СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

15.10.2007
Справа №  14/143-ПН-07

Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма
"Агротон", м. Херсон,

до відповідача-1
приватного підприємця ОСОБА_1, с. Олександрівка Снігурівського району
Миколаївської області,

до відповідача-2:ОСОБА_2,
м. Херсон,

про
визнання відповідача-2 таким, що вийшов з числа учасників товариства, визнання
незаконним та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВФ
"Агротон" від 03.04.07 р., визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 06.04.07 р. та зобов'язання відповідача-1 виконати певні
дії,

за участю представників

позивача:
Попов О.О., представник, дов. від 08.10.07 р.,

відповідача-1:
ОСОБА_3, представник, дов. № 467766 від 27.04.07 р.; ОСОБА_4., представник,
дов. № 551715 від 13.04.07 р.; ОСОБА_5, представник, дов. № 642596 від 01.10.07
р.,

від відповідача-2:  на засідання суду не прибув.

Позивач у позовній заяві, з
урахуванням змін та доповнень, викладених у заявах від 01.10.07 р. № 2/4777
вхідний, від 11.10.07 р. № 2/4995 вхідний, та від 14.10.07 р. № 17557 вхідний,
просить визнати ОСОБА_2. таким, що вийшов з учасників Позивача. Визнати
незаконним та скасувати рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВФ
"Агротон" від 03 квітня 2007 року як такі, що проведені в порушення норм
діючого законодавства. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.04.2007
року посвідчений нотаріусом Херсонського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 1585. Зобов'язати Позивача та Відповідача-1
повернути в натурі все отримане за договором купівлі-продажу від 06.04.2007
року посвідченим нотаріусом Херсонського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованим в реєстрі за № 1585. Покласти на відповідача-1 та відповідача-2
у солідарному порядку відшкодування понесених позивачем збитків.

Представник позивача в ході
судового засідання подав заяву від 14.10.07 р. № 17557 вхідний, про відмову від
частини позовних вимог, щодо визнання ОСОБА_2. таким, що вийшов з учасників
Позивача, а також підтримав інші вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням
заяв про зміну та доповнення предмету позову.

На думку позивача, спірний договір
є недійсним з наступних підстав:

-          уповноважений від імені позивача на
укладання спірного договору купівлі-продажу ОСОБА_2. залишався учасником
товариства (позивача) оскільки не надав нотаріально посвідчену заяву про вихід
з товариства;

-          при укладанні спірного договору
купівлі-продажу ОСОБА_2. не узгодив з іншими учасниками товариства (позивача)
ціну відчудження майна товариства;

-          не була проведена експертна оцінка
майна (предмета купівлі-продажу за спірним договором);

-          невідповідність ціни у спірному
договорі рівню звичайної ціни проданого нерухомого майна, що призведе до
донарахування податкових зобов'язань позивачу та призведе до зменшення частки
інших учасників товариства (позивача);

-          на час підписання ОСОБА_2. договору
від 06.04.2007 року згода співвласників майна на вчинення правочину була
висловлена письмово у формі протоколу № 44 від 03.04.2007 року, але нотаріально
вона посвідчена не була;

-          як встановлено під час розгляду
справи відповідач-1 після отримання майна за заниженою ціною від відповідача-2
жодним чином не провів ніяких розрахунків;

-          ОСОБА_2. у квітні 2007 року діяв за
попередньою змовою з ОСОБА_1. з метою незаконного заволодіння майном ТОВ
"НВФ Агротон";

-          на момент вчинення спірного договору
підприємство-позивач знаходилось в стані ліквідації, про що свідчить протокол
зборів засновників ТОВ "НВФ "Агротон" від 30.01.2007 року, цими
ж зборами була призначена ліквідаційна комісія, а у відповідності до ст. 20
Закону України "Про господарські товариства" та ч. 3 ст. 105
Цивільного кодесу України, з дня призначення ліквідаційної комісії до неї
переходять повноваження по управлінню справами товариства, на день укладення
договору ліквідаційна комісія не приймала рішення про продаж майна підприємства
і не провела оцінку майна у відповідності до ст. 7 Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні";

