ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.08.2007  року                                                            Справа № 3/157(1/104)

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                              Іноземцевої Л.В.

Лазненко Л.Л.

Склад судової колегії призначено розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 30.07.2007.

За клопотанням відповідача здійснювалась технічна фіксація судового процесу.

При секретарі

судового засідання          Мартинцевій Н.М.

за участю представників сторін

від позивача                              Ямбогло О.А., за дов. від 29.12.2006 № 01/8622

Зеленяк Є.С., за дов. від 27.04.2007 № 01/2726

від відповідача                    Кебус М.С., за дов. від 04.01.2007 № 4

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Відкритого акціонерного товариства

„Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         09.07.07

у справі                               № 3/157(1/104) (головуючий –Доманська М.Л.,

судді –Мінська Т.М., Пономаренко Є.Ю.)

за позовом                               Відкритого акціонерного товариства

„Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов

до відповідача                     Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об”єднання”, м. Луганськ

про                                        стягнення 11587819 грн. 25 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 09.07.07 у справі №3/157(1/104) (головуючий суддя Доманська М.Л., судді Мінська Т.М., Пономаренко Є.Ю.) відмовлено у задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства „Стахановський завод феросплавів”, м. Стаханов (далі ВАТ „Стахановський завод феросплавів”) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” м. Луганськ (далі ТОВ „ЛЕО”) про стягнення з відповідача необґрунтовано отриманих грошових коштів у сумі 11587819 грн. 25 коп.

Рішення господарського суду з посиланням на норми статей 526, 1212 Цивільного кодексу України, статей 26 Закону України „Про електроенергетику”, пунктів 1, 3 постанови НКРЕ України від 20.12.01 № 1241 „Про тарифи, диференційовані за періодами часу”, пункту 3.7.4 Умов та Правил здійснення підприємцями діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ України від 13.06.1996 №15/1 (далі Умови та Правила), мотивоване необгрунтованістю заявлених вимог.

Здійснивши системний аналіз чинного законодавства у сфері електроенергетики, у тому числі п. 3.7.4. Умов та Правил, місцевий господарський суд дійшов висновку, що величина роздрібного тарифу для всіх споживачів енергопостачальника за регульованим тарифом, що належать до одного класу, є однаковою і не залежить від особливостей технологічного процесу постачання електроенергії конкретними електромережами, тобто незалежно від того, якими мережами вони отримують електричну енергію - місцевими (локальними) або магістральними. Роздрібний тариф розраховується для цих споживачів за загальною формулою. Вищевказана формула є законодавчо затвердженою, та з неї неможливо виключити будь-які складові.

На підставі рахунків відповідача щодо оплати електроенергії, спожитої за жовтень 2004-лютий 2005, позивачем відповідачеві сплачена саме вартість електроенергії за роздрібним тарифом, розрахованим згідно з Умовами та Правилами, як це передбачено чинним законодавством та умовами договору від 30.12.02 № А2036 на постачання електричної енергії.

Позивач у справі, ВАТ „Стахановський завод феросплавів”, не погодився з прийнятим господарським судом вищевказаним рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та постановити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги  вказує наступне.

ВАТ „Стахановський завод феросплавів" одержує електроенергію по магістральних мережах 220 кВ підстанції "Алмазна" Донбаської електроенергетичної системи НЕК „Укренерго" і не підключене до місцевих (локальних) мереж, що підтверджується довідкою ДЕЕС НЕК від 25.09.2003р. №05-13-10/3633.

Отже, технологічних витрат в місцевих (локальних) мережах, не існувало та не могло існувати технічно, оскільки цими мережами електроенергія ВАТ «Стахановський завод феросплавів»не постачалась, але всупереч цього кошти за вказані технологічні витрати були одержані відповідачем на підставі виставлених ним платіжних вимог –доручень.

В період з жовтня 2004р. по лютий 2005р. в оплату за отриману електроенергію ВАТ „Стахановський завод феросплавів" перерахувало на адресу ТОВ „ЛЕО" 37818 314, 57 грн. При цьому, вартість втрат електроенергії в місцевих (локальних) мережах і витрат на її передачу даними мережами склала                                 10 865 599, 01 грн.

Таким чином, позивач, сплативши рахунки відповідача, не лише компенсував постачальнику ринкову вартість електроенергії та втрати електроенергії при її передачі по магістральним мережам, а й додатково безпідставно сплатив вартість неіснуючих втрат електроенергії в місцевих (локальних) мережах, і, крім того, послуги на постачання електроенергії цими мережами, які фактично відповідачем не надавались.

Це свідчить про відсутність у відповідача передбачених законом підстав для одержання грошових коштів у загальній сумі 10 865 599, 01 грн.

Отже, вказані кошти є майном, одержаним відповідачем за рахунок позивача без підстав, встановлених законом, тому підлягають поверненню останньому відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Господарським судом у своєму рішенні від 09.07.2007р. не надано оцінки тому, що оплата повинна здійснюватися саме за надані послуги та спожитий товар.

Отже, відповідачем необгрунтовано виставлялись рахунки за жовтень 2004р., листопад 2004р., грудень 2004р., січень 2005р., лютий 2005р., які передбачали компенсацію втрат електроенергії в місцевих (локальних) мережах, хоча таких втрат фактично не існувало у зв”яку з постачанням електроенергії позивачу виключно магістральними мережами.

В своєму рішенні від 09.07.2007 суд веде мову про правомірність розрахунку вартості електроенергії. Позивач зазначає, що він і не оспорює формулу, яка встановлена НКРЕ України, згідно якої саме ТОВ „ЛЕО” розраховує розмір ціни на електроенергію, а лише заперечує проти права ТОВ „ЛЕО” отримувати плату за послуги, які фактично не надавалися і не надаються.

Відповідач у справі, ТОВ „ЛЕО”, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погодився з доводами позивача, вважає оскаржуване позивачем рішення господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Луганської області від 09.07.07 у справі № 3/157(1/104) –без змін.

Обґрунтовуючи свої заперечення відповідача вказав, що з огляду на зміст                п. 3.7.4. Умов та Правил суд дійшов правильного висновку, що величина роздрібного тарифу для всіх споживачів енергопостачальника за регульованим тарифом, що належать до одного класу напруги, є однаковою і не залежить від особливостей технологічного процесу постачання електроенергії конкретними (місцевими (локальними) або магістральними) електромережами; роздрібний тариф для всіх споживачів одного класу напруги розраховується за загальною формулою; ця формула є законодавчо затвердженою і з неї неможливо на вимогу споживача виключити будь-які складові.

Оскільки законодавство не містить визначення, порядку розрахунку і порядку застосування «фактичної вартості спожитої електроенергії»і «досягнутої ціни», твердження позивача, що спірна сума являє собою вартість послуг з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами відповідача та вартість втрат електроенергії в місцевих (локальних) електромережах відповідача, є недоведеним.

Посилання позивача на листи НКРЕ України від 09.01.2001 №05-29-09/39 та від 21.01.2000 №08-01 не несе ніякого смислового навантаження.

При розрахунку роздрібного тарифу на електроенергію, спожиту позивачем протягом жовтня 2004 –лютого 2005 року, відповідач застосовував затверджені для нього постановами НКРЕ України від 24.06.2003 №588 і від 09.09.2002 №990 тариф на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами (Tjm)  та економічні коефіцієнти нормативних технологічних витрат електроенергії (kj) , тобто діяв у відповідності з вказівками названих листів НКРЕ України.

Позивач не погодився з доводами відповідача та підтримав доводи апеляційної скарги

Заслухавши доводи апеляційної скарги, представників сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду

ВСТАНОВИЛА:

30.12.2002 між сторонами у справі було укладено договір № А2036 на користування електричною енергією, згідно до якого відповідач (енергопостачальник) зобов’язався постачати електричну енергію відповідно до умов договору, а позивач (споживач) - своєчасно оплачувати одержану електричну енергію згідно з умовами договору сторін та додатками до нього.

