ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2007 р.
№ 34/84-07

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Кочерової Н.О.

суддів
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну  скаргу

відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

на постанову
від 15.05.2007
Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 34/84-07
господарського  суду  Дніпропетровської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка"

до
відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля"

про
стягнення 70 106,73 грн.

за участю представників сторін:

від позивача      Фандєєва С.В. дов. від 20.06.2007

від відповідача  не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка" звернулось до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Державна холдінгова компанія "Павлоградвугілля" про зобов’язання здійснити поставку вугілля марки ДГр-200ен у кількості 504 т 075 кг на суму 70 106,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало,  що відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу вугільної продукції від 22.01.2004 № Фл-23/206-ПУ/577 позивачем була перерахована відповідачу предоплата на суму 520 246,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, проте, відповідач свої зобов’язання по поставці товару виконав частково на суму 450 139,28 грн., у зв’язку з чим недопоставленим залишилось вугілля марки ДГр-200 ен у кількості 504т 075 кг на суму 70 106,73 грн.

Разом з тим зазначало, що порушення провадження у справі про банкрутство відповідача не може бути перешкодою для виконання відповідачем своїх зобов’язань за спірним договором, оскільки позивач пред’являє вимоги не за грошовим зобов’язанням, а за товарним і просить здійснити поставку за яку була здійснена предоплата.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.02.2007 замінено неналежного відповідача належним - ВАТ "Павлоградвугілля".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2007 (суддя Примак С.А.) позов задоволено  повністю.

Зобов’язано відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" здійснити товариству з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка" поставку вугілля марки ДГр-200 ен у кількості 504т 075 кг на суму 70 106,73 грн.

Задовольняючи позов господарський суд виходив з того, що заявлена позовна вимога про виконання договірного зобов’язання щодо здійснення поставки вугілля має розглядатися в позовному проваджені і її не може бути включено до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 (судді: Білецька Л.М. –головуючий, Науменко І.М., Джихур О.В.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Павлоградвугілля" просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та рішення господарського суду і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши  повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.01.2004 між товариством з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка" (покупець) та відкритим акціонерним товариством "Павлоградвугілля" (продавець) було укладено договір купівлі-продажу вугільної продукції № Фл-23/206-ПУ/557, відповідно до умов якого відповідач продає позивачу вугільну продукцію (енергетичне вугілля) згідно зі специфікацією - додатку № 1, а покупець зобов'язується оплатити товар в розмірі 100% його вартості з урахуванням ПДВ в залежності від кількості та якості поставленої партії товару та прийняти цей товар на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 8.1 сторони передбачили, що договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2004. Якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення строку дії договору не заявить про його припинення, останній вважається пролонгованим на наступний рік.

Згідно з п.2.5 договору, покупець проводить оплату повної вартості партії товару, письмово узгодженої з продавцем, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах передоплати в розмірі 100% (в тому числі ПДВ), після чого продавець проводить поставку товару відповідно до розділу 4 даного договору.

Пунктом 4.2 договору закріплено, що поставка товару здійснюється за реквізитами, вказаними покупцем, щомісячно протягом всього строку дії договору рівномірними партіями.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за період з 26.01.2004 по 07.07.2004 позивач перерахував відповідачеві грошові кошти суму 520 246,01 грн., а відповідач здійснив поставку товару на суму 450 139,28 грн. Недопоставленим залишився товар на суму 70 106,73 грн., у зв’язку з порушенням господарським судом Дніпропетровської області справи  про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля", про що надруковано оголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2005 господарським судом Дніпропетровської області порушено провадження у справі № Б26/7/05 про банкрутство ВАТ "Павлоградвугілля" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

31.07.2006 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № Б26/7/05 затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ "Павлоградвугілля".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", боржник - суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов’язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Тобто до складу грошових зобов'язань не включаються речово-правові вимоги з повернення індивідуально визначеного майна або майна, визначеного родовими ознаками, оскільки кредитор у цьому разі має речово-правову вимогу, а не вимогу грошового характеру.

Термін "неплатоспроможності боржника" згідно наведеного Закону вживається у тому значенні, що це спроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Отже, боржник може бути визнаний банкрутом тільки у випадку його нездатності виконати саме грошове зобов'язання, а не будь-яке інше.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є спонукання відповідача здійснити поставку вугілля марки ДГр-200ен у кількості 504 т. 075 кг. на суму 70106,73 грн. Цей обов’язок відповідача, випливає з умов договору № ФЛ-23/206-ПУ/557 купівлі-продажу вугільної продукції, згідно якого позивач здійснив її передоплату у повному обсязі.

У даному випадку товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецналадка" заявило свої вимоги про виконання договірного зобов'язання в натурі, а саме зобов'язання здійснити поставку вугілля.

Господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд враховуючи, що вимоги позивача носять майновий, а не грошовий характер, прийшли до правильного висновку, що така позовна вимога має розглядатися в позовному провадженні і її не може бути включено до реєстру вимог кредиторів, оскільки діючим законодавством не передбачена така підстава припинення зобов'язання, як порушення провадження у справі про банкрутство підприємства.

Матеріали справи свідчать про те, що судові інстанції в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідили матеріали справи в їх сукупності і підставно застосували норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин, прийняті судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, підстав для їх скасування не вбачається.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильного висновку суду і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля" залишити  без задоволення, а  постанову  від 15.05.2007 Дніпропетровського апеляційного господарського суду та рішення від 23.03.2007 господарського суду Дніпропетровської області у справі № 34/84-07 без змін.

Головуючий                                                                        Н.Кочерова

Судді                                                                                   В.Рибак

М.Черкащенко