-          не відміняючи свого рішення про
ліквідацію підприємства збори засновників ТОВ "НВФ "Агротон"
прийняли рішення про укладення спірного договору купівлі-продажу в той час,
коли управління справами підприємства було компетенцією виключно ліквідаційної
комісії, таким чином, на думку позивача, рішення зборів засновників від
06.04.2007 року є незаконним, оскільки прийняте з порушенням ст. 20 Закону
України "Про господарські товариства", ст. 105 Цивільного кодексу
України;

-          замовчування відповідачем-2 про
ліквідацію ТОВ "НВФ "Агротон", на думку позивача, свідчить про
наявність обману з його сторони;

-          на момент вчинення правочину все
майно, належне позивачу знаходилося в податковій заставі у відповідності до
Закону України № 2181 "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на положення ст. ст. 20, 41, 59 Закону України "Про
господарські товариства", ст. ст. 105, 215, 216, 230, 232, 369 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193, 198, 216, 218, 220, 224, 229-231
Господарського кодексу України, ст. 7 Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст. 49 Закону
України "Про нотаріат", п/п. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону України
"Про оподаткування прибутку підприємств".

Представник відповідача-1 в ході
судового засідання заперечував проти позовних вимог відповідно до відзиву на
позовну заяву, посилаючись на те, що позовна вимога, про визнання його таким,
що вийшов з числа учасників товариства -позивача заявлена передчасно, до спливу
трьох місяців та отримання всього виділеного за домовленістю між учасниками
товариства.

Представник відповідача-2 в ході
судового засідання заперечував проти позовних вимог у відповідності до відзиву
на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України підставами для визнання правочину недійсним є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами вимог,

які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦКУ.

Зазначені підстави відносно
оспорюванного договору відсутні.

Посилання позивача на частину 3 ст.
215 ЦК України, на думку відповідача-2, є безпідставними та необгрунтованими.
Положення вказаної статті визначає, що правочин може бути визнано судом
недійсним якщо одна із сторін заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, в той же час Позивачем не надано належних доказів
про пряме порушення, при укладені оспорюванного договору, хоча б однієї норми
закону.

На підтвердження своїх вимог
Позивач посилається на те, що відповідно до протоколу № 44 від 03.04.2007 р.
зборів учасників Позивача розглядалось питання про вихід із числа учасників
ОСОБА_2. Зазначене посилання, на думку відповідача-2, взагалі не має відношення
до справи оскільки на момент укладення оспорюваного договору він був членом
товариства і діяв від його імені, а на засіданні зборів ОСОБА_2. рішення про
виключення прийнято не було.

Заява позивача про те, що при
укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_2. не узгодив ціну відчужуваного
майна, як обгрунтування недійсності оспорюванного договору, на думку
відповідача-2, не відповідає дійсності. Згідно з додатком № 1 від 03.04.2007 р.
до протоколу № 44 від 03.04.2007 р. було визначено перелік майна яке
реалізується ОСОБА_1. з визначенням його ціни у сумі 200000 (двохсот тисяч)
гривень. Останнє, на думку відповідача-2, свідчить, що вартість відчужуваного
майна була попередньо, за три дні до укладення договору, визначена.

В обгрунтування своїх вимог Позивач
посилається на обов'язок ОСОБА_2. провести експертизу відчужуваного майна для
встановлення його справедливої ринкової ціни. Відповідно ж до виданої ОСОБА_2.
довіреності від 05.04.2007 р. його було уповноважено укласти та підписати договір
купівлі-продажу, що не може свідчити про обов'язок проведення будь яких
експертиз. Крім того, відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними
в укладенні договору, та визначенні умов договору. Справедлива ринкова ціна -
це ціна, за якою товари передаються іншому власнику, за умови, що продавець
бажає передати такі товари.

Посилання Позивача на те, що
укладений договір призведе до донарахування податкових зобов'язань податковими
органами, на думку відповідача-2, є виключно припущенням Позивача, про певні
події які ще настали й достовірно невідомо чи настануть взагалі саме через
зазначену Позивачем обставину, а не доказами по справі. Відповідно до ст. 32
Господарсько-процесуального кодексу доказами є фактичні данні.

