ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.                                                            Справа № 35/142-07

вх. № 2202/5-35

Суддя господарського суду Швед Е.Ю.

при секретарі судового засідання Сімонова Т.О.

за участю представників сторін:

позивача - Нікітенко В.В., дов. б/н від 01.02.2007 р.;  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кром", м. Харків

до  Приватної фірми "Крам", м. Харків

про примусове виселення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд винести рішення про примусове виселення приватної фірми «Крам» (відповідача по справі) з нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 355 кв. м., яка знаходиться за адресою: місто Харків, вул. Динамівська, 3, в якості забезпечення позову просить заборонити відповідачеві будь яке використання зазначеної нежитлової будівлі.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірне нежитлове приміщення знаходиться у власності позивача, а відповідач самовільно захопив це приміщення і користується ним.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує повністю, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 770 Цивільного кодексу України, в разі зміни власника речі, переданої у найом, до нового власника переходять права та обов‘язки наймодавця. Договір найму  припиняється в разі  погодження цієї умови сторонами в договорі. На погляд відповідача до теперішнього власника орендованих приміщень, ТОВ «Кром», перейшли права та обов‘язки.

В процесі розгляду справи позивач звернувся із заявою в якій просить припинити провадження по даній справі, не вказуючи при цьому мотивів та підстав з яких суд міг би це зробити. Зазначена заява прийнята судом до розгляду, як така що не суперечить вимогам чинного законодавства та інтересам сторін.

Дослідивши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд встановив, що 11.01.05 року позивач придбав на підставі договору купівлі-продажу у власність у ТОВ «Укрбудінвест» нежитлові будівлі літ. літ.  «А-1», «Б-1», «С-1», «С-1-1» «П-1», «Р-1» загальною площею 2721,3 кв.м. за адресою : місто Харків, вул. Динамівська, 3. Договір купівлі-продажу був зареєстрований в БТІ 25.01.05 року .

На підставі Договору оренди землі б/н від 17.08.06 року укладеного між  ТОВ «Кром» та Харківською міською радою, позивачеві передано в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для житлової та громадської забудови за вищенаведеною адресою загальною площею 2,6786 га строком до 2030 року.

На зазначеній земельній ділянці, яка передана ТОВ «Кром» в оренду згідно до Договору оренди землі б/н від 17.08.06 року знаходяться об’єкти нерухомого майна, - нежитлові будівлі:  літ. літ.  «А-1», «Б-1», «С-1», «С-1-1» «П-1», «Р-1», які належать позивачеві на праві власності за договором купівлі-продажі від 11.01.05 року.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно користується з початку 2005 року нежитловою будівлею літ. «А-1» загальною площею 355 кв.м., яка розташована за адресою :  місто Харків, вул. Динамівська, 3, захватив її самовільно і здійснює свою підприємницьку діяльність.  А також із посиланням на приписи  ч.1 ст.134,  ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України вказує на порушення з боку відповідача свого права власності на зазначену спірну нежитлову будівлю.

Як видно із документів наданих відповідачем до матеріалів справи,  відповідач є орендарем двох приміщень (ангарів) загальною площею 710 кв. м., які розташовані за адресою: місто Харків, вул. Динамівська, 3, на підставі договору оренди №23 від 02.01.03 року, укладеного з орендодавцем, - Харківською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства «Динамо». Орендовані приміщення були передані відповідачеві згідно акту передачі в користування від 02.01.03 року (додаток до договору №23 від 02.01.03 року), в якому вказується, що орендовані приміщення виготовлені за кошти відповідача. Відповідно до п.4.1. Договору №23 від 02.01.03 року термін його дії складав з дати підписання по 31.12.05 року. Наймодавець, після закінчення вказаного строку дії договору, не надав у встановленому чинним законодавством порядку заперечень щодо користування майном відповідачем, продовжував приймати орендну плату за оренду. Вищенаведеним договором не встановлювалось сторонами, що у разі відчуження орендатором орендованих приміщень, цей договір припиняється.

З огляду на наведене, та приписи ст.764 Цивільного кодексу України, яка передбачає поновлення строку дії договору найму на термін який був встановлений раніше, за умови відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, та ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України, яка передбачає припинення дії договору з моменту повернення наймачем предмета договору найма суд приходить до висновку, що спірний договір №23 від 02.01.03 року є чинним і продовженим на строк до 31.12.07 року.

Окрім того, до теперішнього власника (ТОВ «Кром»,- позивача по справі) перейшли права і обов‘язки орендодавця за вказаним Договором, відповідно до приписів ст. 770 Цивільного кодексу України.

Позивач також посилається у своїх доводах на те, що згідно до Додаткової угоди №5 від 30.07.04 року, договір оренди №23 від 02.01.03 року з відповідачам, був розірваний Харківською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства «Динамо».

Судом в процесі розгляду справи досліджувалась дана обставина із залученням в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Харківської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Динамо». Дані про розірвання спірного договору оренди на підставі Додаткової угоди №5 від 30.07.04 року не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та були спростовані сторонами, оскільки повноважний представник відповідача не приймав участі у оформленні цієї угоди.

Розглядаючи по суті заяву позивача про припинення провадження по справі суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки ця заява не містить підстав та мотивів такої процесуальної дії, а також посилання на норми господарського процесуального законодавства.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову треба відмовити. Витрати по сплаті держмита та за нформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 764,770, ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення підписано 30.07.2007 р.

Суддя                                                                                            Швед Е.Ю.