ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.07
Справа №АС12/284-07.

За позовом Дочірнього підприємства «Претендент» Товариства з обмеженою

відповідальністю охоронно – детективного агентства

«СКОРПІОН», м. Суми

до        Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми

про визнання недійсним рішення, вимоги  Пенсійного Фонду

ГОЛОВУЮЧИЙ   СУДДЯ                                                  Л.А. КОСТЕНКО

СУДДЯ                                                         М.С. ЛУЩИК

СУДДЯ                                                         В.М.  МОЇСЕЄНКО

Представники сторін:

Від позивача:         Гонор Є.В. (довіреність б/н від 11.05.2007р.)

Від відповідача:     Макотренко В.П.

За участю секретаря судового засідання  Бардакової О.М.

Суть справи: позивач звернувся з позовом про  визнання недійсною вимоги  Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми  № Ю-399/1 від 13.12.2006р. на суму 121049 грн. 99 коп., та визнати недійсним рішення Управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми  № 597 від 13.12.2006р. про застосування фінансових санкцій в розмірі 63047 грн. 01 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем норм матеріального права. Також позивач вказує на те,  що він є платки єдиного податку і страхові внески включені до цього податку.

Відповідно до ухвали господарського суду від 07.06.2007р. об’єднані адміністративні справи № АС 12/283-07 та № АС 12/284-07 в одну справу АС 12/284-07 для спільного розгляду.

Відповідач позов не визнає, в  вимогах просить відмовити посилаючись на правомірність  прийнятих рішень та вимоги.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  у розгляді справи оголошувалась перерва з 24.05.2007р. до 07.06.2007р., розгляд справи відкладався  з 07.06.2007р. до 26.06.2007р., 26.06.2007р. оголошувалась перерва до 10.07.2007р. на 11 год.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Спеціалістом відділу надходження доходів управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми була проведена позапланова документальна перевірка правильності повноти нарахування, своєчасності сплати

страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду ДП «Претендент» ТОВ ОДА «Скорпіон» за результатами якої 13.12.2006 року було складено та підписано акт №142, згідно якого позивачу донараховано за 2005-2006 роки страхові внески на суму 121 049,99 грн. (вимога про сплату боргу № Ю-399/1 від 13.12.2006 р.) та винесено рішення № 597 від 13.12.2006 р. про застосування фінансових санкцій на суму 63047,01 грн.

13 грудня 2006 року відповідачем були відправлені позивачу з описом  вкладеного акт перевірки № 142, рішення про застосування фінансових санкцій №597, та вимога про сплату боргу № Ю-399/1. Документи були отримані 18.12.2006 року, що підтверджується повідомленням про вручення.

26.12.2006 року позивач, не погоджуючись із зазначеною вимогою звернувся до головного управління зі скаргою, в якій просить скасувати вимогу про  сплату боргу .

Відповідно   до   п.2.1.   порядку  розгляду   органами   Пенсійного   фонду України скарг на рішення про накладання штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимогу про сплату недоїмки із страхових внесків  на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою  Правління Пенсійного  фонду України   19.12.2003р.  №  21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.04р. за № 81/8680( далі Порядок) у разі коли страхувальник вважає, що орган Пенсійного фонду в районі, місті, районі у місті ( далі - територіальний орган Пенсійного фонду)  неправильно   визначив   суму   недоїмки,   такий   страхувальник   має   право звернутися до територіального органу Пенсійного фонду, вимога про сплату недоїмки якого оскаржується, з заявою про узгодження вимоги, яка подається у письмовій    формі    та    супроводжується    документами,    що    свідчать    про неправильність обчислення сум недоїмки, зазначених у вимозі.

Згідно п.2.6 Порядку до компетенції регіональних управлінь  Пенсійного фонду  України,   яким  є  головне  управління  Пенсійного  фонду  України  в  Сумській    області,    віднесено    саме    розгляд    рішень,    що приймаються  територіальним управлінням у межах процедури узгодження вимоги про сплату недоїмки, якщо в подальшому скаржник не погоджувався з рішенням.

