СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

09 жовтня 2007 року

м. Севастополь             Справа № 2-5/327-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Черткової І.В.,

суддів
Плута В.М.,

Гоголя Ю.М.,

секретар судового засідання                                        Рєвєнко М.Ю.

за участю представників сторін:

позивач не
з'явився;

відповідача не
з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Гаврилюк М.П.) від 26.01.2006 у справі №
2-5/327-2006А

за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
(вул. М. Залки, 1/9, місто Сімферополь, 95053)

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 26.01.2006 у справі № 2-5/327-2006А позов
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 задоволено, визнано нечинним податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим
від 07.02.2005 № 3271701/2.

Постанова суду мотивована тим, що
статтею 15 Закону України “Про систему оподаткування” та Декретом Кабінету
Міністрів України „Про місцеві податки і зборі” визначено вичерпний перелік
податків і зборів, в яких відсутній збір на розвиток пасажирського
електротранспорту в Автономній Республіці Крим.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену
постанову, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
неправильним застосування судом першої інстанції  норм матеріального права.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 30.03.2006 апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишено
без задоволення, постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від
26.01.2006 у справі № 2-5/327-2006А
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 28.08.2007 у справі № 2-5/327-2006А касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим задоволено
частково, постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
30.03.2006 скасовано, справу передано на новий розгляд до Севастопольського
апеляційного господарського суду за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

У судові засідання сторони не
з'явились. Відповідно до статті 33 Кодексу адміністративного судочинства
України сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду,
проте вони не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому
засіданні апеляційної інстанції, тому судова колегія вважає за можливе
розглянути справу у відсутність представників сторін.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 24.09.2007 суддю
Борисову Ю.В. замінено на суддю Плута В.М.

Переглянувши постанову суду
відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

Державна податкова інспекція у
місті Сімферополі Автономної Республіки Крим провела перевірку дотримання
позивачем податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2001 по
30.06.2004, про що 29.10.2004 складено акт № 1201/17-1 (а. с. 11).

На підставі зазначеного акту
Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим
01.11.2004 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове
повідомлення-рішення № 3271701/0 (а. с. 146).

Рішенням Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим № 29724/10/25-0 від
03.12.2004 за результатами розгляду скарги позивача податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим № 3271701/0 від 01.11.2004 залишено без змін (а. с.
147).

Рішенням Державної податкової
адміністрації в Автономній Республіці Крим 69/м/25-007 від 03.02.2005 за
результатами розгляду повторної скарги позивача податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим №
3271701/0 від 01.11.2004 та рішення Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки Крим № 29724/10/25-0 від 03.12.2004 залишені
без змін (а. с. 149).

За результатами адміністративного
оскарження Державна податкова інспекція у місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим 07.02.2005 прийняла та надіслала на адресу позивача податкове
повідомлення-рішення № 3271701/2 про донарахування збору на розвиток
пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим у сумі 7 440, 00
грн (а. с. 7).

Позивач оскаржує податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в
Автономній Республіці Крим від 07.02.2005 № 3271701/2.

Підставою для донарахування збору
на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим у зазначеній
сумі стало порушення позивачем пунктів 1.2, 2.1, 4.1, 5.1, 6.1 Положення про
збір на розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим,
затвердженого постановою Верховної Ради Автономної Республіки Крим від
19.02.2003 №434-3/03 (Додаток № 10).

Зазначене Положення прийняте на
підставі абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної
Республіки Крим, яким до компетенції Автономної Республіки Крим віднесено
проведення відповідно до законодавства України експериментів у сфері
оподаткування, та статті 39 Закону України "Про Державний бюджет України
на 2003 рік".

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі
Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами
прямої дії.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України
передбачено, що виключно Законами України встановлюються система оподаткування,
податки і збори.

Відповідно до статті 135
Конституції України нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної
Республіки Крим та рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим не можуть
суперечити Конституції і законам України та приймаються відповідно до
Конституції України, законів України, актів Президента України і Кабінету
Міністрів України та на їх виконання.

Статтею 137 Конституції України
визначено виключний перелік питань, з яких Автономна Республіка Крим здійснює
нормативне регулювання (до яких не віднесено питання встановлення податків і
зборів).

Принципи побудови системи
оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та
державних цільових фондів визначено Законом України “Про систему
оподаткування”.

Відповідно до статті 1 вказаного
Закону встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до
бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам
здійснюються Верховною Радою України, Верховною Радою Автономної Республіки
Крим і сільськими, селищними, міськими радами відповідно до цього Закону, інших
законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння
податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та
збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову
енергію, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Види податків і зборів
(обов'язкових платежів), що справляються на території України, встановлено
статтею 14 (загальнодержавні податки і збори) та статтею 15 Закону України “Про
систему оподаткування” (місцеві податки і збори (обов'язкові платежі).

