ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.09.07р.

Справа № А20/201-07

за позовом  Прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська  в інтересах держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Українсько-Канадського Товариства з обмеженою відповідальністю з ІІ "ЮМК", м. Дніпропетровська

про стягнення 47 274 грн. 60 коп.

Суддя  Пархоменко Н.В.

Секретар судового засідання помічник судді Левчук М.С.

Представники

від позивача Ритов О.В.,помічник прокурора, посвідчення №137 від   27.07.06р.

Григорчук О. О., провідний спеціаліст з юридичних питань, довіреність №03-06/0994 від 08.08.2007 р.

від відповідача Поздняков М. О., довіреність від 30.08.2007 р.

Суть спору:

Позивач просить стягнути з відповідача  47274 грн. 60 коп. штрафу за не створенні робочі місця для працевлаштування інвалідів в 2006 році.

Прокурор та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та посилається на ті підстави, що їх підприємство виконало вся вимоги що до працевлаштування інвалідів , повідомило органи працевлаштування про потребу в працівниках інвалідах, але  органами працевлаштування  інваліди не були направлені для працевлаштування на підприємство, отже відсутня вина відповідача у невиконанні вимог статей 19,20  Закону України „ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін , оцінивши докази в сукупності,  господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

На підставі статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991 №875-ХХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон) для підприємств (об’єднань), установ і організацій (далі-підприємства) незалежно від форм власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної численності працюючих, а якщо працює  від 8 до 15 чоловік у кількості 1 робочого місця.

Згідно статті 20 вищеназваного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства,   організації   громадських  організацій  інвалідів фізичні    особи,    які    використовують   найману   працю,   де середньооблікова   чисельність   працюючих  інвалідів  менша,  ніж установлено  нормативом,  передбаченим  статтею  19  цього Закону,щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів    адміністративно-господарські   санкції,   сума   яких визначається  в  розмірі  середньої  річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  установі,  організації,  у тому числі підприємстві,   організації   громадських  організацій  інвалідів, фізичної  особи,  яка  використовує найману працю, за кожне робоче  місце,  призначене  для  працевлаштування  інваліда  і  не зайняте інвалідом.  Для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі підприємств,   організацій   громадських   організацій  інвалідів,

фізичних   осіб,   на  яких  працює  від  8  до  15  осіб,  розмір адміністративно-господарських  санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в   розмірі   половини   середньої   річної  заробітної  плати  на відповідному  підприємстві,  в установі, організації, у тому числі підприємстві,  організації  громадських  організацій  інвалідів, у фізичної  особи,  яка  використовує  найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю  утримуються  за  рахунок  коштів державного або місцевих бюджетів.

Сплату адміністративно-господарських     санкцій    і    пені підприємства,  установи,  організації,  у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів,  фізичні особи, які використовують найману працю,  проводять відповідно до  закону  за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Українсько-Канадським Товариством з обмеженою відповідальністю з ІІ "ЮМК " був наданий позивачу, Дніпропетровському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів  звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік.  Згідно наданого звіту середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу складає 295 осіб, фонд оплати праці складає 1 394,60 грн., середньорічна заробітна плата складає –4 727,46 грн. Кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування інвалідів, відповідно до 4% нормативу становить 12  особа  за даними  звіту на підприємстві    працювало 2, а повинно було працювати 12 інвалідів.

Стаття 19 Закону про захист інвалідів ( 875-12)  встановлює  для   підприємств  (об'єднань),  установ  і  організацій  (далі  - підприємства)   нормативи   робочих   місць,    призначених    для  працевлаштування інвалідів.

Частиною першою   статті  18  названого  Закону  (  875-12  ) передбачено,  що працевлаштування інвалідів здійснюється  органами Міністерства   праці  України,  Міністерства  соціального  захисту населення України,  місцевими радами,  громадськими  організаціями  інвалідів (далі - органи працевлаштування інвалідів).

Законодавство   про соціальний  захист  інвалідів  дає  підстави  для  висновку  про  те,  що  обов'язок  підприємства   щодо  створення  робочих  місць  для  інвалідів  не  супроводжується  його  обов'язком  підбирати  і  працевлаштовувати інвалідів  на створені робочі місця.  Такий обов'язок? покладається   на органи працевлаштування,  що перелічені в частині першій статті 18  цього  Закону, але на відповідача покладається обов’язок створити  нормативи робочих місць для забезпечення працевлаштування  інвалідів та  повідомити   місцеві органи соціального захисту населення та фонд зайнятості про наявність вакантних робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно довідки  Ленінського  районного центру зайнятості  № 369 від 10.05.2007р. підприємство відповідача - Українсько-Канадським Товариством з обмеженою відповідальністю з ІІ "ЮМК  , звіти надавалися щомісяця, на підприємство направлялися особи  , але інваліди від працевлаштування відмовилися.      .

Відповідно до частини 1 статті  218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов’язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе , що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення  господарського правопорушення

Посилання прокурора  на невиконання відповідачем   Порядку  надання підприємствами , установами , організаціями, фізичними особами, що використовують найману правцю, звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації , необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007року № 70 „ Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України „„Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”  суд не приймає оскільки позов пред’явлено за не створення робочих місць у 2006 році, а  постанова № 70 була прийнята 31.01.2007р.. тому її дія не розповсюджується на спірні правовідносини.

За таких підстав суд вважає, що  відповідач створив робочі місця для інвалідів, належним чином повідомив органи працевлаштування про потребу в працівниках інвалідах, доказів   що відповідач відмовив інвалідам у працевлаштуванні позивач не надав  , отже відсутня вина відповідача у невиконанні вимог статей 19,20  Закону України „ Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 94,160-163, 167 , пунктом 6 розділу УІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд - ,

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити.

Постанову може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                    Н.В. Пархоменко

постанова виготовлена

в повному обсязі  17.09.07р.