ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

03.10.07                                                                                           Справа  № 7/384-2006

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю  представників:

від позивача  – з”явився,

відповідача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області, м.Хуст

на постанову господарського суду Закарпатської області від 10.11.2006 року, суддя С.Б.Швед, в справі № 7/384-2006,

за позовом виконавчого комітету Хустської міської ради, м.Хуст

до відповідача  Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області, м.Хуст

про    скасування відмов у реєстрації  фінансових зобов»язань  та зобов»язання провести оплату авансу та вартості виконаних робіт,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Закарпатської області від 10.11.2006 року задоволено позов виконавчого комітету Хустської міської ради до Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області та скасовано відмови ВДК у Хустському районі  від 06.10.2006р. №9, від 13.10.2006р. №12 та від 19.10.2006р. №14 у реєстрації фінансових зобов’язань виконавчого комітету Хустської міської  Ради по підрядному контракту від 05.09.2006р. з ТОВ „Ізолфа Україна” та зобов’язано  ВДК у Хустському районі у строк до 15.11.2006 р. у встановленому порядку провести реєстрацію фінансових зобов’язань та оплату з бюджету розвитку авансу та вартості виконаних робіт по капітальному ремонту житлових будинків у м.Хуст по підрядному контракту від 05.09.2006 р. з ТОВ „Ізолфа Україна”, замовником яких є Хустська міська Рада.

Постанова суду мотивована тим, що аналіз визначень понять «капітальний ремонт», «капітальні вкладення»та «капітальні інвестиції», наведених в нормативно-правових актах, свідчить про те, що капітальний ремонт є складовою частиною  капітальних вкладень (капітальних інвестицій), а тому витрати на його проведення з врахуванням ст.71 Бюджетного кодексу України повинні фінансуватися з бюджету розвитку місцевих бюджетів.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач) просить постанову місцевого суду скасувати, мотивуючи тим, що такий висновок суду суперечить  Інструкції з обліку  необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом  Державного казначейства України від 17.07.2000 року №64 (в редакції наказу   Державного казначейства України від 21.02.2005 року №30), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.07.2000 року №459/4680. Скаржник зазначає, що ним не взято на облік зобов»язання  Хустського міськвиконкому, оскільки згідно ст.71 Бюджетного кодексу України  капремонт не підлягає оплаті  з бюджету розвитку, з метою недопущення бюджетного  правопорушення та з метою  усунення недоліків.

У запереченнях на апеляційну скаргу  позивач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що  кошти, які відмовився перераховувати відповідач, спрямовувались на відновлення основних фондів –багатоповерхових будинків  комунального житлового фонду в зв»язку з їх зношеністю. Відповідно до  ст.64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»кошти бюджету розвитку спрямовуються на реалізацію програм соціально-економічного розвитку відповідної території, пов»язаних із здійсненням інвестиційної та інноваційної діяльності, а тому позивачем правомірно спірні кошти спрямовувались із бюджету розвитку на капітальнй ремонт, який є складовою частиною капітальних вкладень, оскільки капітальні вкладення - це інвестиції, спрямовані на створення та  відновлення основних фондів.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  встановив, що 02.03.2006 р. Хустською міською радою прийнято рішення за №1054 про спрямування коштів на капітальний ремонт об’єктів житлового фонду, які належить територіальній громаді м.Хуст.

На виконання зазначеного рішення Хустською міською радою 05.09.2006 р. укладено підрядний контракт з ТОВ „Ізолфа Україна” на здійснення капітального ремонту покрівлі житлових будинків в м.Хуст по вул.Пирогова,5, 27„а”, вул.К.Набережна, 6, вул.Жайворонковій, 38„а”, 66.

Вартість та реальне виконання вищевказаного договірного зобов’язання підтверджено виставленим виконавцем робіт рахунком від 05.10.2006 р., довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2006 року, актами приймання виконаних робіт та підсумковою відомістю використаних ресурсів.

Для виконання взятих на себе за підрядним контрактом від 05.09.2006р. зобов’язань по оплаті вартості проведених робіт позивачем надано Хустському відділенню держказначейства пакет документів по реєстрації  фінансових зобов’язань та проведення їх оплати, проте, останнє відмовило позивачу у проведенні реєстрації зазначених вище фінансових зобов’язань (відмови від 06.10.2006р. №9, від 13.10.2006р. №12, від 19.10.2006р. №14), з посиланням на те, що витрати з  капітального ремонту не відносяться до витрат бюджету розвитку, з якого орган місцевого самоврядування просив перерахувати кошти.

Проте, такий висновок не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Згідно статтей  30 та 31  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, управління об'єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, а також організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, а також шляхів місцевого значення. Частинами першою, четвертою та п’ятою ст.61 вказаного закону  передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з цим Законом та законом про бюджетну систему. Самостійність місцевих бюджетів гарантується  власними  та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються місцевими бюджетами цих громад.

Сільські,  селищні,  міські ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

У   видатковій   частині    місцевих    бюджетів    окремо передбачаються видатки поточного бюджету і видатки бюджету розвитку.

