ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"20" серпня 2007 р.

м. Одеса Справа  № 11/137-07-3906А

11
год. 00 хв.

Господарський суд Одеської області
у складі:

Судді                                Власової С.Г.

При секретарі           Качоровська
Н.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 (за
довіреністю).

від відповідача: Неклєса Ю.В. (за
довіреністю).

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
фізичної  особи-підприємця
ОСОБА_1до Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав
споживачів Державного комітету України з питань
технічного регулювання споживчої політики про визнання недійсними
Постанови про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів»від 30.03.2007р.№363 Головного Одеського обласного
управління у справах захисту прав споживачів та Постанови у справі про
адміністративне правопорушення від 30.03.2007р. № 441 Головного Одеського
обласного управління у справах захисту прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:
17.05.2007 р. за вх. № 5137 фізична
особа-підприємць ОСОБА_1(далі -Позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного Одеського обласного управління у справах
захисту прав споживачів про визнання недійсними Постанови про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів»від 30.03.2007р.№363
та Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2007р. № 441
.

Відповідач позовні вимоги не
визнає, про що зазначив у запереченнях на адміністративний позов від 20.06.2007
р. за № 14194 та у додаткових запереченнях від 27.07.2007 р за № 17332.

24.07.2007 р. за вх.№17059 позивач
подав заяву про відмову від позовних вимог в частині визнання недійсною  Постанови у справі про адміністративне
правопорушення від 30.03.2007р. № 441 Головного Одеського обласного управління
у справах захисту прав споживачів.

Позивач на решті позовних вимогах
наполягає, 04.07.2007 за вх№15217 надав відзив на заперечення відповідача,
24.07.2007 р. за вх. № 17054 надав уточнення позовних вимог та 15.08.2007 р. за
вх 18967 відзив на  додаткові заперечення
відповідача. З урахуванням нової редакції позовної заяви, вимоги позивача
розглядаються по суті у наступній редакції: визнати недійсними Постанову про
накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів»від 30.03.2007р.№363.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивач вказує, що 06.02.2007 р.
спеціалістами Відповідача проводилась перевірка салону вікон фізичної  особи-підприємця ОСОБА_1.

За результатами перевірки був
складений акт перевірки дотримання законодавства

про захист прав споживачів від
06.02.2007 р. за № НОМЕР_1.

30.03.2007р. заступником начальника
Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів
ОСОБА_3, на підставі вищевказаного акту винесена Постанова за № 363 про
накладення на ФОП ОСОБА_1 стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів»у вигляді штрафу у розмірі 312 грн., яка була отримана
підприємцем 02.04.2007 року поштовим листом з рекомендованим повідомленням.
Оскаржувана постанова була прийнята за порушення ФОП ОСОБА_1 п. 6, 7, 9, 12 ст.
15 Закону України «Про захист прав споживачів»: не надання споживачам у
доступній наочній формі необхідної, достовірної та своєчасної інформації про
товар під час його продажу, а саме: відсутність на зразках цін на товари, умови
та правила їх придбання, гарантійні зобов'язання    виробника, найменування та місцезнаходження
підприємства, що здійснює функції щодо прийняття претензій від споживачів, а
також проводить ремонт та технічне обслуговування товару.

Не погоджуючись із винесеною
Постановою 06.04 2007р. ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу до Державного комітету
України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

07.05.2007р. Державним комітетом
України з питань технічного регулювання та споживчої політики подану скаргу
було розглянуто та винесено рішення, яким встановлено, що посадові особи
Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав споживачів
діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та
законами України і не вбачається підстав для скасування оскарженої постанови,
про що свідчить лист щодо розгляду справи за № 3720 - 6 - 6/18 від 07.05.2007р.