Крім того, стаття 330 ЦКУ визначає,
що якщо майно набуте добросовісним набувачем власник має право витребувати його
у набувача лише за підстав передбачених ст. 388 ЦК України. Зазначені у
вказаній статті підстави за даною справою відсутні, отже вимоги Позивача про
повернення майна набутого відповідачем-2 за оспорюваним договором, на думку
останнього, є безпідставними.

Таким чином, укладений між ПП
ОСОБА_1. та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Агротон" в особі фінансового директора ОСОБА_2., який діяв за
довіреністю виданою 05.04.2007 р. генеральним директором ОСОБА_7, договір
купівлі-продажу нерухомого майна від 06.04.2007 р. зареєстрованого в реєстрі за
№ 1585 посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6., на думку відповідача-2,
відповідає вільному волевиявленню сторін відносно всіх істотних умов договору.
Вказана у договорі ціна відчужуваного майна відповідає попередній домовленості
між відповідачем-2 та ТОВ "Науково-виробнича фірма "Агротон",
підтвердженням чого може слугувати Додаток № 1 до протоколу № 44 зборів
учасників Позивача від 03.04.2007 р.

Відсутність претензій щодо
виконання свого зобов'язання за зазначеним договором в тому числі й щодо оплати
його належним чином, як вважає відповідач-2, підтверджується розпискою виданою
10.04.2007 р. генеральним директором ТОВ "НВФ" Агротон ОСОБА_7, який
діє від імені та в інтересах товариства на підставі Статуту.

У відповідності до ч. 1 ст. 104
Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) юридична особа
припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті ліквідації.

При цьому, як передбачено ч. 1 ст.
105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це
орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного
реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення. На
підставі цього, та у відповідності до положень ч. 2 ст. 105 ЦК України учасники
юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної
особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію,
ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи
відповідно до вказаного Кодексу. З моменту призначення комісії до неї
переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи.

В даному випадку, варто відзначити
що чинне законодавство не передбачає особливого порядку відчуження майна
юридичної особи, що перебуває у стані ліквідації, оскільки визначає, що порядок
та строк ліквідаційної процедури встановлюється учасниками юридичної особи або
уповноваженим на це органом. У даному випадку, загальні збори учасників ТОВ
"НВФ "Агротон" не визначали якогось особливого порядку
відчуження майна товариства. Більш того, укладення договору на відчуження майна
від імені ТОВ "НВФ "Агротон" було здійснено гр. ОСОБА_2. на
підставі довіреності, виданої гр. ОСОБА_7 , який на час видачі довіреності був
одночасно як генеральним директором товариства так і головою ліквідаційної
комісії. При цьому, повноваження щодо видачі довіреності не були обмежені ні
Статутом товариства ні рішенням про створення ліквідаційної комісії.

За своєю правовою природою
ліквідаційна комісія є виконавчим органом підприємства (це видно з положень ст.
ст. 105, 110 ЦК України, які не передбачають делегування повноважень інших ніж
виконавчий орган органів товариства) і вона не підміняє інших органів управління
товариства (загальні збори та ревізійну комісію), у зв'язку з чим вказані
органи товариства не втрачають своєї юридичної правоспроможності. При цьому,
загальні збори товариства мають приймати будь - які рішення, які є
обов'язковими для виконавчого органу товариства - ліквідаційної комісії.
Зазначене підтверджується як положеннями ст. 145 ЦК України, яка не передбачає
обмежень прав загальних зборів під час ліквідаційної процедури, так і ч. 2 ст.
111 ЦК України, яка передбачає необхідність затвердження ліквідаційного балансу
учасниками товариства (а не самою ліквідаційною комісією), що також підтверджує
правоспроможність загальних зборів учасників. На момент укладення договору
довіреність товариства не була скасована (відкликана) та не визнана судом
недійсною, що на думку відповідача-2, вказує на те, що гр. ОСОБА_2. діяв в
межах повноважень наданих йому довіреністю.

