ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11.10.07
Справа № 5/607.

Господарський суд Луганської області у складі судді Закропивного
О.В., при секретарі Монастирському Д. Д., за участю представників
сторін:

від позивача -ОСОБА_1;

від відповідача - ОСОБА_2;

розглянувши матеріали справи за позовом:

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Ясинувата Донецької
області

до  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_2, м. Луганськ

про
стягнення 2780 грн. 00 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Суть
спору:
заявлено вимогу про стягнення боргу за набуту продукцію у сумі 2780,00 грн.

Представник
позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відзивом від без дати та б/н відповідач повідомив суд про оплату
боргу в сумі 2515,00 грн. за отриманий товар на ту же суму. У підтвердження
цього надав суду копії платіжних вимог від 15.02.05. № 7 на суму 1000,00 грн.,
від 30.06.06. № 15 на суму 300,00 грн., від 29.01.07. № 1 на суму 800,00 грн.,
від 13.09.07. № 15 на суму 415,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та
оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача
не обґрунтовані і задоволенню не підлягають у повному обсязі з наступних
підстав.

Згідно накладної
від 15.09.04. приватний підприємець ОСОБА_2 (надалі -відповідач) від приватного
підприємця ОСОБА_1 (надалі -позивач) отримав товар на суму 2515,00 грн.

Як зазначає
позивач відповідач взяв на себе зобов'язання оплатити зазначену у накладній
продукцію після її реалізації.

У відповідності з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається
зобов'язання, що ви никає між суб'єктом господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарю вання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на
користь іншого суб'єкта (виконати роботу, пе редати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобо в'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що підставною виникнення
господарського зобов'язання є, зокрема, господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України
господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до
закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів
України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено оплати
за платіжними дорученнями від 15.02.05. № 7 на суму 1000,00 грн., від 30.06.06.
№ 15 на суму 300,00 грн., від 29.01.07. № 1 на суму 800,00 грн., від 13.09.07.
№ 15 на суму 415,00 грн., загалом на суму 2515,00 грн., тобто на суму свого
зобов'язання перед позивачем.

Позивач не довів суду обґрунтованість заявленої суми позову у
розмірі 2780,00 грн., за таких обставин в задоволенні позову у сумі 2100,00
грн. відмовити, а у сумі 415,00 грн. провадження у справі слід припинити на
підставі п. 1.1 ст. 80 ГПК України  у
зв'язку з тим, що відповідач здійснив оплату суми боргу після звернення
позивача з позовною вимогою до суду.

Відповідно до ст.44 ГПК України визначає судові витрати як
витрати, що несуть сторони та учасники судового процесу в зв'язку з розглядом
справи у господарському суді. До та ких витрат закон відносить: державне мито,
суми, що підлягають сплаті за проведення су дової експертизи, призначеної
господарським судом, витрати, пов'язані з оглядом та до слідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплата послуг перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'я зані
з розглядом справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача у процентному відношенні до суми стосовно
якої було припинено провадження у справі у сумі 16,83 гр.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1.1.
ст. 80, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          В задоволенні
позову у сумі 2100 грн. відмовити.

2.          У сумі 415,00 грн. провадження у
справі припинити.

3.          Стягнути з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 АДРЕСА_1 на користь
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 АДРЕСА_2 держмито у
сумі 16,83 грн., видати наказ.

Рішення підписано 16.10.07.

Суддя
О.В. Закропивний

Помічник судді
С. А. Кулешова