Позивач вважає ,що Постанова про
накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів»від 30.03.2007р. за № 363 та лист щодо розгляду скарги від
07.05.2007р. за № 3720 - 6 - 6/18 не відповідає нормам діючого законодавства в
обґрунтування своїх вимог  посилається на
наступне:

по - перше: на зразках вікон та
дверей з металопластикового профілю, які розміщені у салоні - магазині «ЦЕНТР
ВІКОННИХ ТЕХНОЛОГІЙ»за адресою:м.Одеса, проспект Адміральський, 1-В, нанесено
маркування згідно з вимогами ДСТУБ В. 2.6. - 15 - 99 «Вікна та двері
полівінілхлоридні. Загальні технічніумови».Згідно з вимогами п. 4.4.1.
вищезазначеного ДСТУ Б В. 2.6. - 15-99маркування,яке наноситься на зразки
виробів з ПВХ - профілю, повинно містити у собі наступну інформацію:

-          найменування та товарний знак
підприємства - виробника;

-          найменування виробу;

-          умовне визначення виробу, згідно з п.
3.2. ДСТУ Б В. 2.6. - 15 - 99 «Вікна та двері полівінілхлоридні. Загальні
технічні умови»;

-          дата виготовлення виробу;

-          вага виробу;

-          визначення нормативного документу, а саме ДСТУ
Б В. 2.6. - 15 - 99.

Тобто вимоги ДСТУ Б В. 2.6. - 15 -
99 «Вікна та двері полівінілхлоридні. Загальні технічні умови»до маркування
зразків виробів з ПВХ - профілю, не передбачують зазначення цін на зразках виробів.

Крім того, позивач зазначає ,що
норми ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», та норми п. 1.16.
Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України «Про
затвердження Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами» від
11.03.2004р. № 98, не передбачають та вимоги.

По - друге: ФОП ОСОБА_1 здійснює
реалізацію виробів з ПВХ профілю, не згідно зразків, розташованих у салоні -
магазині, а виключно за індивідуальними замовленнями населення. Ціна за вироби
встановлюється у залежності від їх розмірів, форми, кольору, комплектації, виду
склопакету, виду профілю, тому ціна за замовлені вироби вказується тільки після
їх замовлення та оформлення Бланку замовлення.

По - третє: під час здійснення
перевірки та проведення контрольної закупки виробів з ПВХ - профілю
спеціалістами Головного Одеського обласного управління у справах захисту прав
споживачів працівником ФОП ОСОБА_1 був оформлений Бланк замовлення на вікно з
ПВХ - профілю, в якому були вказані умови та правила його придбання, а саме:
дата прийняття замовлення, дата встановлення виробу, його зовнішній вигляд,
комплектація, колір, розміри, форма та порядок оплати, а також ціна за
замовлений виріб. Оформлений Бланк замовлення на вікно з ПВХ - профілю був
погоджений з робітниками управління, про що свідчить підпис ОСОБА_4 (копія
Бланку замовлення додається).

Також перевіряючим під час
оформлення замовлення був наданий паспорт на вироби, в якому були вказані
найменування підприємства - виробника, яке проводить ремонт та технічне
обслуговування виробів, правила експлуатації, обслуговування та догляд за
замовленим виробом, а також гарантійні зобов'язання (паспорт дбдається). Але до
Акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів
НОМЕР_2наданий паспорт на вироби робітниками управління прикладений не був, так
як в ньому було вказано, що ремонт та сервісне обслуговування виробів виконує
не ФОП ОСОБА_1, а підприємство - виробник виробів з ПВХ - профілю - ТОВ
"Паритет". Перевіряючі не прийняли до уваги те, що ФОП ОСОБА_1,
здійснює тільки прийом замовлень та реалізацію виробів з металопластикового
профілю у салоні - магазині «ЦЕНТР ВІКОННИХ ТЕХНОЛОГІЙ»за адресою: м. Одеса,
Адміральський проспект, 1-В, а виробником вищезазначених виробів є ТОВ
«Паритет», згідно укладеного між ним та ТОВ «Паритет»договором про дилерське
співробітництво від № НОМЕР_3 (копія договору додається). Крім того, ФОП
ОСОБА_1 було зазначено, що згідно з п. 3.4. цього договору ТОВ
"Паритет" також виконує роботи по встановленню виготовлених виробів на
об'єктах споживачів, які здійснили в нього замовлення виробів. Тобто, в
результаті цього, зобов'язання по гарантійному обслуговуванню виробів з ПВХ -
профілю, реалізованих ФОП ОСОБА_1, виконує підприємство - виробник - ТОВ
«Паритет», про що і вказано у паспорті на вироби, який був наданий
перевіряючим.

