ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.05.07                                                                                           Справа № 4/708-21/20

За позовом:              Прокурор Залізничного р-ну м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради в особі ЛКП “Залізничнетеплоенерго”, м. Львів

до відповідача:           ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів

про стягнення  20705,66 грн.

Суддя  Масловська Л.З.

Представники:

від прокуратури –Ружицький Н.А. –помічник прокурора

від позивача  -       Охріменко В.В. –нач.юр.відділу

від відповідача -    Максимець Л.В. - представник

Представникам сторін роз’яснено їх права та обов’язки відповідно до ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору:

Позовні вимоги заявлено Прокурором Залізничного р-ну м.Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради в особі ЛКП “Залізничнетеплоенерго”, м. Львів до ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів про стягнення 20705,66 грн.

Представник  позивача  позовні  вимоги  підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з’явився, подав клопотання від 25.05.2007 року про розстрочку виконання рішення у зв’язку із важким фінансовим становищем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив.

19.10.2004 року між ЛКП “Залізничнетеплоенерго” та ЗАТ “Львівський керамічний завод” укладено договір №370 про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до ст.ст. 638, 639 Цивільного Кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом, у даному випадку сторони уклали договір у письмовій формі. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до п.1 даного договору позивач взяв на себе зобов’язання постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобов’язався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені договором.

Даним договором (п.6.3.) передбачено, що покупець до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачує енергопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії.

Однак, як стверджує позивач, всупереч умов укладеного договору, ЗАТ “Львівський керамічний завод” за період з 01.01.2006 року по 01.03.2007 р. здійснило оплату за спожиту теплову енергію не в повному обсязі, а лише частково, внаслідок чого у ЗАТ “Львівський керамічний завод” виникла заборгованість перед ЛКП “Залізничнетеплоенерго” в сумі 19177,47 грн. основного боргу.

За невиконання грошових зобов’язань у відповідності до ст.625 ЦК України відповідачу нараховано інфляційні втрати в сумі 578,24 грн. та 3% річних в розмірі 142,49 грн.

Крім того, у відповідності до п.7.2.3. вищевказаного договору, відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення у розмірі 807,46 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу  України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у зв’язку із важким фінансовим становищем, що підтверджується довідкою №417/7 від 25.05.2007 року, яка свідчить про те, що в період з січня 2006 року по квітень 2007 року на ЗАТ “Львівський керамічний завод” існувала фінансова криза, яка полягала у відсутності коштів на розрахунковому рахунку підприємства. У відповідності ст.121 ГПК України розстрочка виконання рішення можлива при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані поданими доказами, і  підлягають до задоволення з розстрочкою виконання рішення в частині стягнення основного боргу в сумі 19177,47 грн. на 4 місяці рівними частинами (по 4794,36 грн.).

Судові витрати покласти на відповідача, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись  ст.193 ГК України, ст.ст. 526, 627, 638, 639 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 ,121 ГПК України,   суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов  задоволити повністю.

2.          Стягнути з ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів, вул. Сяйво,12  (р/р 5001 в АТ “Індекс-Банк”, МФО 325279, ) на користь Львівського комунального  підприємства “Залізничнетеплоенерго”, м.Львів, вул. С.Петлюри, 4а ( р/р 260038680 в ЛОД АППБ “Аваль”, МФО 325570,  ) –19177,47 грн. основного боргу з розстрочкою виконання рішення на 4 місяці рівними частинами (по 4794,36 грн.).

3.          Стягнути з ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів, вул. Сяйво,12  (р/р 5001 в АТ “Індекс-Банк”, МФО 325279, ) на користь Львівського комунального  підприємства “Залізничнетеплоенерго”, м.Львів, вул. С.Петлюри, 4а ( р/р 260038680 в ЛОД АППБ “Аваль”, МФО 325570,  ) –578,24 грн. - інфляційних втрат, 142,49 грн. - 3% річних та 807,46 грн. - пені.

4.          Стягнути з ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів, вул. Сяйво,12  (р/р 5001 в АТ “Індекс-Банк”, МФО 325279, ) в доход державного бюджету –207,05 грн. державного мита.

5.          Стягнути з ЗАТ “Львівський керамічний завод”, м.Львів, вул. Сяйво,12  (р/р 5001 в АТ “Індекс-Банк”, МФО 325279, ) на користь ДП “Судовий інформаційний центр”, м.Київ –118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Накази видати.

Суддя