ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2007 р.                                                            Справа № 07/89-07

вх. № 8625/5-07

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Агурєєв І.П.  відповідача - не з"явився;

розглянувши справу за позовом Філія "Сава Текстиль м. Х-в", м. харків

до  Підприємство Диканівська виправна колонія № 12, м. Х-в

про стягнення 172367,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач –ТОВ „Сава Текстиль”, в особі філії „Сава Текстиль”, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача – підприємства „Диканівська виправна колонія №12” 172394,91 грн., в тому числі, 75150,58 грн. основного боргу по оплаті товару, 78156,60 грн. пені за прострочення виконання грошових зобов*язань, 15412,14 грн. інфляційних нарахувань, 3675,59 грн. – 3% річних та відшкодування судових витрат по справі.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з*явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, відзив на позов не надав, суму заборгованості не спростував, звірку розрахунків, у виконання ухвал суду не здійснив. В зв*язку з його неявкою слухання справи відкладалось ухвалами від 26.07.07 р. та від 07.08.07 р.

Відповідно до ст. 75 ГПК України,  розгляд справи проводиться за наявними матеріалами, визнаними судом достатніми

Ухвалою  заступника голови господарського суду Харківської області Черленяк М.І від 07.08.07 р. строк розгляду справи, згідно ст. 69 ГПК України, було продовжено на один  місяць – до 13.10.07 р.

Дослідивши надані документи та докази, вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

Відповідно до укладених між сторонами по справі договорів № 1/25-38 від 26.02.03 р., № 1/004/56 від 10.01.05 р. та  № 1/005/49 від 09.01.06 р., позивач (постачальник) зобов*язався поставити відповідачу (замовнику) товар (тканини та швейну фурнітуру), а останній – прийняти та оплатити його в асортименті,  кількості і по цінах, вказаних в накладних, які є невід*ємною частиною договорів.

Перевіривши розрахунки  позивача, суд встановив, що сума основного боргу, заявлена позивачем до стягнення – 75150,58 грн. -  розрахована ним по заборгованості за договорами № 1/004/56 від 10.01.05 р. та № 1/005/49 від 09.01.06 р. Заборгованість відповідача за 2003 та 2004 роки, згідно матеріалів справи, відсутня.

Відповідно до договору № 1/004/56 від 10.01.05 р.(а.с.13), позивачем, за період з 13.01.05 р. по 03.08.05 р. відповідачу було поставлено товару на суму 170494,56 грн., що підтверджено наданими накладними позивача, довіреностями відповідача на його отримання та актом звірки за 2005 р.(а.с.16).

Оплата товару  була здійснена частково, в сумі  114982,74 грн., борг склав – 55511,82 грн.

За договором № 1/005/49 від 09.01.06 р.(а.с.11), позивачем було поставлено відповідачу товару за період з 18.01.06 р. по 05.04.06 р. на суму 19638,13 грн., що також підтверджено належними документами – накладними та довіреностями відповідача на отримання.

Оплата товару не здійснювалась, що свідчить про заборгованість відповідача за даним договором  в сумі 19638,13 грн.

Умови оплати, передбачені зазначеними договорами, а саме – 100% попередня оплата, сторонами не додержані, зміни до договорів не вносились, що дало право визнати строк оплати поставленого товару, сторонами не встановленим, а позивачу – право, відповідно до умов ч.2 ст. 530 ЦК України, звернутись до відповідача з вимогою  оплати отриманого товару від 30.11.06 р. (а.с.8) та встановити строк оплати, який було визначено – до 07.12.06 р. Дана вимога була направлена відповідачу з повідомленням про вручення адресату, яке було здійснено 04.12.06 р. (а.с.9).

Умови вимоги відповідачем виконані не були, що порушує норми ст.ст. 193, 198 ГПК України, ст.ст. 526, 692 ЦК України, згідно яких, зобов*язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання прийнятих зобов*язань статтею 525 ЦК України  не допускається.

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов*язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушення відповідачем вимог ст.530 ЦК України дає право суду визнати його таким, що прострочив виконання грошового зобов*язання щодо оплати отриманого товару.

В зв*язку з доведеністю матеріалами справи  факту несвоєчасності  виконання грошових зобов*язань, суд визнає вимоги по стягненню боргу в сумі  75149,95 грн. ( 55511,82 грн. + 19638,13 грн.) правомірними, належно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В зв*язку з тим, що до стягнення позивачем помилково було заявлено суму основного боргу 75150,58 грн., суд відмовляє у стягненні 0,63 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов*язань,  на вимогу кредитора, зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши порядок нарахування, суд визнав вимоги позивача правомірними частково, в сумі  3826,98 грн. інфляційних нарахувань та 1297,11 грн. – 3% річних. В сумі 11585,16 грн. інфляційних нарахувань та в сумі 2378,48 грн. 3% річних, суд вважає необхідним відмовити.

Заявлена позивачем вимога по стягненню пені в сумі 78156,60 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з того, що договори № 1/004/56 від 10.01.05 р. та № 1/005/49 від 09.01.06 р. не містять умов забезпечення виконання грошових зобов*язань, що є умовою ст.548 ЦК України, згідно якої забезпечення виконання зобов*язання може мати місце тільки тоді, коли це встановлено законом або договором, тобто, воно виникає тільки за домовленістю сторін або у випадках, прямо передбачених законом.

Крім того, згідно ст. 547 ЦК України,  право чин щодо забезпечення виконання зобов*язання вчиняється у письмовій формі.  Правочин вчинений  із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Посилання позивача у позовній заяві на п. 5.2 договорів, яким, начебто, передбачена оплата пені за порушення грошових зобов*язань, є помилковим, так як, вказаним пунктом  встановлений обов*язок  сплати пені в розмірі 0,5% від суми  недопоставленого товару, за  несвоєчасну поставку  в строк, встановлений договором.

Згідно чинного господарського процесуального законодавства, в разі часткового задоволення позовних  вимог, сплачені позивачем судові витрати по оплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 44, 46, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 547, 548, 612, 625, 692 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Сятгнути з Підприємства Диканівська виправна колонія № 12 (вул. Лелюківська,1, м. Харків, 61030, код в , р/р 0337 у Червонобаварському ПІБ м. Харків, МФО 351287) на користь Товариства з обмеженою відповідалністю "Сава Текстиль" в особі філії "Сава Текстиль м. Харків" (вул. Кузнечна,17, м.Харків, 61003, код в , р/р 5801 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005) 75149,95 грн. заборгованості, 3826,98 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в сумі 1297,11 грн., 802,74 грн. державного мита та 54,95 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення з відповідача 0,63 грн. основного боргу, 11585,16 грн. інфляціних нарахувань, 3% річних в сумі 2378,48 грн. та 78156,00 грн. пені, в позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 05 жовтня 2007 року.

Суддя                                                                                            Інте Т.В.