Щодо необхідності проведення оцінки
майна, то у відповідності до ст. 7 Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну діяльність" випадку, про який
зазначає позивач, законодавство не встановлює.

Відносно перебування майна у
податковій заставі, необхідно відзначити наступне.

Інститут податкової застави
встановлений п. 1.17 ст. 1 та ст. 8 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181 -
III "Про порядок погашення забов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами" і передбачає виникнення права податкової
застави у разі несплати у встановлені строки узгодженої суми податкових
зобов'язань. При цьому, як встановлено було у підпункту 8.2.2. п. 8.2 ст. 8
Закону право податкової застави поширювалось на всі активи платника податків
без врахування суми податкового боргу.

Рішенням Конституційного суду
України від 24.03.2005 р. у справі № 1-9/2005 за конституційним поданням 48
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 1.17 статті 1, статті 8 Закону України
" Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" визнано неконституційним положення підпункту
8.2.2. п. 8.2 ст. 8 Закону в частині поширення права податкової застави на всі
активи платника податків без врахування суми податкового боргу. На
сьогоднішній час, законодавчими актами не встановлено мінімального розміру
активів, які передають у податкову заставу з метою погашення податкового боргу.
У зв'язку з цим, у відповідності до положень ч. 2 ст. 152 Конституції України
норми підпункту 8.2.2. п. 8.2 ст. 8 Закону втратили чинність з 24.03.2005 р., а
отже активи ТОВ "НВФ "Агротон" в будь - якому разі не можуть
перебувати у податкові заставі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 77
ГПК України у судовому засіданні оголошувались перерви з 04.06.07 р. до
11.06.07 р., з 01.10.07 р. до 09.10.07 р., з 09.10.07 р. до 15.10.07 р., а
також у судовому засіданні 15.10.07 р., остання для підготовки вступної та
резолютивної частин рішення у справі.

За згодою представників учасників
судового процесу судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по
справі.

Ухвалою голови господарського суду
Херсонської області від 13.09.07 р. продовжено строк вирішення даного спору на
1 місяць -до 13.10.07 р. Враховуючи, що день 13.10.07 р. є вихідним, останнім
днем процесуального строку є понеділок -15.10.07 р.

В період з 11.06.07 р. по 13.09.07
р. у справі проводилась судово-технічна (криміналістична) експертиза
документів, у зв'язку з чим провадження у справі на вказаний період часу
зупинялось. Згідно висновку від 31.08.2007 року № 6694/03 криміналістичної
експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис у
розписці, виконаній від імені ОСОБА_7. від 10.04.2007 року не відповідає
вказаній даті. Орієнтований час здійснення підпису від імені ОСОБА_7. - початок
2006 року (лютий-березень).

Заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши наявні
матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в
и в :

06 квітня 2007 р. між позивачем та
відповідачем-2 укладено договір купівлі - продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6. та
зареєстрований в реєстрі за № 1585 (надалі за текстом - Договір).

Предметом вказаного Договору є
належні позивачу нежилі приміщення, частина огорожі та частина автостоянки, які
складаються: літ. Л - складське приміщення загальною площею 468,4 кв. м,
частина огорожі № 7 довжиною 210,5 м, частина стоянки для автомашин № 1 площею
2138,8 кв. м; літ. А - приміщення № 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18, 20, 21, 22
загальною площею 220,4 кв. м; тамбур № 16 площею 2,5 кв. м; кладова № 19 площею
1,8 кв. м; сходи № 17 площею 20,9 кв,м; частина коридору загального
користування приміщення № 4 площею 53,1 кв. м, що знаходяться за адресою: місто
Херсон,АДРЕСА_1 (п. 1.2. Договору).

Договір укладено від імені позивача
ОСОБА_2, який діяв на підставі Довіреності від 05.04.2007 р. посвідченої
приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6. та
зареєстрованої в реєстрі за № 1553.

Предмет спірного Договору
купівлі-продажу відчуджено на користь відповідача-2 за ціною 200000,00(двісті
тисяч)гривень 00 коп. з урахуванням ПДВ.