Відповідно до ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»кошти бюджету розвитку спрямовуються на реалізацію програм соціально-економічного розвитку відповідної території, пов'язаних із здійсненням інвестиційної та інноваційної діяльності, а також на фінансування субвенцій та інших видатків, пов'язаних з розширеним відтворенням.

Згідно із п.2 ч.2 ст.71 Бюджетного кодексу України до витрат бюджету розвитку місцевих бюджетів належать, зокрема, капітальні вкладення.

Як встановлено судом вище,  спірним питанням в даному випадку є з'ясування змісту понять „капітальний ремонт” та „капітальні вкладення” з метою визначення правомірності дій суб’єктів спірних правовідносинах.

З аналізу наведених визначень поняття „капітального ремонту” у підзаконних нормативно –правових актах та листах (наказ   Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005  №76 „Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій”, Держкомстату України від 14.08.2006  № 383 „Про внесення змін та доповнень до Інструкції щодо заповнення форми державного статистичного спостереження №1-кб (термінова) "Звіт про виконання будівельних робіт", Держжитлокомунгоспу України від 26.01.2005  № 4/3-102 „Щодо Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд”,   Держбуду України від 30.04.2003  № 7/7-401”Щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до капітального та поточного ремонтів”, таке визначається як  ремонтно - будівельні  роботи, які передбачають заміну,  відновлювання та модернізацію конструкцій і  обладнання  будівель  у  зв'язку  з  їх  фізичною зношеністю та руйнуванням,  поліпшенням  експлуатаційних показників,   а   також покращенням  планування  будівлі  і благоустрою території без зміни будівельних габаритів  об'єкту.

Щодо визначення змісту поняття „капітальні вкладення”, то згідно п.2.1 наказу Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України та Державного комітету у справах містобудування і архітектури України від 23.09.96р. №127/201/173 „Про затвердження Положення про фінансування та державне кредитування капітального будівництва, що здійснюється на території України” капітальними вкладеннями є інвестиції,  спрямовані  на створення і відновлення основних фондів.

Підпунктом 3.1. вказаного наказу також передбачено, що об'єкти будівництва,  що  споруджуються  за рахунок державних централізованих та змішаних капітальних вкладень, а також коштів місцевих бюджетів, фінансуються виключно з рахунків фінансування капітальних вкладень. Витрати коштів із цих рахунків мають цільовий характер.

У наказі   Державного комітету статистики України  від 15.12.2003  №444  „Про затвердження форми одноразового державного статистичного спостереження N 1-амортизація” поняття капітальних вкладень ототожнюється з поняттям інвестицій в основний капітал (капітальні інвестиції).

Капітальні інвестиції включають інвестиції в основний капітал (основні засоби), в інші необоротні матеріальні активи; витрати, пов'язані з поліпшенням об'єкта, що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первинно очікуваних від використання об'єкта, і на суму яких збільшується первісна вартість основних засобів (капітальний ремонт будівель, споруд, машин та обладнання).

З аналізу наведених визначень суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що капітальний ремонт є складовою частиною  капітальних вкладень (капітальних інвестицій), а тому витрати на його проведення з врахуванням ст.71 Бюджетного кодексу України повинні фінансуватися з бюджету розвитку місцевих бюджетів.

Даний факт також підтверджується висновком Української державної інвестиційної експертизи за №1023 від 27.07.2007 року, проведеної в апеляційному провадженні, яким підтверджено, що  кошти, передбачені в кошторисах на капітальний ремонт покрівель  житлових будинків у м.Хуст по вулицях Пирогова,5, Пирогова,27А, Київська Набережна,6, Жайворонкова,38А, Жайворонкова,66 є капітальним вкладенням, а також зазначено, що  інвестиції  у відтворення  основних фондів  здійснюються у формі  капітальних вкладень, який суд приймає до уваги як належний доказ,  оскільки він узгоджується з іншими встановленими обставинами по справі .

Відповідно до  ст.1 Закону України «Про інвестицйну діяльність»  інвестиціями є всі види  майнових та інтелектуальних  цінностей, що вкладаються  в об»єкти підприємницької  та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход), або досягається  соціальний ефект. Такими  цінностями можуть бути кошти, будинки і споруди, що наявне в спірному випадку.

З наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність прийнятих ВДК у Хустському районі відмов  від 06.10.2006р. №9, від 13.10.2006р. №12 та від 19.10.2006р. №14 у реєстрації фінансових зобов’язань Виконавчого комітету Хустської міської  Ради по підрядному контракту від 05.09.2006р. з ТОВ „Ізолфа Україна” та їх скасування, а  також правильно зобов’язано  ВДК у Хустському районі у строк до 15.11.2006 р. у встановленому порядку провести реєстрацію фінансових зобов’язань та оплату з бюджету розвитку авансу та вартості виконаних робіт по капітальному ремонту житлових будинків у м.Хуст по підрядному контракту від 05.09.2006р. з ТОВ „Ізолфа Україна”, замовником яких є Хустська міська Рада.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування постанови місцевого суду є безпідставними.

Постанова місцевого суду прийнята у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,

ухвалив:

постанову господарського суду Закарпатської області від 10.11.2006 року в справі за номером 7/384-2006 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Головного управління Державного казначейства України у Закарпатській області  –без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко