ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" вересня 2007 р.
Справа № 34/549-06-13068

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя :                                                            Балух В.С.

Суддя :                                                                                Мирошниченко М.А.

Суддя :                                                                                Шевченко В.В.

Секретар судового засідання:                                        Волощук О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача:
Бондаренко А.О.

Від відповідача ПМ:
Від відповідача ГУДК:
Бурдюжа В.А.
Кривогуз С.Ю.

Розглянувши апеляційні скарги

на рішення
від
у справі
Приморської митниці та Головного управління Державного казначейства України в Одеській області
господарського суду Одеської області 26.04.2007р.
№ 34/549-06-13068

за позовом
ТОВ ВКП “ЮВІС”

до відповідача:
до відповідача:

Приморської митниці
Головного управління Державного казначейства України в Одеській області

про
стягнення 107 930 грн.

встановив:

Позивач, ТОВ ВКП “ЮВІС”, звернувся до господарського суду Одеської області із позовом та уточненнями до позовних вимог, згідно  яких просив стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства України в Одеській області шкоду у розмірі 107 930грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті дій Одеської митниці (правонаступником якої є Приморська митниця) при затриманні вантажу під час здійснення митного оформлення за ВМД 110000001/5/125046 від 24.10.2005р., протиправність яких встановлено під час розгляду адміністративної справи №15/391-05-11777А, позивач зазнав витрати по сплаті штрафних санкцій за простій контейнеру в сумі 107 930грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.04.2007р. (суддя Фаєр Ю.Г.) позовні вимоги задоволені у повному обсязі: з Державного бюджету України в особі Головного Управління Державного казначейства України в Одеській області на користь позивача стягнуто 107 930 грн. матеріальної шкоди, а з Приморської митниці стягнуто витрати по держмиту в сумі 1 079,30 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу на суму 118 грн.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що позивачем доведено наявність шкоди, причинно-наслідкового зв’язку між заподіяною шкодою та протиправними діями митного органу, що підтверджено постановою господарського суду Одеської області від 29.05.2006р. у справі №15/391-05-11777А, згідно якої дії Одеської митниці (правонаступником якої є Приморська митниця) визнано протиправними, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 1173 Цивільного Кодексу України, шкода підлягає відшкодуванню Державою - з Державного бюджету України в особі Головного Управління державного казначейства України в Одеській області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головне управління Державного казначейства України в Одеській області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на необґрунтованість покладених на ГУДК обов'язків по відшкодуванню збитків.

Приморська митниця, також звернулась з апеляційною скаргою,  в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові, вважаючи, що судом зроблено висновки, які не відповідають матеріалам справи, неповно з'ясовано обставини справи та допущено невірне застосування норм матеріального та процесуального права. Одночасно скаржником було заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги, з поважних причин, яке ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.08.2007р. було задоволено.

Проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 12.01.2005р. між позивачем та ЗАТ „Нікопольський завод нержавіючих труб” був укладений договір комісії №12, згідно п.1.1 якого ЗАТ „Нікопольський завод нержавіючих труб” доручило, а ТОВ ВКП “ЮВІС” прийняло на себе обов'язок від свого імені та за рахунок комітента здійснювати реалізацію товару, власником якого є ЗАТ „Нікопольський завод нержавіючих труб” та вчиняти інші дії, необхідні для виконання доручення комітента. (т. І, а.с. 10-13)

На виконання своїх зобов'язань, ТОВ ВКП “ЮВІС” уклало з компанією „Kenem Management Limited” /Cyprus/ контракт №22/1 від 17.01.2005р. на поставку партії безшовних нержавіючих труб. 29.09.2005р. сторонами було підписано додаткову угоду №18 до цього контракту, згідно якої за умовами поставки було визначено СІР порт Олександрія (Єгипет), вантажоотримувач Gazelle Тrade (Каїр, Єгипет) зі строком поставки продукції - жовтень - листопад 2005р. (т. І, а.с. 15-19)

З метою виконання своїх зобов'язань перед покупцем, ТОВ ВКП „ЮВІС” уклало з Дочірнім підприємством фірми “ІСТ”із 100% іноземним капіталом контракт транспортно-експедиційного обслуговування №27 від 01.02.2005р., за яким ДП “ІСТ” (експедитор) за рахунок замовника -  ТОВ ВКП „ЮВІС” зобов'язався виконувати послуги, пов'язані з перевезенням вантажу (транспортно-експедиційне обслуговування), із правом залучення до їх виконання третіх осіб. Згідно додаткової угоди до цього контракту №1 від 14.02.2005р., при здійсненні мультимодальних перевезень (автомобільним та морським транспортом) оплата понаднормативного простою контейнерів (демередж) здійснюється замовником на підставі рахунку, пред’явленого їх власником. (т. І. а.с. 20-25)

21 жовтня 2005р. ДП “ІСТ” прийняло у ТОВ ВКП „ЮВІС” вантаж, який в подальшому був оформлений на Дніпропетровській митниці в режимі експорту, про що свідчить вантажна митна декларація (ВМД) 110000001/5/125046 від 24.10.2005р. Вантаж, що знаходився на митному пункті "Іллічівськ", за заявкою експедитору був вивантажений з автомашин у контейнери TCKU9656623, MLCU4712250, SEAU789881, а 25 жовтня 2005р. був перевантажений у контейнер ТСКU9656623 та представлений митниці для здійснення митного контролю.