Судом не приймається до уваги в
якості належного доказу сплати відповідачем-2 зазначеної вище суми на користь
позивача розписка виконана від імені ОСОБА_7. і датована 10.04.2007 року, оскільки
згідно висновку від 31.08.2007 року № 6694/03 криміналістичної експертизи,
проведеної Одеським науково-дослідним інституттом судових експертиз, підпис у
зазначеній розписці не відповідає вказаній даті. Орієнтований час здійснення
підпису від імені ОСОБА_7. - початок 2006 року (лютий-березень).

Разом з тим, зазначений факт не
може впливати на законність (дійсність або недійсність) спірного Договору,
оскільки розписка свідчить про обставини виконання договору і її (розписки)
фіктивність може бути підставою для спонукання відповідача-2 виконати умови
Договору належним чином або розірвання Договору у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України підставами для визнання правочину недійсним є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦКУ.

Зазначені підстави відносно
оспорюванного договору відсутні.

Посилання позивача на частину 3 ст.
215 ЦК України, не приймається судом до уваги, оскільки положення вказаної
статті визначають, що правочин може бути визнано судом недійсним якщо одна із
сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, в
той же час позивачем не надано належних доказів про пряме порушення, при
укладені оспорюванного договору, хоча б однієї норми закону.

Не приймається судом до уваги і
посилання позивача на те, що відповідно до протоколу № 44 від 03.04.2007 р.
зборів учасників позивача розглядалось питання про вихід із числа учасників
ОСОБА_2., оскільки на момент укладення спірного Договору останній був членом
товариства і діяв від його імені, а на засіданні зборів рішення про виключення
ОСОБА_2. з числа учасників (засновників) прийнято не було.

Не приймає до уваги суд і
твердження позивача, на обгрунтування недійсності Договору, про те, що при
укладенні договору купівлі-продажу ОСОБА_2. не узгодив ціну відчужуваного
майна, оскільки згідно з додатком № 1 від 03.04.2007 р. до протоколу № 44 від
03.04.2007 р. було визначено перелік майна яке реалізується ОСОБА_1. з визначенням
його ціни у сумі 200000 гривень.

Відповідно до виданої ОСОБА_2.
довіреності від 05.04.2007 р. його було уповноважено укласти та підписати договір
купівлі-продажу, що не може свідчити про обов'язок проведення експертизи
відчужуваного майна для встановлення його справедливої ринкової ціни. Крім
того, відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні
договору, та визначенні умов договору. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари передаються іншому власнику, за умови, що продавець бажає передати
такі товари.

Посилання Позивача на те, що
укладений договір призведе до донарахування податкових зобов'язань податковими
органами є припущенням позивача. Відповідно ж до ст. 32
Господарсько-процесуального кодексу доказами є фактичні данні.

У відповідності до ч. 1 ст. 104
Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) юридична особа
припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті ліквідації.

Як передбачено ч. 1 ст. 105 ЦК
України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це
орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного
реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення. На
підставі цього, та у відповідності до положень ч. 2 ст. 105 ЦК України учасники
юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної
особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію,
ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи
відповідно до вказаного Кодексу. З моменту призначення комісії до неї переходять
повноваження щодо управління справами юридичної особи.

В даному випадку чинне
законодавство не передбачає особливого порядку відчуження майна юридичної
особи, що перебуває у стані ліквідації, оскільки визначає, що порядок та строк
ліквідаційної процедури встановлюється учасниками юридичної особи або
уповноваженим на це органом. У даному випадку, загальні збори учасників ТОВ
"НВФ "Агротон" не визначали особливого порядку відчуження майна
товариства. Більш того, укладення договору на відчуження майна від імені ТОВ
"НВФ "Агротон" було здійснено гр. ОСОБА_2. на підставі
довіреності, виданої гр. ОСОБА_7 , який на час видачі довіреності був одночасно
як генеральним директором товариства так і головою ліквідаційної комісії. При
цьому, повноваження щодо видачі довіреності не були обмежені ні Статутом
товариства ні рішенням про створення ліквідаційної комісії.

