ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 5/432

Вищий господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

Перепічая В.С. (головуючого),

Рибака В.В.,

Гончарука П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” на ухвалу  господарського суду Запорізької області  від  11 квітня   2007 року  за скаргою Відкритого акціонерного товариства “Запоріжгаз” на  дії державної виконавчої служби  у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя  у справі № 5/432 за позовом  Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” до Відкритого акціонерного товариства  “Запоріжгаз” про стягнення  заборгованості, -

Встановив:

У листопаді 2005 року дочірня компанія “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Запоріжгаз” про стягнення, з урахуванням уточнених позовних вимог, заборгованості за несплаченими векселями та витрати, пов’язані з протестом векселя на загальну суму 12602568,85 грн.

6 грудня 2005 року відповідач подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд визнати мирову угоду у справі № 1/4/517 від 4 грудня 2002 року, укладену між сторонами, а також акт приймання-передачі векселів від 4 грудня 2002 року, як невід’ємну частину угоди, недійсними, вказуючи на те, що мирова угода підписана неуповноваженою особою.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20 грудня 2005 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28 лютого 2006 року, первісний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4321550,55 грн. та 23442,00 грн. відсотків за простим векселем № 134 від 30 вересня 2002 року і 12964,00 грн. витрат, пов’язаних з протестом векселя, а також 5040845,74 грн. заборгованості за простим векселем № 132 від 30 вересня 2002 року.

В іншій частині первісного позову та у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 25500,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Вищого господарського суду України 19 липня 2006 року постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 28 лютого 2006 року у справі № 5/432 -   залишено без  змін.

Господарським судом Запорізької області 10 квітня  2006 року на виконання постанови Запорізького апеляційного господарського суду від 28 лютого 2006 року  та рішення господарського суду Запорізької області від 20 грудня 2005 року видано наказ.

7 червня  2006 року державною виконавчою службою у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя винесено постанову № 553/3 про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 5/432 від 10 квітня 2006 року,   яке  13 червня  2006 року за заявою ВАТ „Запоріжгаз”  зупинено у зв’язку  з тим, що  ухвалою господарського суду  Запорізької області від  20 квітня 2004 року порушено провадження  по справі № 21/84 про банкрутство  відповідача та введено мораторій  на задоволення вимог кредиторів.

Постановою  в.о. начальника ДВС у  Орджонікідзевському  районі  м. Запоріжжя  від 10 липня  2006р. скасовано   постанову про  зупинення виконавчого  провадження у справі  553/3 від  13 червня  2006р.  та зобов’язано  головного державного виконавця  Швець М.О. поновити виконавче провадження.

11 липня  2006р.  головним державним виконавцем, на підставі постанови  в.о. начальника ДВС у  Орджонікідзевському  районі  м. Запоріжжя  від 10 липня  2006р.,    поновлено виконавче провадження  № 553/3

14 липня  2006 року ВАТ ”Запоріжгаз” звернулось до господарського суду Запорізької  області зі скаргою на дії державної виконавчої служби, вказуючи на  неправомірність дій  ДВС у Орджонікідзевському  районі м.Запоріжжя  по скасуванню  постанови   про зупинення  виконавчого  провадження у справі  553/3 від  13 червня  2006р. та поновленню   виконавчого провадження  № 553/3 від  11 липня  2006р.У скарзі боржник просить  скасувати  вказані постанови, заборонити провадити  будь –які дії, щодо  примусового виконання наказу, визнати  незаконними дії в.о. начальника ДВС у  Орджонікідзевському  районі  м. Запоріжжя  Логвіна В.І., що полягали  у винесені  постанови про скасування постанови про  зупинення   виконавчого провадження  та державного виконавця Швець М.О., що полягали у  винесені постанови про  поновлення виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Запорізької  області від 11 квітня  2007 р. скаргу задоволено частково. Постанову  від 10 липня 2006 р. в.о. начальника ДВС у  Орджонікідзевському  районі  м. Запоріжжя про  скасування  постанови про зупинення виконавчого провадження  № 553/3 від 13 червня 2006р. та постанову  головного державного виконавця  про поновлення   виконавчого провадження   № 553/3 від  11 липня  2006р.  скасовано. В іншій частині   провадження за скаргою припинено.

У касаційній скарзі  стягувач просить  скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 11 квітня 2007 р., вказуючи на порушення  господарським судом  норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі дані  постанови ДВС.

У запереченнях на касаційну скаргу  ВАТ ”Запоріжгаз”, вказуючи на  безпідставність доводів касаційної скарги, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши пояснення представника боржника, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та заперечення проти них, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до  пункту 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Вказана  норма  визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не вчиняються  дії з примусового виконання  рішень судів та інших органів, і цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов’язаний з його суттю.

В силу  положень пункту  8 частини  1 статті 34  Закону України “ Про  виконавче провадження”, та абзацу першого  частини 6 статті 12 Закону  України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  у випадку порушення  судом справи про банкрутство боржника правило щодо обов’язкового зупинення виконавчого провадження не стосується  лише тих вимог стягувачів, на які дія  мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється, а саме: вимог виплати заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю та життю громадян, авторської винагороди.

Статтею 2 Закону України “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” встановлено, що  цей Закон регулює відносини, пов’язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно – енергетичного комплексу. Дія цього Закону поширюється на підприємства паливно- енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.  Згідно з ст.3 Закону для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості , підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру.

Відповідно до п. 3.2.6 ст.3 Закону перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення  про участь у процедурі погашення заборгованості, затверджується наказом Міністерства палива та енергетики України, який є підставою для внесення до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, визначених переліком. Підприємство вважається таким, що бере участь у процедурі погашення заборгованості, з дня видання наказу Міністерством палива та енергетики України про затвердження переліку підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості. При цьому, документом, що підтверджує участь підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості, є виписка з Реєстру.

Відповідно до частини 6 пункту 3.7 статті 3 Закону України  “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Пунктом 15 ст.34 Закону України “Про виконавче провадження”, передбачено обов’язкове  зупинення виконавчого провадження з цієї підстави.

Встановивши, що  відповідач є учасником процедури погашення заборгованості, яка встановлена Законом України  “Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу” та відносно нього порушено справу про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, суд першої інстанції дійшов висновку, що  виконавче провадження підлягало обов’язковому зупиненню. Тому постанови в.о. начальника ДВС Орджонікідзевського району м. Запоріжжя та старшого державного виконавця є неправомірними і підлягають скасуванню.

Враховуючи те, що скарга на дії  ДВС  крім вимог скасувати постанови державних виконавців  містила також вимогу    заборонити проводити будь-які виконавчі дії, щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області №5/432 від 10 квітня 2006р., вимогу визнати протизаконними дії по винесенню цих постанов в.о.начальника державної виконавчої служби у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя Логвина В.І. та дії головного державного виконавця ДВС Швець М.О., суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення скарги частково, оскільки вимога визнати протизаконними дії в.о. начальника державної виконавчої служби  та головного державного виконавця  не можуть бути предметом оскарження в порядку ст.121-2  ГПК України. Крім того, скасовуючи дані постанови суд фактично поновлює порушені права скаржника.

Вказані висновки суду першої інстанції  відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, грунтуються на правильному застосуванні норм матеріального  права з дотриманням процесуальних норм, доводи касаційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування ухвали  суду першої інстанції  не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України –

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” залишити без задоволення, а ухвалу  господарського суду Запорізької області  від  11 квітня   2007 року  у справі № 5/432 –без змін.

Головуючий          Перепічай В.С.

Судді                                                                                   Рибак В.В.

Гончарук П.А.