Податки і збори (обов'язкові
платежі), справляння яких не передбачено цим Законом, сплаті не підлягають
(частина 6 статті 1 Закону).

Враховуючи, що збір на розвиток
пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим не входить до
переліку податків і зборів, що справляються на території України, цілком
правомірними є висновки господарського суду першої інстанції щодо
безпідставного донарахування вказаного збору позивачу.

Що стосується посилання в
апеляційній скарзі на рішення Конституційного суду України у справі за
конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності
Конституції України положень Конституції Автономної Республіки Крим та Закону
України “Про затвердження Конституції Автономної Республіки Крим” від
16.01.2003 № 1-рп/2003 (справа № 1-3/2003) щодо підтвердження конституційності
положень абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної
Республіки Крим, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4
рішення Конституційного суду України від 16.01.2003 № 1-рп/2003 Конституційний
суд України, вирішуючи цей спір, виходить з системного аналізу зв'язку положень
Конституції та законів України, якими регулюються суспільні відносини у
бюджетній та податковій сферах. Зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1
статті 138 Основного Закону України до відання Автономної Республіки Крим
належить розроблення, затвердження та виконання бюджету Автономної Республіки
Крим на основі єдиної податкової і бюджетної політики України.

Ця політика є складовою внутрішньої
політики України, засади якої визначає Верховна Рада України (пункт 5 частини 1
статті 85 Конституції України). Виходячи із змісту положень пункту 1 частини 2
статті 92 Основного Закону України, згідно з якими виключно законами України
встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України, система
оподаткування, податки і збори, та положень частини 1 статті 95, за якими
бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого
розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами,
Конституційний Суд України вважає, що на цей час зміст податкової і бюджетної
політики України відображено, зокрема, в Бюджетному кодексі України від
21.06.2001, в Законі України “Про систему оподаткування” та у відповідних
законах про податки тощо.

В Бюджетному кодексі України
визначаються особливості формування бюджету Автономної Республіки Крим, зокрема
передбачається, що надходження та витрати бюджету Автономної Республіки Крим
формуються у порядку, встановленому цим Кодексом, із урахуванням Закону України
"Про затвердження Конституції Автономної Республіки Крим" (частина
перша   статті 67). Тобто за змістом
Бюджетного кодексу України це, як вважає Конституційний Суд України, і є визначенням
основ бюджетної політики України стосовно повноважень Автономної Республіки
Крим, установлених у підпунктах 13, 14 пункту 1 статті 18 Конституції
Автономної Республіки Крим. Ці повноваження реалізуються органами Автономної
Республіки Крим лише відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу
України та законів про податки в Україні.

Слід зазначити, що вказаним
рішенням Конституційного суду України визнано такими, що відповідають
Конституції України лише положення абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18
Конституції Автономної Республіки Крим щодо “проведення експериментів у сфері
оподаткування згідно з законодавством України”.

Однак, слід взяти до уваги, що
поняття “проведення експериментів у сфері оподаткування” в контексті абзацу 1
підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної Республіки Крим не
включає в себе встановлення місцевих податків і зборів, оскільки відповідно до
тексту абзацу 1 підпункту 14 пункту 1 статті 18 Конституції Автономної
Республіки Крим віданню Автономної Республіки Крим підлягає “згідно з
законодавством України... проведення експериментів у сфері оподаткування,
встановлення місцевих податків та зборів, а також патентування окремих видів
діяльності, здійснення інших, передбачених законами України, повноважень у сфері
бюджету і оподаткування” (тобто зазначена норма Конституції Автономної
Республіки Крим містить перелік повноважень, до яких відносяться як проведення
експериментів у сфері оподаткування, так і встановлення місцевих податків і
зборів).

При цьому, слід зазначити, що
положення зазначеної норми Конституції Автономної Республіки Крим щодо
встановлення місцевих податків і зборів не були предметом розгляду в
Конституційному суді України і не визнавалися конституційними.

Таким чином, донарахування збору на
розвиток пасажирського електротранспорту в Автономній Республіці Крим у сумі 7
440, 00 грн є неправомірним.

Отже, позовні вимоги про визнання
нечинним податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим від 07.02.2005 № 3271701/2
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, судова
колегія дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає залишенню
без змін, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим залишити
без задоволення.

2.Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 26.01.2006 у справі № 2-5/327-2006А залишити без
змін.

Ухвала набирає   законної
сили  з  моменту
проголошення          і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду
України протягом одного місяця після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя                                        І.В.
Черткова

Судді
В.М. Плут

Ю.М. Гоголь