Таким чином, позивач вважає ,що
ним  не було порушено норм ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»та норм п. 1.16. Наказу Міністерства
економіки та з питань європейської інтеграції України «Про затвердження Правил
роздрібної торгівлі непродовольчими товарами»від 11.03.2004р. №98 та просить
суд визнати недійсною Постанову про накладення стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист прав споживачів»від 30.03.2007р.№363.

Відповідач не погоджується з
вимогами Позивача, вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають
дійсним обставинам справи посилаючись на те ,що загальні вимоги по маркуванню
непродовольчих товарів визначені в п.п. 1.16 п. 1 "Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами" затв. наказом Міністерства економіки та
з питань європейської інтеграції України від 11 березня 2004 р. N 98 та
зобов'язують працівників суб'єкта господарської діяльності при здійсненні
продажу непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного виробництва, надавати
покупцям у доступній наочній формі (у супровідній документації, на етикетці, а
також маркуванням чи іншим способом, прийнятим для окремих видів товарів)
необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари відповідно до законодавства
про мови, яка має містити : назву товарів;назву нормативних документів, вимогам
яких повинні відповідати товари;дані про основні властивості
товарів;відомості   про   вміст
шкідливих  для   здоров'я
речовин   (у  разі
їх   наявності)порівняно з вимогами
нормативно-правових актів і нормативних документів, а також протипоказання щодо
застосування;ціну, умови та правила придбання товарів;дату виготовлення;умови
зберігання;гарантійні зобов'язання виробника;правила та умови ефективного і
безпечного використання товарів;термін служби (придатності) товарів, відомості
про необхідні дії покупця після його закінчення, а також про можливі наслідки в
разі невиконання цих дій;найменування та адресу виробника або підприємства, яке
здійснює його функції щодо прийняття претензій від покупця, а також проводить
ремонт і технічне обслуговування; інформацію
про   сертифікацію   товарів
(якщо   вони   підлягають
обов'язковійсертифікації).

Таким чином, відповідач зауважує
,що при маркуванні тих чи інших груп непродовольчих товарів крім загальних
вимог, згідно з Правилами № 98 повинні вказуватися спеціальні, виходячи з вимог
правил торгівлі, а позивач допустив у продаж продукцію яка по маркуванню  не відповідала загальним вимогам визначених в
п.п. 1.16 п. 1 "Правил роздрібної торгівлі непродовольчими
товарами".Крім того, позивач, у позові, зазначає, що він здійснює
реалізацію виробів з ПВХ профілю, не згідно зразків розташованих у
салоні-магазині, а виключно за індивідуальними замовленнями населення. Ціна за
вироби встановлюється у залежності від їх розмірів,форми,кольору,  комплектації, виду склопакету, виду профілю,
тому ціна за замовлені вироби вказується тільки після їх замовлення та
оформлення бланку замовлення, але згідно свідоцтва про сплату єдиного податку
Серія Д № НОМЕР_4. виданого суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі
ОСОБА_1, позивач займається таким видом економічної діяльності, як роздрібна
торгівля іншими непродовольчими товарами що відповідає Секція О підкласу
52.48.9 "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2005"
прийнятого наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 р. N
375.Тобто, відповідно до вищевказаного свідоцтва про сплату єдиного податку
Позивач займається саме таким видом економічної діяльності, як роздрібна торгівля
непродовольчими товарами, а не виробництвом на замовлення дверних та віконних
блоків.

Також відповідач пояснює, що з
бланку замовлення не вбачається, що перевіряючим, які виступали в ролі
споживачів під час контрольної закупки була надана необхідна, доступна,
достовірна та своєчасна інформація про продукцію, що забезпечувала б можливість
її свідомого і компетентного вибору. Оскільки вказана інформація згідно ч. 1
ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів»повинна бути надана
споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Посилаючись на п. 7 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»відповідач вказує, що у разі порушення
законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери
торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанною
господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи,
наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності
не веде обов'язковий облік доходів і витрат - у розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Підпунктами 7 пункту 2
"Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав споживачів" затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1177, передбачено, що відповідно до
ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»на суб'єктів господарської
діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу зокрема за: відсутність
необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, роботу,
послугу - у розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а у разі якщо законодавством суб'єкт господарської
діяльності звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат - у
розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні від 15.06.2007
р. представник Позивача ОСОБА_5 зазначила, що під час проведення контрольної
перевірки правильності розрахунків за реалізовані товари, надані послуги
(купівля вікна з ПВХ) нею була надана перевіряючим вся необхідна інформація
передбачена ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, представниками Головного
управління ОСОБА_4, та ОСОБА_6 було пояснено, що під час здійснення контрольного
замовлення у салоні магазині "Центр ВІКОННИХ ТЕХНОЛОГІЙ»за адресою м.
Одеса, проспект адміральський 1.В, замовлення та розрахунок приймала особа,
котра не перебувала у трудових відносинах з суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 у зв'язку з чим вказана особа не могла
надати перевіряючим, які виступали споживачами необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари відповідно до законодавства.