Заступником начальника головного управління - начальником відділу надходження доходів Полив'яним О.В. 29.12.2006р. була розглянута скарга та винесено рішення про повернення скарги без розгляду 10.01.2007 року до управління Пенсійного фонду України в Ковпаківському районі м. Суми надійшла скарга від ДП «Претендент» ТОВ ОДА «Скорпіон», на акт перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове  державне  пенсійне  страхування  та інших платежів  до Пенсійного фонду, на яку дана відповідь позивачу.

Як свідчить акт документальної перевірки, ДП «Претендент» ТОВ ОДА «Скорпіон» не нараховувало страхові внески з квітня 2005 р. по жовтень 2006р. за тарифом 32,3% та 31,8% в загальній сумі 121049, 99 грн., про те що фонд оплати праці у звітах позивач зазначав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку  про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне:

З 01.01.2004р. набрав чинності Закон України від 09.07.2003р. № 1058 «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон), який згідно преамбули, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування; зміна умов і норм  щодо    загальнообов'язкового    державного     пенсійного     страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно ст. 5 Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших законів та нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно ч. 15 Прикінцевих положень Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону виключно цим Законом визначаються: платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Відповідно до положень ст.ст. 14 та 15 Закону страхувальниками та відповідно платниками страхових внесків до Пенсійного фонду є підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, включаючи юридичних осіб, які обрали особливий спосіб оподаткування, зокрема єдиний податок.

Згідно Указу Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності" позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Але в даній справі позивачу нарахована сума страхових внесків, а не збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За ст.1 Закону страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені і згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на І загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. З, 4 ст. 18 Закону страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.

Закон України "Про систему оподаткування" передбачає вичерпний перелік  податків і зборів (обов'язкових платежів), страхові внески на загальнообов'язкове Державне пенсійне страхування до них не віднесені.

Отже, сума нарахованих страхових внесків не є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Звільнення від сплати внесків вищезазначеним Указом Президента України не передбачено.

Також  відповідно  до  п.   п.   14,   15   Прикінцевих   положень   Закону всі  законодавчі акти, в т.ч. і ті, що регулюють спрощену систему оподаткування, повинні бути приведені у відповідність до вимог цього Закону, а до того часу

Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить вищезазначеному Закону.

Таким чином, Указ Президента України від 03.07.1998р. №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів підприємницької діяльності" відносно сплати страхових внесків до Пенсійного фонду суб'єктами підприємницької діяльності діє в частині, що не суперечить Закону України від 09.07.2003р. №1058-ГУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Ч. 2 ст. 17 Закону встановлені обов'язки страхувальників, серед яких нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Ч. 6 ст. 18 Закону визначає, що законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Нарахування страхових внесків здійснюється у відповідності до ст. 19 Закону, а саме: для позивача об'єктом нарахування внесків є суми фактичних витрат на оплату праці працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Нараховані страхові внески підлягають сплаті в строки, визначені ст. 20 Закону. Відповідно до ч. 10 цієї норми, у випадках, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За таких обставин позивачу правомірно при перевірці донараховано страхових внесків за ставкою збору 32, 3 відсотка у 2005 році та за ставкою 31, 8 відсотка за 2006 рік.

Згідно п. 4 ч. 9 ст. 106 Закону за донарахування територіальним органом Пенсійного фонду або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначених сум за кожний повний або неповний місяць, за який донараховано ці суми, на підставі зазначеного відповідачем прийняте рішення № 597 від 13.12.2006р.

Вимога № Ю-399/1 від 13.12.2006р. направлена позивачу у відповідності до ч. 3 ст. 106 Закону, яким передбачене що територіальні органи Пенсійного фонду направляють страхувальникам, які мають недоїмку вимогу. В даному випадку така недоїмка була встановлена при перевірці.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову  – відмовити.

Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна  скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

ГОЛОВУЮЧИЙ   СУДДЯ                                                   Л.А. КОСТЕНКО

СУДДЯ                                                         М.С. ЛУЩИК

СУДДЯ                                                          В.М.  МОЇСЕЄНКО

Повний текст постанови складений  12.07.2007р.