ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙН
ИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

09.07.07

Справа № 5/23-18/7А
Львівський апеляційни
й господарський суд в складі
колегії:
головуючого-судді
Р. Марко
суддів
Т. Бонк

С. Бойко
При секретарі
Ковалишин Ю.
розглянувши апеляційну
скаргу ДПІ у Залізничному
ра-ні м. Львова від 16.03.07 № 8409/10-0
на постанову господа
рського суду Львівської обла
сті від 07.03.07
у справі 5/23-18/7А
за позовом Д
ПІ у Залізничному ра-ні м. Льво
ва
до відповідача 1 ЗАТ»Л
ьвівська база медичної техні
ки»
до відповідача 2- ТзОВ»Спрін
т СА»
про визнання н
едійсним господарського зоб
ов»язання та застосування на
слідків передбачених ст.. 208 ГК
України

за участю представник
ів сторін:
від позивача- не з»явився

від відповідача 1- Попельчук
С.
від відповідача 2- не з»явив
ся
В С Т А Н О В И В :
Постановою господарськ
ого суду Львівської області
від 07.03.07 по даній справі відмов
лено у позові ДПІ у Залізни
чному ра-ні м. Львова .
Не погоджуючись
із прийнятою постановою, апе
лянт ДПІ подав апеляційну
скаргу, в якій просить постан
ову суду скасувати з підстав
не повного з»ясування обста
вин, що мають заначення для с
прави. Апелянт вважає, що підс
тавою для задоволення позов
у є той факт, що податкове зобо
в'язання з податку на додану в
артість, яке виникло у ТзОВ „С
принт-СА" у зв'язку із виписува
нням податкових накладних, н
им у відповідний період не за
декларовано, відтак, суми зга
даного податку до бюджету не
сплачувались. А тому, вважає о
рган державної податкової сл
ужби таке зобов'язання підля
гає визнанню недійсним, оскі
льки укладено з метою, яка зав
ідомо суперечить інтересам д
ержави і суспільства.
В судовому засіданні, пре
дставник ЗАТ „Львівська баз
а медичної техніки" зазначив
, що в даному випадку мала міс
це не усна угода, а договір куп
івлі продажу товарів за №26/10-01. О
крім того, ТзОВ „Спринт-СА" ста
ном на 01.11.2006 року зареєстроване
як платник податку на додану
вартість. Також,відповідач 1 в
важає, що саме по собі поданн
я чи не подання звітності кон
трагентом по контракту не вп
ливає на чинність укладеного
між сторонами договору та не
є підставою визнання його не
дійсним.
Розглянувши доводи апе
ляційної скарги, заслухавши
представників сторін, дослі
дивши обставини справи, пере
віривши правильність застос
ування судом першої інстанці
ї норм чинного законодавства
, колегія суддів не вбачає пра
вових підстав для задоволенн
я вимог апелянта.
При цьому колегія виходила
з наступного.
Як вбачається з матеріал
ів справи, між ЗАТ „Львівська
база медичної техніки" (покуп
ець) та ТзОВ „Спрінт-СА" (прода
вець) укладено договори купі
влі-продажу товарів за №26/10-01 ві
д 26.10.2004 року, за №18/08-01 від 18.08.2004 року, з
а №06/09-01 від 06.09.2004 року, згідно яког
о продавець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначе
них у цьому договорі, передат
и у власність покупцю, а покуп
ець зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених у цьо
му договорі, прийняти та опла
тити відповідно систему авто
матичного керування сушарко
ю М38О-03 за ціною 25424 грн. 00 коп., вент
илятори осьові на загальну с
уму 23926 грн. 32 коп., систему автом
атичного контролю БУК за цін
ою 7500 грн. 00 коп., шафу управління
сушильною камерою силова НА
-1 за ціною 7548 грн. 00 коп., вентилят
ори осьові на загальну суму 127
12 грн. 00 коп., калорифер біметал
евий на суму 15288 грн. 00 коп.
В підтвердження виконання
умов згаданого договору в ма
теріалах справи наявні накла
дна за №932 від 26.10.2004 року, за №002 від
18.08.2004 року, за №003 від 18.08.2004 року, за №
004 від 18.08.2004 року, за №005 від 18.08.2004 року
, за №009 від 18.08.2004 року, за №010 від 18.08.200
4 року, за №555 від 06.09.2004 року, за №556 в
ід 06.09.2004 року, за №557 від 06.09.2004 року т
а податкові накладні з анало
гічними реквізитами.
Також, в матеріалах справи н
аявні платіжні доручення за
№807 від 02.11.2004 року, за №708 від 19.08.2004 рок
у, за №717 від 26.08.2004 року та за №762 від
29.09.2004 року.
Отже, зобов'язання, які вини
кли на підставі договорів за
№26/10-01 від 26.10.2004 року, за №18/08-03 від 18.08.200
4 року, за №06/09-01 від 06.09.2004 року, стор
онами виконані повністю.
Окрім того, як зазначив пред
ставник відповідача 1 придба
ні товарно-матеріальні цінно
сті на підставі вище згадани
х угод, були вподальшому реал
ізовані.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України, я
кий набрав чинності з 01.01.2004, гос
подарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону а
бо вчинене з метою, яка завідо
мо суперечить інтересам держ
ави й суспільства, або укладе
но учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б
одним з них господарської ко
мпетенції (спеціальної право
суб'єктності), може бути на вим
огу однієї зі сторін, або відп
овідного органу державної вл
ади визнано судом недійсним
повністю або в частині.
Однак, як вірно зазначено с
удом першої інстанції, полож
ення ст. ст. 207 та 208 ГК України сл
ід застосовувати з урахуванн
ям того, що правочин, який вчин
ено з метою, завідомо супереч
ною інтересам держави і сусп
ільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільст
ва, а тому згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст
. 215 ЦК України є нікчемним, і ви
знання такого правочину неді
йсним судом не вимагається. О
ргани державної податкової с
лужби, вказані в абзаці першо
му ст. 10 Закону „Про державну п
одаткову службу в Україні", мо
жуть на підставі п. 11 цієї стат
ті звертатись до судів із поз
овами про стягнення в доход д
ержави коштів, одержаних за п
равочинами, вчиненими з мето
ю, яка завідомо суперечить ін
тересам держави і суспільств
а, посилаючись на їхню нікчем
ність. У разі задоволення поз
ову висновок суду про нікчем
ність правочину має міститис
ь у мотивувальній, а не в резол
ютивній частині судового ріш
ення.
Необхідними умовами для ви
знання зобов'язання недійсни
м відповідно до ч.і ст.207 ГК Укра
їни, є, зокрема, його вчинення
з метою, яка завідомо супереч
ить інтересам держави і сусп
ільства та наявність умислу
хоча б у однієї із сторін щодо
настання відповідних наслід
ків.
Наявність умислу у сторін
(сторони) угоди означає, - що во
ни (вона), виходячи з обставин
справи, усвідомлювали або по
винні були усвідомлювати про
типравність вчинення зобов'я
зання і суперечність його ме
ти інтересам держави та сусп
ільства і прагнули або свідо
мо допускали настання протип
равних наслідків.
Умисел юридичної особи, в да
ному випадку, визначається з
а умислом тієї особи, що уклад
ала угоду, на підставі якої ви
никло таке зобов'язання.
Орган державної податково
ї служби вважає, що ТзОВ „Спри
нт-СА", укладаючи спірний дого
вір діяло з умислом на прихов
ування від оподаткування при
бутків та доходів.
Орган державної податково
ї служби в підтвердження уми
слу ТзОВ „Спринт-СА" надав, суд
у лист Іванівської міжрайонн
ої державної податкової інсп
екції в Київській області за
№6779/8/23 від 26.10.2005 року, в якому зазна
чено, що дане товариство пода
вало податкову звітність з п
одатку на додану вартість з н
ульовими показниками.
Також, подано рішення Свято
шинського районного суду м.К
иєва від 04.11.2005 року, яким скасов
ано державну реєстрацію ТзОВ
„Спринт-СА".
Однак, матеріалами справи п
ідтверджується факт реєстр
ації платником податку на до
дану вартість ТзОВ „Спринт-С
А" станом на 01.11.2006 року.
Судом першої інстанції вір
но зазначено, що подання пода
ткової звітності з нульовими
показниками не може свідчит
и про наявність умислу на укл
адення угоди, яка завідомо су
перечить інтересам держави,
оскільки, вони можуть свідчи
ти лише про наявність правоп
орушення щодо несплати подат
ків, а не вчинення правочину.