За поясненням позивача у тексті позовної заяви помилково вказана дата договору 01.04.2002. Фактично вимоги заявлено за договором від 30.12.2002. Саме цей договір  знаходиться у матеріалах справи  (т.1, а.с. 12-19), досліджувався судом та стосовно нього і прийняте рішення.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання”, має ліцензію на право передачі електроенергії за  регульованим тарифом  місцевими (локальними) мережами.

Відповідно до п. 3.2 договору оплата здійснювалася щомісячно авансовими  платежами, а згідно п.3.3 договору кінцевий розрахунок проводився на підставі отриманих від відповідача платіжних вимог –доручень.

Позивач - Відкрите акціонерне товариство „Стаханівський завод феросплавів”, не підключений до місцевих (локальних) мереж, а одержує  електроенергію магістральними мережами 220 кВ підстанції „Алмазна” Донбаської електроенергетичної системи національної компанії „Укренерго”. Цей факт підтверджено довідкою ДЕЕС НЕК від 05.05.04 № 02-32/3112 і схемою приєднання ВАТ „Стаханівський завод феросплавів” до магістральних мереж та відповідачем не заперечується.

У жовтні –грудні 2004 року та січні 2005 року   платіжні вимоги –доручення виставлялися відповідачем позивачеві з урахуванням вартості  втрат електроенергії у місцевих (локальних) мережах та витрат на передачу електроенергії місцевими (локальними) мережами.

В зазначені періоди позивачем було перераховано відповідачу оплату за поставлену електроенергію в сумі 37818314 грн. 57 коп., з яких вартість втрат електроенергії в місцевих (локальних) електромережах та вартість витрат на передачу електроенергії місцевими (локальними) мережами визначена за розрахунком позивача у сумі 11587819 грн. 25 коп.

Позивач вважає, що сплативши рахунки відповідача, він не лише, компенсував постачальнику ринкову вартість електроенергії та втрати електроенергії при її передачі по магістральним мережам, а й додатково безпідставно сплатив вартість неіснуючих втрат електроенергії в місцевих (локальних) мережах, і крім того, послуги на постачання електроенергії цими мережами, які фактично відповідачем не надавалися.

Зазначена обставина і стала підставою звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення 11587819 грн. 25 коп.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.06.06 (колегія у складі суддів: Василенко ТА., Яресько Б.В., Батюк Г.М. по справі № 1/104 позов задоволено повністю, з відповідача (ТОВ “Луганське енергетичне об”єднання”) на користь позивача (ВАТ “Стаханівський завод феросплавів”) стягнуто 11 587 819 грн. 25 коп. –безпідставно отриманих коштів, 1 700 грн. 00 коп. –державного мита та                    118 грн. 00 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 31.07.06 по справі 1/104 апеляційну скаргу ТОВ “Луганське енергетичне об'єднання”  задоволено частково, рішення господарського суду Луганської області від 06.06.06 № 1/104 змінено, позов задоволено частково, з відповідача (ТОВ “Луганське енергетичне об'єднання”) на користь позивача (ВАТ "Стаханівський завод феросплавів) стягнуто 7048063 грн. 03 коп. –безпідставно отриманих грошових коштів, 1033 грн. 99 коп. –державного мита та 71 грн. 77 коп. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу; в решті позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.11.06 по справі                   № 1/104 касаційну скаргу ТОВ “Луганське енергетичне об'єднання” залишено без задоволення, постанову Луганського апеляційного господарського суду від 31.07.06 по справі № 1/104 без змін.

Постановою Верховного суду України від 13.02.07 касаційну скаргу ТОВ “Луганське енергетичне об'єднання” задоволено частково, постанову Вищого господарського суду України від 07.11.06 № 1/104, постанову Луганського апеляційного господарського суду від 31.07.06 та рішення господарського суду Луганської області від 06.06.06 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

Під час нового розгляду справи місцевим господарським судом, позивач керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив розмір позовних вимог, згідно уточненого його розрахунку сума безпідставно отриманих відповідачем коштів складає 10865599 грн. 01 коп.

