ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.06.07
Справа  № 4/2493-27/336

Львівський
апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді
Краєвської
М.В.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

розглянувши
апеляційну скаргу ВАТ
“Львівський хлібозавод № 1” № 117 від 01.02.2007р.

на
рішення Господарського
суду Львівської області від 22.01.2007 р.

у
справі № 4/2493-27/336

за
позовом ВАТ
“Львівський хлібозавод № 1”, м.Львів

до
суб”єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м.Турка Львівської обл.

про
стягнення 1 453, 66
грн. за договором поставки

За
участю представників сторін:

від
позивача -не
з”явився;

від
відповідача -ОСОБА_1
(суб”єкт підприємницької діяльності)

Представнику
відповідача роз”яснено його права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.
Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки
відповідач не заявляв клопотання про здійснення технічної фіксації судового
процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1
ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу.

Розгляд
апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалах Львівського
апеляційного господарського суду від 19.03.2007 р., 27.04.2007 р.

Рішенням
Господарського суду Львівської області від 22.01.2007 р. у справі №
4/2493-27/336 (суддя Судова-Хомюк Н.М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю. Рішення суду мотивоване тим, зокрема, шо строк дії договору сторонами
встановлений до 31.12.2004 р., позивач просить стягнути заборгованість за
поставку товару за вересень-листопад 2005 року, тобто у період, коли договір
НОМЕР_1 припинив свою дію, а, отже, посилання позивача на договір як на
підставу нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Позивач
з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов
задоволити повністю, з підстав неповного з”ясування обставин справи. Вимоги
апеляційної скарги в основному базуються на тому, що за суб”єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 залишився непогашеним борг в
сумі 1 088 грн., який виник як різниця в отриманій продукції та фактично
проведеній ним оплаті станом на 15.08.2006 р., що підтверджується актами
звіряння взаєморозрахунків від 25.07.2005 р., 15.10.2005 р., довідкою
бухгалтерії від 19.01.2007 р.

У
судовому засіданні відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Ухвалою
Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2007 р. розгляд
апеляційної скарги відкладався з підстав невиконання скаржником вимог
попередніх ухвал від 23.02.2007 р. і 19.03.2007 р., в т.ч. і непредставлення
акту звіряння взаєморозрахунків.

Позивач
своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не
скористався, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив,
причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і
місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повернення поштового
повідомлення з підписом про отримання ухвали (поштове повідомлення про вручення
знаходиться в матеріалах справи), а також вимог ухвали апеляційного
господарського суду від 27.04.2007 р. не виконав і витребуваних доказів не
подав. Направлений акт від 25.05.2007 р. про проведення звіряння
взаєморозрахунків таким не є, оскільки в ньому відсутні будь-які дані про дату
відпуску хлібопродукції, номер накладних, їх кількість і сума.

Оскільки
явка повноважних представників сторін ухвалою суду апеляційної інстанції від
27.04.2007 р. була визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не
перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія
суддів вважає за доцільне переглянути справу у відсутності представника
позивача за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Суб”єкт
підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтвердила факт отримання хлібопродукції по накладних ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом
апеляційної інстанції встановлено, що по 10 накладних, перелічених у позовній
заяві та розрахунку до неї (а.с.30), як вважає скаржник, ним відпущено за
період з 02.09.2005 р. по 21.11.2005 р. відповідачу хлібопродукцію на суму 1
103, 8 грн.

Розглянувши
апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представника відповідача, колегія Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що апеляційну скаргу ВАТ “Львівський хлібозавод №
1” слід задоволити частково, рішення Господарського суду Львівської області від
22.01.2007 р. у справі № 4/2493-27/336 скасувати та прийняти нове рішення, яким
позов задоволити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 20, 68
грн. основного боргу, 0, 48 грн. 3 % річних. У решті рішення суду залишити без
змін.

При
цьому колегія виходила з наступного.

Згідно
з ст.193 Господарського кодексу України (далі -ГК України) та ст.526 ЦК України
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як
встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, зокрема,
договору НОМЕР_1, на який посилається позивач як на підставу відпуску
хлібопродукції відповідачу та стягнення з останнього заборгованості по сплаті
її вартості, останній діяв до 31.12.2004 р. (а.с.12-13) і лише в разі
невиконання сторонами його умов він вважаався продовженим.

Проте
позивачем не подано жодних належних доказів, які б підтвердили невиконання
відповідачем його умов (заборгованості) за 2004 рік, а, отже, вважати його
пролонгованим (продовженим) на 2005 рік колегія суддів не вбачає підстав.

