ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.08.07 р.                                                                               Справа № 39/239

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Ба храмовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Селидівського міжрайонного прокурора м.  Селидове в інтересах держави в особі Міністерства вугільної промисловості України Державного підприємства «Селидіввугілля» м. Селидове

До відповідача: Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м. Новогродівка» м. Новогородівка

про  стягнення 2 441 грн. 84 коп.

За участю

Прокурора: не з’явився

представників сторін:

від позивача: Бандолько В.В. – довіреність від 08.06.2007 р.;

від відповідача: не з’явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Селидівський міжрайонний прокурор м.  Селидове в інтересах держави в особі Міністерства вугільної промисловості України Державного підприємства «Селидіввугілля» м. Селидове, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м. Новогродівка» м. Новогородівка,  про стягнення заборгованості в сумі 2 441 грн. 84 коп., яка складається з основного боргу в сумі 1 854, 60 грн., індексу інфляції в сумі 198, 43 грн., 3% річних в сумі 69, 73 грн., пені в сумі 319, 08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 57 від 03.02.2006 р., накладні № 81 від 03.02.2006р., № 92 від 09.02.2006 р., № 120 від 20.02.20006 р., № 124 від 21.02.2006 р., довіреності серії ЯІЯ № 001346 від 02.02.2006 р., № 001347 від 08.02.2006 р., № 001349 від 15.02.2006 р., № 001350 від 20.02.20006 р., рахунок-фактуру № 8 від 28.02.2006 р., претензію 3 01-19/1549 від 15.05.206 р., акт звірки взаємних розрахунків, розрахунок.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

03.02.2006 р. між позивачем, Державним підприємством «Селидіввугілля» м. Селидове, та відповідачем, Комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства м. Новогродівка» м. Новогородівка, укладено договір за № 57, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Згідно даного Договору позивач зобов’язався поставити відповідачеві продукцію, визначену специфікацією до Договору, що є його невід’ємною частиною, а відповідач в свою чергу зобов’язався прийняти та оплатити вартість поставленої продукції.

На виконання умов Договору позивач, згідно специфікації до Договору поставив відповідачу продукцію – бензин марки А76, А80 на загальну суму 1922 грн. 40 коп., що підтверджується накладними № 81 від 03.02.2006р., № 92 від 09.02.2006 р., № 120 від 20.02.2006 р., № 124 від 21.02.2006 р.

Відповідачем товар прийнято, що підтверджується підписами сторін на означених накладних, а також довіреностями на приймання товарно-матеріальних цінностей серії ЯІЯ № 001346 від 02.02.2006 р., № 001347 від 08.02.2006 р., № 001349 від 15.02.2006 р., № 001350 від 20.02.20006 р.

На підставі вищезазначеного, господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу продукції на суму 1922 грн. 40 коп., тобто обов’язок позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та п.п. 1.1, 2.1 Договору.

Відповідно до п.п 1.1, 4.1 Договору відповідач зобов’язаний оплатити вартість  поставленої продукції протягом 10 днів з моменту поставки товару.

Проте взяті на себе згідно Договору обов’язки відповідач виконував неналежним чином, сплатив вартість поставленої продукції частково на загальну суму 67 грн. 80 коп.

Таким чином, залишок неоплаченої відповідачем вартості поставленої продукції складає 1 854, 60 грн., що також підтверджується актом звірення взаємних розрахунків станом на 30.08.2006 р., підписаного та скріпленого печатками обох підприємств без зауважень та заперечень.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 1 854, 60 грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов’язання  також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних за період з 01.03.2006 р. по 01.06.2007 р. складають 69 грн. 73 коп., а індекс інфляції за період з травня 2006 р. по травень 2007 р. – 198 грн. 43 коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, за прострочення відповідачем грошового зобов’язання на підставі п. 9.2 Договору позивачем нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від своєчасно несплаченої суми, яка за період з 01.06.2006 р. по 10.06.2007 р. складає 319,08 грн., що не повністю відповідає змісту статей 231-232 ГК України та статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

Зокрема, частиною 6 статті 232 ГК України період нарахування штрафних санкцій (пені)обмежений шістьма місяцями, від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення пені у сумі 319  грн. 08коп. підлягають лише частковому задоволенню, за арифметичним розрахунком суду – у розмірі 158, 89 грн. (1854, 60 грн. Х 9,5%,8,5% Х 2 / 100 Х 183 дня / 365 днів)

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Селидівського міжрайонного прокурора м.  Селидове в інтересах держави в особі Міністерства вугільної промисловості України Державного підприємства «Селидіввугілля» м. Селидове – задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м. Новогродівка» м. Новогородівка на користь Державного підприємства «Селидіввугілля» м. Селидове основний борг в сумі 1 854, 60 грн., індекс інфляції в сумі 198, 43 грн., 3% річних в сумі 69, 73 грн., пеню в сумі 158, 89 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства м. Новогродівка» м. Новогородівка на користь державного бюджету державне мито в сумі 95 грн. 31 коп.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя