 2757Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 09 серпня 2007 року по справі № 07/34-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра», смт. Білий Колодязь, Вовчанського району, Харківської області

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Слобожанщина», с. Лозовенька, Балаклійського району, Харківської області

про  стягнення 188557,27 грн.

встановила:

Позивач, ТОВ «Деметра» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, ТОВ «АПК Слобожанщина», 188557,27 грн., в тому числі, 108047,03 грн. основного боргу по оплаті послуг, 54023,52 грн. штрафу, 13988,96 грн. пені, 2557,44 грн. - 3% річних, 9940, 32 грн. інфляційних нарахувань та покласти на відповідача судові витрати. До прийняття рішення по справі позивач уточнив позовні вимоги зменшивши заявлену до стягнення суму пені та просив стягнути з відповідача 7648,64 грн. пені за 152 дні (з 11.09.2006 р. по 11.02.2007 р.).

Рішенням господарського суду Харківської області від 09 серпня 2007 року по справі № 07/34-07 (суддя Інте Т.В.) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Слобожанщина» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» 108047,03 грн. основного боргу по оплаті послуг, 54023,52 грн. штрафу, 7648,64 грн. пені, 2557,44 грн. - 3% річних, 9940,32 грн. інфляційних нарахувань, 1822,17 грн. держмита та 114,03 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 6340,32 грн. пені припинено відповідно до п.4 ст. 80 ГПК України.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК Слобожанщина», з даним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 09 серпня 2007 року по справі № 07/34-07 повністю та припинити провадження по справі. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з’ясуванні обставин справи, та не відповідає фактичним обставинам. Свої вимоги відповідач обгрунтовує тим, що сторони в договорі передбачили досудове врегулювання спору, однак, такий порядок позивачем не був дотриманий, на адресу відповідача не надходило ніякої кореспонденції щодо врегулювання спору. Також, як зазначає відповідач, господарським судом при вирішенні спору не прийнято до уваги той факт, що між сторонами по справі було досягнуто домовленості про відстрочку платежів на більший строк, ніж передбачено договором.

Позивач, ТОВ «Деметра», проти апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду Харківської області вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Свої заперечення позивач обгрунтовує тим, що суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в досудовому порядку. Отже посилання відповідача на обов’язковий характер досудового врегулювання господарського спору, як на необхідну передумову для звернення з позовом до господарського суду, на думку позивача, є необгрунтованим. Щодо посилання відповідача на існування домовленості про відстрочку платежів, позивач щодо такої домовленості заперечує, та вказує, що такі твердження відповідача документально не підтверджені. Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить вирішити питання про забезпечення позову та накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача, оскільки подане ним клопотання господарським судом не було розглянуто.

Представники позивача та відповідача в судове засідання  апеляційного господарського суду не з’явились, хоча про час та місце засідання суду були повідомлені належним чином (ухвала про прийняття апеляційної скарги до провадження отримана останніми 04 вересня 2007 року та 31 серпня 2007 року відповідно, про що свідчать залучені до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення), причину неяки у судове засідання не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Враховуючи те, що явка сторін у судове засідання апеляційним господарським судом не була визнана обов’язковою, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін, які належним чином повідомлені про час та місце засідання суду.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

19 травня 2006 року між позивачем, ТОВ «АПК Слобожанщина» та фізичною особою - приватним підприємцем Тригуб Олександром Васильовичем укладений договір № 19/05 про надання послуг обробки засобами захисту рослин посівів сільськогосподарських культур.

Відповідно до умов договору та додаткової угоди до нього від 22 травня 2006 року, позивач зобов’язався надати послуги з обробки засобами захисту рослин посівів сільськогосподарських культур на полях відповідача, а відповідач зобов’язався прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах  розділу 4 договору, а саме, з відстрочкою повної оплати прийнятих за актами приймання-передачі послуг до 01 вересня 2006 року.

Матеріали справи свідчать про те, що виконавцем належним чином виконані взяті на себе зобов’язання за договором, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі наданих послуг від 22.05.06 р. на суму 52477,20 грн., від 31.05.06 р. на суму 36449,60 грн. та від 12.06.06 р. на суму 19120,23 грн. Всього надано було послуг на загальну суму 108047,03 грн. При цьому, як вбачається із матеріалів справи та письмових пояснень сторін, що залучені до справи,  будь-яких претензій з боку замовника щодо якості чи  кількості виконаних робіт заявлено не було. Укладений між сторонами договір станом на дату розгляду справи не був визнаний недійсним у встановленому порядку, щодо укладення договору та його дійсності відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції також не заявлялося жодних претензій.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, станом на 01 вересня 2006 року (встановлена договором остаточна дата здійснення розрахунку) відповідачем не було здійснено оплату отриманих послуг, у зв‘язку з чим у останнього на вказану дату виникла заборгованість перед ПП Тригуб О.В.  у розмірі 108047,03 грн.