Скаржник
покликається на неоплату відповідачем хлібопродукції, отриманої по наступних
конкретних накладних: ІНФОРМАЦІЯ_1, всього на загальну суму 1 103, 8 грн.

Однак
на накладних ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній підпис відповідача, який би підтвердив факт
отримання хлібопродукції на суму 261, 12 грн., що і заперечував останній у
судових засіданнях. Даний факт визнав скаржник у своєму листі НОМЕР_2,
помилково вказавши суму 246, 07 грн. (оригінал накладної оглянуто в судовому
засіданні).

Отже,
фактично отриманою є хлібопродукція по накладних:ІНФОРМАЦІЯ_1, всього на суму
842, 38 грн. (помилково вказано 842, 68 грн.).

Обгрунтовуючи
стягувану суму боргу в позовній заяві, апелянт покликається і на наявність
заборгованості відповідача в сумі 1 378, 64 грн. станом на 02.09.2005 р., проте
жодних доказів, які б її підтвердили (накладних), так і дати виникнення як суду
першої, так і суду апеляційної інстанції не представив і в матеріалах справи
вони відсутні. Таким чином, колегія суддів вважає її недоведеною, а договір
таким, що припинив свою дію 31.12.2004 р., що і зазначено в рішенні
господарського суду.

Матеріалами
справи підтверджено і скаржником не заперечено факт перерахування суб”єктом
підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 30.11.2005 р. суми 822 грн.
(а.с.5), яку він безпідставно зарахував як погашення боргу минулого періоду.

Враховуючи
наведені обставини, колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за
стягуваний період становить 20, 68 грн., оскільки інші накладні, зокрема, за
жовтень 2005 року в матеріалах справи відсутні.

Оскільки
матеріалами справи підтверджено та відповідачем не заперечувався факт отримання
хлібопродукції, за яку останній розрахувався тільки частково, то колегія суддів
не може погодитися з висновком господарського суду щодо безпідставності та
необгрунтованості позовних вимог і як наслідком -відмови в їх задоволенні.

Відповідно
до ч.2 ст.206 ЦК України юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на
підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує
підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Так
як між сторонами договір на 2005 рік не був пролонгований, то в позивача
відсутні правові підстави вимагати стягнення пені в сумі 103, 15 грн.

Що
стосується посилань скаржника на акт звіряння взаєморозрахунків, то колегія
суддів згідно з ст.43 ГПК України оцінює його нарівні з іншими доказами та
вважає, що дані, які містяться в ньому, не підтверджуються матеріалами справи.

В
силу ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що в даному випадку
позивачем зроблено не було.

Отже,
з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду Львівської області не відповідає
матеріалам справи, не грунтується на чинному законодавстві, а доводи апелянта
підлягають частковому задоволенню.

Оскільки
позивач не виконав вимог ухвал Львівського апеляційного господарського суду, то
на підставі п.5 ст.83 ГПК України з нього стягується в дохід Державного бюджету
України штраф у розмірі п”ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
(850 грн.) за ухилення від вчинення дій, покладених апеляційним
господарським  судом.

Керуючись
ст.49, п.5 ст.83, ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Апеляційну скаргу ВАТ “Львівський хлібозавод № 1” задоволити частково.

2.
Рішення Господарського суду Львівської області від 22.01.2007 р. у справі №
4/2493-27/336 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити
частково.

Стягнути
з суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код
НОМЕР_3) на користь ВАТ “Львівський хлібозавод № 1” (79022, м.Львів,
вул.Городоцька, 168; р/р в ВАТ СКБ “Дністер”, МФО 325569, ЗКПО
05492054) 20, 68 грн. основного боргу, 0,48 грн. 3 % річних.

В
решті рішення суду залишити без змін.

3.
Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції та перегляд справи в
суді апеляційної інстанції покласти на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

4.
Стягнути з ВАТ “Львівський хлібозавод № 1” (79022, м.Львів, вул.Городоцька,
168; р/р в ВАТ СКБ “Дністер”, МФО 325569, ЗКПО 05492054) в дохід
Державного бюджету України штраф у розмірі п”ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (850 грн.) за ухилення від вчинення дій,
покладених апеляційним господарським
судом.

Доручити
Господарському суду Львівської області видати відповідні накази.

5. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

6.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

7.
Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя
М.В.Краєвська

Суддя
Л.Л.Давид

Суддя
Г.Т.Кордюк