Відповідач проти заявлених вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позов (а.с 3-7, т.5 , а.с. 45-47, т.6).

Зокрема, відповідач вказав:

- п. 7.9. Правил користування електричною енергією передбачено, що вартість електричної енергії, яку має сплатити споживач, визначається як добуток обсягу електричної енергії на тариф, що діяв у розрахунковому періоді;

- роздрібний тариф розрахований відповідачем за формулою, наведеною в п. 3.7.4. Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою НКРЕ України від 13.06.96. № 15/1 (далі –Умови та Правила), як передбачено ст. 17 Закону України “Про електроенергетику” і п.3.1.1. договору від 30.12.02 № А2036;

- правильність розрахунку роздрібного тарифу на спожиту у період з жовтня 2004  по лютий 2005  позивачем електроенергію та її вартості підтверджується самим позивачем у розрахунку, який доданий до пояснень від 11.04.07  № 02/2339;

- позивач фактично заперечує проти врахування у розрахунку роздрібного тарифу економічного коефіцієнту нормативних технологічних витрат електроенергії (к,) та тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами (Тjм ), вважаючи, що в його випадку економічний коефіцієнт нормативних технологічних витрат електроенергії (к,)  та тариф на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами (Тjм) не є складовими роздрібного тарифу, а представляють собою “послуги”, які відповідач не надає;

- позивач оспорює формулу розрахунку роздрібного тарифу, наполягає на зменшенні вартості спожитої електроенергії за рахунок застосування іншого, ніж роздрібний, тарифу, що розрахований ним іншим чином,

- ні договір, ні закон не передбачають розрахунок вартості електроенергії інакше, ніж шляхом множення обсягу спожитої електроенергії на роздрібний тариф;

- згідно з формулою розрахунку роздрібного тарифу, наведеного в п. 3.7.4. Умов та Правил, тариф  на  передачу електроенергії місцевими (локальними)  електромережами  та економічні коефіцієнти нормативних технологічних витрат електроенергії  є складовими формули розрахунку роздрібного тарифу.

Рішенням господарського суду Луганської області від 09.07.2007 у справі №3/157(1/104) у задоволенні позову відмовлено з підстав вказаних вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність юридичної оцінки місцевим господарським судом обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України „Про електроенергетику”споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини між сторонами виникли з договору на постачання електричної енергії від 30.12.2002 №А2036, відповідно до умов якого відповідач зобов”язався постачати електроенергію, а позивач своєчасно її оплачувати.

Згідно з п. 2.2.3 наведеного договору споживач - ТОВ "Стахановський завод феросплавів" - зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами додатку "Порядок розрахунків" (т. 1, а.с. 12).

Відповідно до п. 3.1.1 договору постачальник електричної енергії - відповідач - має право одержувати від споживача - позивача - плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені договором (т. 1, а.с. 12).

У відповідності з ст. 17 Закону України "Про електроенергетику" № 575/97-ВР від 16 жовтня 1997 року з наступними змінами роздрібна ціна на електричну енергію формується енергопостачальниками згідно з Умовами і Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії. Тарифи на передачу і постачання електричної енергії місцевими (локальними) електромережами регулюються Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Розділом 1 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України          № 15/1 від 13 червня 1996 року з наступними змінами (далі - Умови та Правила) передбачено, що роздрібний тариф - це ціна, відповідно до якої, споживачі сплачують кошти за спожиту електроенергію.

Згідно з п 3.7.4. Умов та Правил роздрібний тариф на спожиту споживачами електроенергію розраховується за певною формулою, а саме: Тij= Ц рсз  /   jП (1 - Кl) + Тjм  + Тіп (грн/МВт.г) , де :

і=1

Тjм - тариф на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами, грн./МВт.год (затверджується НКРЕ України);

Тіп - тариф на постачання електроенергії, грн./МВт.год. (затверджується НКРЕ України);

Кl - економічний коефіцієнт нормативних технологічних витрат електроенергії на 1-му класі напруги (затверджується НКРЕ України);

і - група споживача згідно з нормативними методиками, затвердженими НКРЕ України;

І - клас напруги електромереж, якими пройшла електрична енергія до кінцевого споживача;

Ц рсз  - прогнозована середня закупівельна ціна електроенергії на розрахунковий місяць (р), на який визначаються роздрібні тарифи на електроенергію, грн./МВт.год.(розраховується ліцензіатом).

