ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
№ 1/296

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючий
Невдашенко Л.П.

Суддів
Михайлюка М.В.
Дунаєвської Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу
Відокремленого підрозділу “Шахта імені Космонавтів” Державного підприємства “Ровенькиантрацит”

на постанову
від 21.09.2006 року Луганського апеляційного господарського суду

у справі
№ 1/296 господарського суду Луганської області

за позовом
Державного відкритого акціонерного товариства “Спецтампонажгеологія”

до
про
Державного підприємства “Ровенькиантрацит”
стягнення 30325,63 грн.

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача
не з’явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 03.08.2006 року  у справі № 1/296 (суддя: Зюбанова Н.М.), залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 21.09.2006 року (судді: Медяниця О.Є., Бойченко К.І., Семендяєва І.В.) позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 8982,63 грн. боргу, 89,82 грн. державного мита, 34,95 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що винесені при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановив апеляційний господарський суд та вбачається з матеріалів справи, позивач по справі ДВАТ “Спецтампонажгеологія” є правонаступником ШСУ № 3 ДВАТ “Спецтампонажгеологія” (а.с. 27), а відповідач у справі є правонаступником “Шахта імені Космонавтів” ДВАТ ДХК “Ровенькиантрацит” (а.с. 32, п. 3.2 Статуту).

25.06.2001 року ШСУ № 3 ДВАТ “Спецтампонажгеологія” та ДВАТ “Шахта імені Космонавтів” ДХК “Ровенькиантрацит” уклали договір № 129 (а.с. 21), згідно якого позивач (підрядник) прийняв на себе зобов’язання пробурити три розвідувальні свердловини для уточнення контуру підрахування позабалансових запасів пласту h 10 на полі “Шахти імені Космонавтів” ДХК “Ровенькиантрацит” (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.2.2. Договору відповідач (замовник) прийняв на себе зобов’язання сплатити вартість робіт протягом місяця з дня підписання акту виконаних робіт за платіжною вимогою на розрахунковий рахунок, який зазначить позивач, тобто грошовими коштами.

Розрахунок відповідачем проводиться шляхом перерахування зазначеної у акті виконаних робіт суми на розрахунковий рахунок (п. 3.2 Договору). Як зазначив апеляційний господарський суд та свідчать матеріали справи, на виконання договору № 129 сторони склали: акт виконаних робіт № 64 за червень 2001 р. на суму 12438 грн. (а.с. 42), акт виконаних робіт № 80 за серпень 2001 р. на суму 25370 грн. (а.с. 44), акт виконаних робіт № 3 за лютий 2002 р. на суму 21343 грн. (а.с. 13, 14).

Проте, роботи на суму 21343 грн. виконані за договором № 199 від 13.12.2001 р. (а.с. 38,39), що підтверджується листом позивача № 01/361 від 26.07.2006 р. (а.с. 36, 37).

Як зазначив місцевий господарський суд, відповідач у судовому засіданні пояснив, що з позивачем у 2001 році було укладено два договори: договір № 129 від 25.06.2001 р. та договір № 199 від 13.12.2001 р., інші договори сторони в цей період не укладали (лист від 21.09.2006 р.). Договір № 199 від 13.12.2001 р. не є предметом дослідження у даній справі (згідно позовної заяви).

Отже, виконання позивачем робіт за договором № 129 від 25.06.2001 р. на загальну суму 37808 грн. підтверджено актами виконаних робіт та не заперечується відповідачем.

Строк оплати згідно п. 2.2.2 Договору № 129 наступає через місяць з дня підписання акту виконаних робіт. При цьому, апеляційний господарський суд врахував наступне: дата підписання актів виконаних робіт не зазначена. Рахунки виставлені позивачем відповідачу не збереглися за давністю та у зв’язку з реорганізацією позивача, про що зазначено у листі № 01/330 від 17.07.2006 р. (а.с. 27). Разом з тим, відповідач у відзиві від 11.07.2006 р. № 13-157 (а.с. 28) зазначив, що строк оплати наступив за червень 2001 р. –30 липня 2001 р., за серпень 2001 р. –30 вересня 2001 р. Навіть за таких обставин не можна вважати, що строк позовної давності сплинув.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов’язку і що після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК України).

Як оцінили господарські суди та вбачається з матеріалів справи, відповідач вчинив певні дії та визнав свій борг перед позивачем, що підтверджується графіком  погашення заборгованості, який підписаний  першим заступником Міністра Мінпаливенерго України Ященко Ю.П. (а.с. 15). В зазначеному графіку визначено строк сплати боргу у сумі 35,8 тис. грн. у вересні 2004 р. та зроблено посилання на акт звірки від 01.07.04 р. (а.с. 8).

Зазначена у графіку сума боргу дорівнює загальній сумі боргу за актами виконаних робіт: за червень 2001 р. у сумі 12438 грн., за серпень 2001 р. –25370 грн. та за лютий 2001 р. –21343 грн. Графік погашення заборгованості свідчить, що він складений у термін з липня по вересень 2004 р., тому саме у цей час перервався строк позовної давності та з урахуванням звернення позивача до суду з позовом у червні 2006 р. новий трирічний строк позовної давності не сплинув.

Крім того, апеляційний суд вважає, що підписання акту звірки  від 01.07.2004 р. також є дією, що підтверджує визнання відповідачем боргу, оскільки графік підписано генеральним директором та завірено заступником Міністра Мінпаливенерго  України, а сума у графіку зазначена згідно акту звірки 01.07.2004 р., про зроблено відповідне посилання. Отже, генеральний директор схвалив дії особи, що підписала акт звірки.

01.09.2005 р. сторони склали акт звірки на суму 30325,63 грн., підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками, що також свідчить про визнання відповідачем свого боргу.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками місцевого та апеляційного  господарських судів про те, що строк позовної давності не сплинув, вимоги позивача за договором № 129 від 25.06.2001 р. підтвердилися представленими суду матеріалами на суму 8982,63 грн., тому суд правомірно частково задовольнив позовні вимоги.

Щодо інших доводів касаційної скарги, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Окрім того, згідно з положеннями ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені  ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу або додатково перевіряти їх.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови Луганського апеляційного господарського суду від 21.09.2006 р. у справі № 1/296 не вбачається.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 21.09.2006 р. у справі №1/296 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                   Л. Невдашенко

Судді:                                                                        М.Михайлюк

Н.Дунаєвська