За своєю правовою природою
ліквідаційна комісія є виконавчим органом підприємства (це видно з положень ст.
ст. 105, 110 ЦК України, які не передбачають делегування повноважень інших ніж
виконавчий орган органів товариства) і вона не підміняє інших органів
управління товариства (загальні збори та ревізійну комісію), у зв'язку з чим
вказані органи товариства не втрачають своєї юридичної правоспроможності. При
цьому, загальні збори товариства мають приймати будь - які рішення, які є
обов'язковими для виконавчого органу товариства - ліквідаційної комісії.
Зазначене підтверджується як положеннями ст. 145 ЦК України, яка не передбачає
обмежень прав загальних зборів під час ліквідаційної процедури, так і ч. 2 ст.
111 ЦК України, яка передбачає необхідність затвердження ліквідаційного балансу
учасниками товариства (а не самою ліквідаційною комісією), що також підтверджує
правоспроможність загальних зборів учасників. На момент укладення договору
довіреність товариства не була скасована (відкликана) та не визнана судом
недійсною, що вказує на те, що гр. ОСОБА_2. діяв в межах повноважень наданих
йому довіреністю.

Щодо необхідності проведення оцінки
майна, то у відповідності до ст. 7 Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну діяльність" обставину, про яку  зазначає позивач, законодавство не
встановлює.

Інститут податкової застави
встановлений п. 1.17 ст. 1 та ст. 8 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181 -
III "Про порядок погашення забов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами" і передбачає виникнення права податкової
застави у разі несплати у встановлені строки узгодженої суми податкових
зобов'язань. При цьому, як встановлено було у підпункту 8.2.2. п. 8.2 ст. 8
Закону право податкової застави поширювалось на всі активи платника податків
без врахування суми податкового боргу.

Рішенням Конституційного суду
України від 24.03.2005 р. у справі № 1-9/2005 за конституційним поданням 48
народних депутатів України щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 1.17 статті 1, статті 8 Закону України
" Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" визнано неконституційним положення підпункту
8.2.2. п. 8.2 ст. 8 Закону в частині поширення права податкової застави на всі
активи платника податків без врахування суми податкового боргу. На
сьогоднішній час, законодавчими актами не встановлено мінімального розміру
активів, які передають у податкову заставу з метою погашення податкового боргу.
У зв'язку з цим, у відповідності до положень ч. 2 ст. 152 Конституції України
норми підпункту 8.2.2. п. 8.2 ст. 8 Закону втратили чинність з 24.03.2005 р., а
отже активи ТОВ "НВФ "Агротон" в будь - якому разі не можуть
перебувати у податкові заставі.

Крім того, позивачем не вказано у
позовній заяві, з урахуванням змін та доповнень, правових підстав недійсності
(незаконності) рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВФ
"Агротон" від 03 квітня 2007 року. Не визначено розмір збитків, які
він просить стягнути з відповідачів, не доведено їх реальне завдання позивачу.

За вказаних обставин, позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Відмова позивача від частини позовних
вимог щодо визнання ОСОБА_2. таким, що вийшов з учасників позивача, приймається
судом і провадження по справі в зазначеній частині підлягає припиненню
відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Вжиті по справі заходи забезпечення
позову підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись  п. 4 ч. 1
ст. 80, ст. ст.  82-85 Господарського
процесуального кодексу України,

в и р і ш и в
:

1.           Прийняти відмову позивача від
позовних вимог в частині визнання відповідача-2 таким, що вийшов з числа
учасників позивача. Припинити провадження у справі в зазначеній частині
позову.

2.           В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

3.           Скасувати заходи забезпечення
позову, вжиті пунктом 6 резолютивної частини ухвали про порушення справи №
14/143-ПН-07 від 12 квітня 2007 року.

4.          Рішення господарського
суду набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і
резолютивна частини).

Суддя                                                                                      Ю.В.
Гридасов

Дата оформлення та підписання
рішення

відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального
кодексу України
"26" жовтня 2007 р.