Згідно звітів про використану електричну енергію позивач розраховується із відповідачем за електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу.

Згідно з формулою розрахунку роздрібного тарифу, наведеного в п. 3.7.4. Умов та Правил, тариф  на  передачу електроенергії місцевими (локальними)  електромережами  та економічні коефіцієнти нормативних технологічних витрат електроенергії  є складовими формули розрахунку роздрібного тарифу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не підключений до місцевих (локальних) мереж, а одержує електроенергію магістральними мережами 220 кВ підстанції „алмазна” Донбаської електроенергетичної системи національної компанії „Укренерго”.

Вартість втрат електроенергії в місцевих (локальних) мережах і вартість передачі електроенергії даними мережами, що перерахована відповідачеві у період з жовтня 2004  по лютий 2005 року за розрахунком позивача склала 10865599 грн. 01 коп. і є предметом даного спору.

Аналіз вищевказаних норм законодавства, в тому числі пункту 3.7.4 Умов та правил, свідчить, що згідно звітів про використану електричну енергію позивач розраховується із відповідачем за електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу.

За змістом п.п. 1 та 3 постанови НКРЕ України від 20.12.01 №1241 “Про тарифи, диференційовані за періодами часу”ці тарифи розраховуються шляхом множення роздрібних тарифів, розрахованих згідно з Умовами та Правилами для споживачів 1 та 2 класів напруги, на тарифні коефіцієнти 0,3 (для нічного періоду тривалістю 7 год.); 1,02 (для напівпікового періоду тривалістю 11 год.) і 1,8 (для пікового тривалістю 6 год.).

Отже, при розрахунку роздрібного тарифу на електроенергію, спожиту позивачем протягом жовтня 2004 –лютого 2005 відповідач обгрунтовано застосовував затверджені для нього постановами НКРЕ України від    24.06.03                  №  588  і від 09.09.02  №  990 тариф  на  передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами  та економічні коефіцієнти нормативних технологічних витрат електроенергії.

Укладаючи договір на постачання електричної енергії №А2036 від 30.12.2002 сторони у пункті 3.1.1 цього договору домовились, що відповідач одержує плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та Правилами, які передбачають розрахунок роздрібного тарифу за певною формулою, а саме: Тij= Ц рсз  /   jП (1 - Кl) + Тjм  + Тіп (грн/МВт.г).

Сторони за договором не вносили змін до пункту 3.1.1 даного договору щодо виключення із розрахунку роздрібного тарифу коефіцієнту нормативних  технологічних витрат електроенергії та тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, позивач безпідставно посилається на те, що ним необгрунтовано сплачені, а відповідачем отримані, грошові кошти в сумі 10865599 грн. 01 коп. у складі суми вартості електроенергії, розрахованої за роздрібним тарифом, відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору №А2036 від 30.12.2002 на постачання електричної енергії.

Таким чином місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду.

З огляду на викладене, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд дав належну оцінку обставинам справи та прийняв 09.07.2007 рішення, яке грунтується на матеріалах справи і відповідає нормам чинного законодавства, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати за апеляційною скаргою покладаються на її заявника, позивача у справі.

Відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Стахановський завод феросплавів” на рішення господарського суду Луганської області від 09.07.2007 у справі №3/157(1/104) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 09.07.2007 у справі №3/157(1/104) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                 Л.В. Іноземцева

Суддя                                                                                Л.Л. Лазненко

Надруковано 5 прим.:

1- до справи,

2- позивачу,

3- відповідачу,

4- до наряду,

5- ГСЛО

Внесено