Надана Позивачем копія трудового
договору № НОМЕР_5 між ОСОБА_5 та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1 не є належним доказом у справі так як перевірку дотримання вимог
законодавства про захист прав споживачів було проведено 02.02.2007 р., а
вказаний трудовий договір укладено позивачем 15.02.2007 р., тобто після
проведення перевірки. З цього випливає, що на момент проведення перевірки
ОСОБА_5 не перебувала у трудових відносинах з Позивачем і не була його
працівником.

В свою чергу, п. 1.8. "Правил
роздрібної торгівлі непродовольчими товарами" затв. наказом Міністерства
економіки та з питань європейської інтеграції України від 11 березня 2004 р. N
98 встановлює, що працівники суб'єкта господарської діяльності, які здійснюють
обслуговування покупців, повинні мати спеціальну професійну підготовку: знати
асортимент і якісні характеристики товарів певної групи, ознаки дефектів
виробничого характеру; правила підготовки товарів до продажу; принципи
розміщення, викладки товарів і оформлення вітрин; способи показу і пакування
товарів; правила зберігання товарів і терміни їх реалізації; порядок таврування
засобів міри та ваги; правила роботи реєстраторів розрахункових операцій і
порядок розрахунку з покупцями; види торговельного обладнання, інвентарю,
інструментів і правила користування ними; правила поводження з тарою; правила
санітарії і гігієни, а також техніки безпеки та пожежної безпеки тощо.

Відповідно до п. 1.16 вищевказаних
Правил здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта господарської діяльності зобов'язані надати
покупцям у доступній наочній формі (у супровідній документації, на етикетці, а
також маркуванням чи іншим способом, прийнятим для окремих видів товарів)
необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари відповідно до
законодавства.

Таким чином, на момент проведення
перевірки ОСОБА_5 не була працівником суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 у зв'язку з чим не мала відповідної
професійної підготовки і не могла надати перевіряючим необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари відповідно до законодавства при продажу
непродовольчих товарів.

З урахуванням вищенаведеного
Відповідач наполягає на тому що, постанова Головного управління прийнята в
межах повноважень наданих йому ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів»,
що свідчить про відповідність її закону.

Досліджуючи матеріали справи,
аналізуючи  норми чинного законодавства,
що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків:

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що  в адміністративних справах про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 5 Закону України
„Про захист прав споживачів”, держава забезпечує споживачам захист їх прав,
надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації,
необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання
продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції
іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній
для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами
потрібних знань з питань реалізації їх прав. Захист прав споживачів здійснюють
спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні органи. Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи і установи, що
здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші органи виконавчої
влади, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

На підставі Направлення на право
проведення перевірки № НОМЕР_6 виданого начальником Головного Одеського
обласного управління у справах захисту прав споживачів, 06.02.2007 р.
спеціалістами Головного управління була проведена перевірка дотримання
законодавства про захист прав споживачів в салоні-крамниці фізичної  особи-підприємця ОСОБА_1з питань розгляду
заяви  споживача №НОМЕР_7

За результатами перевірки
працівниками Відповідача було складено акт перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів від 06.02.2007 р. за № НОМЕР_1, з якого вбачається,
що ФОП ОСОБА_1 порушено п. 6, 7, 9, 12 ст. 15 Закону України «Про захист прав
споживачів»: - не надання споживачам у доступній наочній формі необхідної,
достовірної та своєчасної інформації про товар під час його продажу, а саме:
відсутність на зразках цін на товари, умови та правила їх придбання, гарантійні
зобов'язання    виробника, найменування
та місцезнаходження підприємства, що здійснює функції щодо прийняття претензій
від споживачів, а також проводить ремонт та технічне обслуговування товару.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
„Про захист прав споживачів” продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про
цю продукцію.