На підставі ст. 512 ЦК України 01 грудня 2006 року між виконавцем (ПП Тригуб О.В.) та ТОВ «Деметра» укладений договір відступлення права вимоги (цесії), згідно умов якого замовник відступив, а позивач набув право вимоги, належне виконавцеві та став новим кредитором за договором № 19/05-06 від 19.05.2006 р., додатковою угодою до нього від 22.05.2006 р. та актів прийому передачі виконаних робіт на загальну суму 108047,03 грн.

Відповідно до п. 3 договору цесії, в момент підписання цього договору копії всіх документів та документована інформація, яка є важливою для здійснення права вимоги, передається цесіонарію. П. 5 названого договору передбачено, що до цесіонарія (позивача по справі) переходять усі права, які забезпечують виконання обов‘язків боржника.

На виконання вимог ст.7 договору цесії та ст.ст. 512-519 ЦК України, виконавець направив відповідачу письмове повідомлення від 28 грудня 2006 року про відступлення права вимоги позивачу, яке відповідач отримав 03 січня 2007 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення замовленого листа. При цьому, у повідомленні виконавчем були зазначені підстави, згідно з якими позивачу передано право вимоги та додано копію договору про відступлення права вимоги.

Таким чином, з 03 січня 2007 року у позивача виникло право вимагати у відповідача виконання останнім зобов‘язань по договору від 19.05.2006 року, а у боржника виник обов‘язок щодо виконання таких зобов‘язань саме позивачу по справі, оскільки боржнику (відповідачеві) надані докази переходу до нового кредитора всіх прав у зобов‘язанні.

Враховуючи, що боржник, який повідомлений належним чином про відступлення права вимоги новому боржнику не сплатив останньому заборгованість по договору від 19.05.2006 р., позивач вимушений був звернутися з позовом до суду.

При цьому, у відповідності до п. 5.4 та 5.5 договору про надання послуг та п. 5 договору цесії позивачем нараховано до стягнення 7648,64 грн. пені за прострочення платежу із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості за кожен день прострочення (за 152 дні – з 11.09.2006 р. по 11.02.2007 р.) та 54023,52 грн. штрафу за прострочення платежу більш ніж 30 днів від передбаченої договором дати повного розрахунку - 01.09.06 р.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок пені та штрафу здійснений позивачем вірно, у відповідності з умовами договору та приписасми чинного законодавства. Заперечень відповідача щодо правильності здійснення розрахунків (в тому числі і щодо застосування строків позовної давності) до матеріалів справи не надано. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач до прийняття рішення по справі зменшив заявлену до стягнення суму пені на 6340,32 грн., у зв‘язку з чим провадження по справі у цій частині було припинено місцевим господарським судом.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу наявності між сторонами домовленостей щодо відстрочки платежів, та, враховуючи заперечення позивача з приводу наявності такої домовленості, вважає твердження відповідача безпідставними.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов’язань, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3 % річних від простроченої суми.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням приписів названої статті місцевим господарським судом правормірно задоволені вимоги позивача в частині стягнення 9940,32 грн. інфляційних втрат та 2557,44 грн. 3% річних.

Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача права на звернення до суду у зв‘язку з недотриманням досудового порядку врегулювання спору, колегія суддів зазначає, що такі твердження відповідача не узгоджуються з приписаси Констикуції України, ст. 55 якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Також, рішенням Конституційного Суду України у справах про досудове врегулювання спорів від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 скасовані обмеження на звернення до суду з позовами.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача у зв’язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю і відсутністю фактів, які б підтверджували наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення. Твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, зроблені при довільному трактуванні норм діючого законодавства і дійсних обставин справи,  на їх підтвердження не надано відповідно до ст. 33, 36 ГПК України  доказів з посиланням на конкретні норми матеріального та процесуального права які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 99,101,102, п.1 ст. 103, 105 ГПК України,

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 09 серпня 2007 року по справі № 07/34-07 залишити без змін, а апеляційну відповідача  залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                    Афанасьєв В.В.

Судді                                                                    Демченко В.О.

Шевель О.В.