ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

07.06.07                                                                                           Справа№ 3/241-15/33а

за позовною заявою Підприємства „Холгер Крістіансен Продакшн Україна” компанії „Холгер Крістіансен А/С”,смт.Краковець

до відповідача Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, м.Київ

про скасування постанови № 028525 від 20.03.2007р.

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: Шегинський Р.А. (довіреність б/н від 06.04.2007р.).

Від відповідача: Кріль А.Ю (довіреність № 41/1-41042 від 12.04.2007р.).

Суть спору: Розглядається адміністративний позов Підприємства „Холгер Крістіансен Продакшн Україна” компанії „Холгер Крістіансен А/С”,смт.Краковець до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, м.Київ про скасування постанови № 028525 від 20.03.2007р. про застосування фінансових санкцій.

11.04.2007р. ухвалою господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 26.04.2007р. Розгляд справи відкладався на 15.05.2007р. з мотивів, зазначених в ухвалі. Ухвалою від 15.05.2007р. розгляд справи відкладено на 07.06.2007р.

Представникам роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України. У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній доказами.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що оспорюваною постановою до нього застосовано фінансові санкції в сумі 1700 грн. на підставі абз. 2 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” –за відсутність у дорожньому листі відмітки про проходження водієм передрейсового медичного огляду. Зазначив, що позивач здійснював перевезення своїх працівників з дому на роботу, тобто, перевозив пасажирів для власних потреб, а в цьому випадку проходження перед рейсового медичного огляду у ст. 339 вказаного закону не вимагається. Просить позов задовольнити.

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, заперечення не подав. Представник відповідача позов заперечив. Ствердив про підставність застосування до позивача фінансових санкцій. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд встановив наступне.

14.03.2007 р. автобус ПАЗ-4234 у розпорядженні позивача під керуванням водія Бугай В.В. здійснював перевезення пасажирів за визначеним маршрутом, що підтверджується подорожнім листом службового легкового автомобіля №307/2.

З подорожнього листа вбачається відсутність відмітки про допуск водія до керування лікарем, про перевірку посвідчення водія диспетчером.

Оспорюванню постановою про застосування фінансових санкцій №028525 від 20.03.2007 р. до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 1700 грн.. Як вбачається зі змісту постанови, позивачем допущено порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме: надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів: у дорожньому листі відсутня відмітка про проходження передрейсового медогляду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” передбачена відповідальність за  надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів,  перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, у вигляді штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 39 вказаного закону, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Цією статтею визначено документи, зокрема, для водія автобуса: для регулярних пасажирських перевезень: - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для нерегулярних пасажирських перевезень (тобто тих, які здійснюються автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з  укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт) - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні  документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України; для перевезення пасажирів автобусами для власних потреб - для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України; а для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, дорожній лист, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника та печаткою, інші документи, передбачені законодавством України.

Позивач посилається на те, що він здійснював перевезення пасажирів для власних потреб –перевозив своїх працівників з місця роботи додому та навпаки. Однак, в підтвердження цього твердження суду не надано жодного доказу. Зокрема, відповідні документи, передбачені у ст. 39 вказаного закону, що вимагаються для перевезення пасажирів автобусами для власних потреб, не зважаючи на вимогу суду надані не були. Та обставина, що відповідач в оспорюваній постанові не зсилається на відсутність інших документів, не заслуговує на увагу враховуючи вищенаведене та спростовується матеріалами справи, оціненими в їх сукупності. Водночас, з подорожнього листа №307/2 від 14.03.2007 р. вбачається, що завдання водієві надавалось на перевезення пасажирів з 6:00 по 23:00 год., тобто на час, що значно перевищує нормальну тривалість робочого часу працівника.

Крім того, зі змісту ст. 39 вказаного закону випливає обов’язок водія навіть при перевезенні пасажирів для власних потреб юридичної особи, мати при собі дорожній лист. Однак, дорожній лист №307/2 від 14.03.2007 р. не містить усіх передбачених в ньому підписів, зокрема, відмітки про допуск лікарем  водія до керування. Наявність передбачених законом підстав для не проходження водієм автобуса у даному випадку передрейсового медичного огляду та перевезення пасажирів без відмітки лікаря у подорожньому листі не доведена у встановленому порядку належними доказами.

Таким чином, позивач не навів належних доказів у підтвердження своїх позовних вимог. У відповідності до ст. 71 КАС України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Згідно із ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд вправі прийняти постанову, зокрема, про визнання нечинною і скасування рішення чи окремих його положень. Суд вправі прийняти й іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод інтересів суб’єкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб’єкта владних повноважень. Однак, передбачених законом підстав для скасування оспорюваної постанови, суду не надано.

Виходячи з вищенаведеного, у позові слід відмовити. Судові витрати покладаються на позивача. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя