ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.10.07                                                                                           Справа№ 31/111

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи

за позовом:
Товариства з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро”, м. Київ

до відповідача:
Закритого акціонерного товариства „Луги –2”, с. Волощино Перемишлянського району Львівської області

про:
стягнення 17 062,06 грн.

Суддя:    Артимович В.М.
секретар   Митоник М.Б.
Артимович В.М.

При секретарі:
Митник М.Б.

Представники

від позивача:
не з‘явився

від відповідача:
не з‘явився

У відповідності до ст. 81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу не здійснювалась, про що позивач подав відповідне клопотання.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро”, м. Київ, надалі - позивач, до Закритого акціонерного товариства „Луги –2”, с. Волощино Перемишлянського району Львівської області, надалі - відповідач, про стягнення 17 062,06 грн.

Ухвалою суду від 16.08.07 року про відкриття провадження у справі розгляд справи призначено на 10.09.07 року.

В судове засідання 10.09.07 року не з’явився представник відповідача, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Позивач 10.09.07 року подав через канцелярію суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 17399,23 грн. Також на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі позивач подав суду довідку № 21-10/5389-5 від 06.09.07 року Головного міжрегіонального управління статистики у м. Києві про перебування позивача в ЄДР станом на 15.08.07 року, надав суду докази  відправки відповідачу акту звірки взаємних розрахунків на фактичну адресу.

Для надання сторонам можливості представити додаткові докази у справі та виконання вимог попередніх ухвал суду розгляд справи судом відкладено.

В судове засідання 01.10.07 року сторони не з’явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, відповідач відзиву на позов не подав, позовних вимог не заперечив.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для справи, в їх сукупності, суд встановив наступне:

18 вересня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1-18/09 купівлі-продажу, за умовами якого позивач взяв на себе зобов’язання продати відповідачеві насіння ріпаку озимого в кількості 16 посівних одиниць, надалі –товар, а відповідач прийняти товар й здійснити 100 % оплату його вартості в строк до 23.09.2006 р.

Згідно умов договору загальна вартість поставленого товару становить 15 840 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок з ПДВ.

Факт поставки позивачем відповідачеві товару підтверджується видатковою накладною РН-ЛВ00223 від 22.09.2006 року на суму 15 840,00 гривень, яка скріплена підписом особи, що отримувала вищезазначений товар та печаткою відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару від відповідача на адресу позивача не надходило.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзац 1 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Проте відповідач в порушення умов договору лише частково оплатив поставлений товар у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 25 вересня 2006 року, а згодом сплатив ще 500,00 грн. заборгованості.

Тобто, станом на день подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар по договору № 1-18/09 від 18 вересня 2006 року становить 11 340,00 грн.

Правові основи господарської діяльності суб’єктів господарювання регулюються Господарським кодексом України, ст. 230 якого встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені). При цьому нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6. ст. 232 ГК України), якщо інше не встановлено законом або договором. Як встановлено п. 8.3 договору його сторони відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язань за даним договором здійснюється без обмеження строку.

Згідно п. 8.2 договору за прострочення виконання зобов'язання покупець сплачує на користь продавця пеню в розмірі 0,08 % від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Сума нарахованої пені, вказана позивачем у заяві про уточнення позовних вимог становить 3111,69 грн.

Однак, згідно ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене стягненню із відповідача на користь позивача підлягає пеня в розмірі 1605,39 гривень, обчислена за 343 дні прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв’язку з цим позовні вимоги позивача про стягнення із відповідача 1838,18 гривень інфляційних нарахувань та 315,56 гривень трьох відсотків річних підлягають до задоволення.

Відповідно до п.  8.4. договору за несплату або несвоєчасну оплату товару покупець сплачує штраф у розмірі 7% від вартості товару. Сума нарахованого позивачем штрафу становить 828,80 грн.

Сторони спору в даній справі є суб’єктами господарювання, а укладений між ними договір - господарським зобов'язанням. У зв’язку з вищевикладеним норми Господарського кодексу України, як спеціальні норми, регулюють дані правовідносини. Згідно ж ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тобто вказана норма чітко встановлює штрафну санкцію у вигляді саме пені за прострочку грошового зобов’язання. У зв’язку з цим вимоги позивача із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог про стягнення із відповідача штрафу в розмірі 793,80 гривень судом відхиляються, оскільки суперечать нормам Господарського кодексу України.

У відповідності до норми ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро”, м. Київ, задовольнити частково.

2. Стягнути із Закритого акціонерного товариства „Луги –2” (81229, с. Волощино Перемишлянського району Львівської області; п/р 4 в „Кредит Банк”, Перша Львівська філія, МФО 325365, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро” (03049, вул. Шовкуненка, 6, м. Київ; п/р 0101 в ЗАТ „ТАС-Інвестбанк”, в м. Київ, МФО 320650, код ЄДРОПУ 25591321) 11 340,00 грн. основного боргу, 1605,39 грн. пені, 1838,18 грн. інфляційних нарахувань,  315,56 грн. трьох відсотків річних, 152,25 грн. сплаченого державного мита та 102,66 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро”, м. Київ, до Закритого акціонерного товариства „Луги –2”, с. Волощино Перемишлянського району Львівської області, про стягнення пені в сумі 1506,30 грн. та штрафу в розмірі 793,80 грн. відмовити.

4. Сплачене державне мито в сумі 22,75 грн. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 15,34 гривень покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро”, м. Київ.

5. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя                                                                                             Артимович В.М.