ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 20/27а

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Дунаєвської Н.Г.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2007 року

у справі
№ 20/27а господарського суду Донецької області

за позовом
Приватного підприємства "Вента"

до
Відкритого акціонерного товариства "Донецькобленерго"

про
визнання недійсним рішення комісії

за участю представників сторін:

позивача
не з’явились,

відповідача
Мануйленко О.В.,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.04.2007 р. у справі № 20/27а (суддя: Донець О.Є.) відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення засідання комісії ВАТ "Донецькобленерго" від 21.12.2006 р.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. (судді: Стойка О.В., Діброва Г.І., Шевкова Т.А.) зазначене рішення скасовано, позов задоволено: визнано недійсним рішення засідання комісії РЕМ ВАТ "Донецькобленерго" по розгляду актів про виявлені порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом № 64 від 21.12.2006 р.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а рішення залишити в силі. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом не повно з’ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановив апеляційний господарський суд, сторони уклали договір на постачання електричної енергії № 3502 від 16.02.2004 р., відповідно до якого відповідач зобов’язався поставляти на адресу  позивача електричну енергію, а останній оплачувати її вартість.

Представники відповідача здійснили перевірку дотримання на підприємстві позивача Правил користування електричною енергією, в результаті якої склали акт № 026054 від 12.12.2006 р. про порушення пломб Держстандарту. Спірний акт підписано позивачем з поміткою "отримав для вивчення". В ньому зазначено про те, що споживач запрошується 20.12.2006 р. на засідання комісії Горлівського Східного РЕМ.

Відповідно до п.6.42. Правил користування електричною енергією споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Апеляційний господарський суд, дослідивши протокол № 64 від 21.12.2006 р. прийшов висновку, що він оформлений неналежно. Окрім того, відповідач порушив право позивача на участь у засіданні, оскільки в акті повідомлялось про проведення засідання 20.12.2006 р., а засідання фактично відбулось 21.12.2006 р.

Відповідно до розрахунку № 112021 спірна сума розрахована за період з 01.09.2006 р. по 12.12.2006 р. Однак, остання перевірка розрахункових приладів була проведена 24.11.2006 р., а відтак відповідач невірно вирахував період нарахування недоврахованої електричної енергії.

Водночас, господарський суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідач не довів факт порушення позивачем пломб на електричному лічильнику, оскільки пломби на щиту обліку не є пошкодженими.

За таких обставин, апеляційний господарський суд скасував рішення місцевого господарського суду та задовольнив позов.

Однак, погодитись з такими висновками суду неможливо, оскільки предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним рішення засідання комісії ВАТ "Донецькобленерго" від 21.12.2006 р. по розгляду акту про порушення Правил  користування електричною енергією.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.  Зокрема, права та законні інтереси суб'єктів захищаються шляхом: визнання права; визнання правочину недійсним;  припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Окрім того, права і законні інтереси суб'єктів господарювання захищаються, відповідно до вимог ст. 21 ЦК України шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, порушують права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Водночас, статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство. 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції. 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Відтак, господарські суди не перевірили чи підвідомчий такий спір господарському суду та дійшли неправильного висновку про те, що спір про визнання неправомірним рішень комісії по донарахуванням за спожиту електроенергію та розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією є таким, що підлягає розгляду у господарському суді.

При цьому, підприємство-споживач не позбавлено можливості захищати свої інтереси у інший спосіб, у тому числі у випадку пред’явлення до нього позову енергопостачальною організацією.

Господарські суди на вказані обставини не звернули уваги, чим порушили вимоги ст. 12 ГПК України. Окрім того, господарські суди не вирішили питання про можливість застосування ст. 80 ГПК України.

Вищевикладене свідчить про те, що господарські суди неповно з’ясували обставини справи та неправильно застосували норми процесуального права.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 12.04.2007 р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.06.2007 р. у справі № 20/27а скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя                                                       М. Михайлюк

Судді:                                                                               Н.Дунаєвська

В.Рибак