Статтею 15 Закону України "Про
захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана
споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація
про продукцію не вважається рекламою.

Інформація,  доводиться до відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції,
на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній
формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах
обслуговування.

Вимоги, що пред'являються до
маркування непродовольчих товарів визначені в "Правилах роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами" затв. наказом Міністерства економіки та
з питань європейської інтеграції України від 11 березня 2004 р. N 98.

Загальні вимоги по маркуванню
непродовольчих товарів визначені в п.п. 1.16 п. 1 вищезазначених Правил і
передбачають, що здійснюючи продаж непродовольчих товарів вітчизняного та
іноземного виробництва, працівники суб'єкта господарської діяльності
зобов'язані надати покупцям у доступній наочній формі (у супровідній
документації, на етикетці, а також маркуванням чи іншим способом, прийнятим для
окремих видів товарів) необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари
відповідно до законодавства про мови, яка має містити:

назву товарів;

назву нормативних документів,
вимогам яких повинні відповідати товари;

дані про основні властивості
товарів;

відомості   про
вміст  шкідливих  для
здоров'я  речовин   (у
разі   їх   наявності)порівняно з вимогами
нормативно-правових актів і нормативних документів, а також протипоказання щодо
застосування;

ціну, умови та правила придбання
товарів;

дату виготовлення;

умови зберігання;

гарантійні зобов'язання виробника;

правила та умови ефективного і
безпечного використання товарів;

термін служби (придатності)
товарів, відомості про необхідні дії покупця післяйого закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

найменування та адресу виробника
або підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від
покупця, а також проводить ремонт і технічнеобслуговування;

інформацію   про
сертифікацію   товарів   (якщо
вони   підлягають   обов'язковій сертифікації).

Згідно п. 12 роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про
захист прав споживачів” від 12 квітня 1996 р. № 5 у справах за позовами про
захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної
інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має
виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та
характеристики товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення. Однак, Позивачем в ході розгляду справи не надано
належних доказів того, що під час перевірки у салоні - магазині «ЦЕНТР ВІКОННИХ
ТЕХНОЛОГІЙ»на зразках вікон та дверей з металопластикового профілю було
маркування яке відповідало вимогам п.п. 1.16 п. 1 "Правил роздрібної
торгівлі непродовольчими товарами".

В порушення ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»з якої вбачається ,що інформація повинна
бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги),
Позивачем на бланку замовлення не вказано найменування та адресу виробника або
підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від покупця, а
також проводить ремонт і технічне обслуговування.

З викладеного вбачається ,що
відповідачем правомірно  застосовано п. 7
ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»,згідно якого у разі
порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанною
господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи,
наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності
не веде обов'язковий облік доходів і витрат - у розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Підпунктами 7 пункту 2
"Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав споживачів" затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 17 серпня 2002 р. N 1177, передбачено, що відповідно до
ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів»на суб'єктів господарської
діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу зокрема за:

- відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної інформації про товар, роботу, послугу - у
розмірі 30 відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі якщо законодавством суб'єкт господарської діяльності
звільнений від ведення обов'язкового обліку доходів і витрат, - у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 Положення про
порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист
прав споживачів»від 17 серпня 2002 р. N 1177, рішення     про
накладення  штрафів правомірно
прийнято відповідачем  на  підставі
акту перевірки суб'єкта господарської діяльності .

З урахуванням вищенаведених
положень законодавства, що регулює правовідносини у сфері захисту прав
споживачів, вбачається ,що постанова Головного управління прийнята в межах
повноважень наданих йому ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів»та
відповідає приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, беручи до
уваги, що Відповідачем в ході розгляду справи доведено правомірність прийняття
Постанови про накладення стягнень, передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів»від 30.03.2007р.№363, позовні вимоги фізичної  особи-підприємця ОСОБА_1задоволенню не
підлягають, як необґрунтовані, незаконні та такі, що протирічать наявним
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 87, 89,
94, п. 6 Перехідних положень, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
порядку ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної  сили у порядку ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Постанову складено у повному обсязі 30.08.2007 р.

Суддя                                                                                                           Власова
С.Г.