Щодо рішення Святошинсько
го районного суду м.Києва від
04.11.2005 року, яким скасовано держ
авну реєстрацію ТзОВ „Спринт
-СА", то відповідно до ч.2 ст. 18 Зак
ону України „Про державну ре
єстрацію юридичних осіб та ф
ізичних осіб - підприємців" ві
д 15.05.2003 року за №755-ІУ, з наступним
и змінами та доповненнями, як
що відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державн
ого реєстру, є недостовірним
и і були внесені до нього, то т
ретя особа може посилатися н
а них у спорі як на достовірні
. Третя особа, продовжує закон
одавець, не може посилатися н
а них у спорі у разі, якщо вона
знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостов
ірними.
Враховуючи вище дослідже
ні обставини справи, які підт
верджують відсутність підст
ав для визнання спірних угод
недійсними, а відтак відсутн
і правові підстави для засто
сування ст.. 208 ГК України.
Колегія суддів, вважає, щ
о місцевим господарським суд
ом за наявних у справі доказі
в в цілому зроблено правильн
і висновки щодо обставин спр
ави, постанова прийнята з дот
риманням вимог матеріальног
о та процесуального права, що
свідчить про відсутність пі
дстав для скасування постано
ви місцевого господарського
суду та задоволення апеляці
йної скарги.
Керуючись ст.ст. 195, 198, 200, 205 п.7 Р
озділу VІІ Прикінцевих та пер
ехідних положень КАС України
, Львівський апеляційний гос
подарський суд
Ухвалив:
Постанову господарсько
го суду Львівської області в
ід 07.03.07 у справі № 5/23-18/7А залишити
без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.
Ухвалу може бути оскаржено
у касаційному порядку.
Матеріали справи скеруват
и до господарського суду Льв
івської області.
Суддя-доповідач

Р. Марко
Судді

С. Бойко

Т.
Бонк