ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  43/454

19.09.07

За позовом   приватного підприємства „Плеяда”

до                   товариства з обмеженою відповідальністю „Квіза-Трейд”

про                 стягнення 29 020, 00 грн.

Суддя    Пасько М.В.

Представники:

від позивача         Кобець О.С. –предст. за дов.,

від відповідача     Кобліков І.Ю. –предст. за дов.

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Квіза-Трейд” про стягнення  29 020, 00 грн. у зв’язку з неналежним виконанням умов договору про надання маркетингових (рекламних) послуг           № 27/07 від 27.07.06.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.07.07 порушено провадження у справі  № 43/454 та призначено її розгляд на 05.09.07.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та представник Відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував.

У зв’язку з необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 19.09.07 та зобов’язано Позивача надати суду докази виконання ним п. 2 договору                № 27/07 від 27.07.06.

Судом у відповідності до ст. 81-1 ГПК України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши надані учасниками процесу документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.06 між приватним підприємством „Плеяда” (далі Позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю „Квіза-Трейд” (далі Відповідач) було укладено договір про надання маркетингових (рекламних) послуг № 27/07 (далі Договір), відповідно до умов якого Позивач доручає, а Відповідач зобов’язується надати комплекс маркетингових послуг, пов’язаних з продажем товарів.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору Позивач зобов’язується своєчасно надавати Відповідачу інформацію, необхідну для надання послуг та рекламні матеріали.

Згідно умов Договору вартість послуг виконавця складає 29 020, 00 грн., оплата здійснюється на умові 100 % передоплати протягом 3-х днів з моменту отримання рахунку, але в будь-якому випадку до початку надання послуг.

На виконання вимог п. 3.2 Договору Позивач перерахував на розрахунковий рахунок Відповідача 29 020, 00 грн. передоплати.

Відповідач свої зобов’язання за договором не виконав, оплачені послуги не надав.

05.03.07 Позивач звернувся до Відповідача з претензією про повернення на його поточний рахунок всієї суми передоплати, відповіді на яку не надійшло.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на п. 5.2 Договору, відповідно до якого, у випадку безпідставної відмови виконавця від виконання умов договору, він зобов’язується повернути Замовнику вартість ненаданих маркетингових послуг.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно приписів ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а обставини, що відповідно до законодавства можуть бути підтверджені певними засобами доказування не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Право- чин, для якого законом не встановлена письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Як вбачається з договору обидві сторони правочину брали на себе окремі, чітко визначені зобов’язання.

Відповідно до ст.225 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.11, 526 ЦК України  зобов’язання повинні виконуватись своєчасно та належним чином, а одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається  (ст. 525 ЦК України).

Згідно п. 2.1.1 Договору Позивач зобов’язався своєчасно надавати Відповідачу інформацію, необхідну для надання послуг та рекламні матеріали.

Отже, обов’язок замовлення послуг, визначення їх найменування та строку виконання визначається Замовником.

Позивач із свого боку умови п. 2.1.1  не виконав, замовлення не здійснив, інформацію, необхідну для надання послуг та рекламні матеріали Відповідачу не надав.

Відповідно до ст. 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Прострочення кредитора дає боржникові право на відшкодування завданих простроченням збитків, якщо кредитор не доведе, що прострочення не спричинено умисно або через необережність його самого або тих осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Після закінчення прострочення кредитора боржник відповідає за виконання на загальних підставах.

Згідно п. 2.1.4 Договору Замовник зобов’язаний замовити та отримати послуги на всю суму Договору, в іншому випадку він сплачує виконавцю збитки в розмірі 100 % від суми незамовлених або невикористаних послуг.

Позивачем не доведено, що прострочення зобов’язання з його боку не спричинено умисно або через необережність його самого.

Приватне підприємства „Плеяда” не надало суду доказів, що з його боку дійсно велись переговори щодо формування завдання шляхом листування або будь яким іншим чином.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до  ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Суддя                                                                                                               М.В.Пасько