Між тим, 26.10.2005р. на митному посту “Іллічівськ” контейнер з вантажем нержавіючих труб був затриманий Одеською митницею, та без наведення будь-яких порушень з боку позивача вимог чинного законодавства митним органом було відмовлено у пропуску вантажу через митний кордон України, без надання при цьому офіційної відмови.

Не погоджуючись з вказаними діями Одеської митниці, ТОВ ВКП “ЮВІС” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської митниці про спонукання виконати певні дії, з метою визнання дій митниці протиправними та зобов'язання пропуску контейнеру з вантажем через митний кордон України.

За результатами розгляду вказаних позовних вимог 29.05.2006р. господарським судом Одеської області було прийнято постанову у адміністративній справі №15/391-05-11777А, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.08.2006р., відповідно до якої позов ТОВ ВКП „ЮВІС” було задоволено в повному обсязі, дії Одеської митниці по затриманню вантажу (контейнер ТСКU9656623) за ВМД 110000001/5/125046 від 24.10.2005р. було визнано протиправними та зобов’язано Одеську митницю утриматись від подальшого затримання вказаного вантажу та надати дозвіл на перетинання цим вантажем митного кордону України.

Неправомірне затримання вантажу Одеською митницею призвело до понаднормативного використання контейнеру ТСКU9656623 з 26.10.2005р. по 18.07.2006р., що стало підставою для виставлення  власником контейнеру фірмою SEA TRANS MANAGEMENT LLP, що була залучена ДП “ІСТ” в якості третьої особи для виконання умов контракту №27 від 01.02.2005р., інвойсу №0855/1 від 11.07.2006р. на суму 20850дол. США - штрафних санкцій (демередж) за простій контейнеру (т.І, а.с. 31).

Згідно до умов укладеного між позивачем та ДП фірми “ІСТ”  контракту транспортно-експедиційного обслуговування №27 від 01.02.2005р. та додаткових угод до нього, експедитором було виставлено позивачу рахунок–фактуру №752/0005 від 15.08.2006р. про сплату штрафних санкцій за простій контейнеру на суму 107930грн., який 22.08.2006р. був сплачений позивачем, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №2512 (т. І а.с. 33).

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи викладене, оскільки  постанова господарського суду Одеської області від 29.05.2006р. та ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 29.08.2006р. по адміністративній справі №15/391-05-11777А є чинними та на теперішній час не скасовані у касаційному порядку, судом першої інстанції правомірно визнано встановленими факти протиправності дій митного органу при затриманні вантажу та наявність вини Одеської митниці (правонаступником якої є Приморська митниця) у заподіянні майнової шкоди позивачу.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1173 цього ж Кодексу шкода,  завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведеність позивачем наявності майнової шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та протиправними діями митного органу, в зв'язку з чим правомірно задоволено позовні вимоги та покладено відшкодування заподіяної майнової шкоди на Державний бюджет України в особі Головного Управління державного казначейства України в Одеській області.

Твердження Головного Управління державного казначейства України в Одеській області про те, що воно не може здійснити відшкодування зазначеної шкоди, оскільки жодним нормативно правовим актом такі повноваження на нього не покладені, не приймається апеляційним судом до уваги, з наступних підстав.

Відповідальність за шкоду, яка завдана органами державної влади, несе Держава за рахунок грошових коштів, які їй належать на праві власності, згідно до ст. ст. 326 - 327 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

При цьому зі змісту статті 25 Бюджетного кодексу України вбачається, що державне казначейство здійснює безспірне списання з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету та місцевих бюджетів, за рішенням, яке було прийнято державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Таким чином, оскільки відповідно до типового положення про Головне управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 4.04.2006р. №332, Головне управління Державного казначейства України в областях є територіальним органом Державного казначейства України, судом першої інстанції правомірно застосовано стягнення з Державного бюджету України в особі Головного управління державного казначейства України в Одеській області.

Посилання Приморської митниці про те, що ліквідація Одеської митниці не відбулась, у зв'язку з чим правонаступництво було зроблено судом помилково є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться накази Державної митної служби України від 15.03.2006р. №785, від 20.12.2006р. №1137, від 28.12.2006р. №1166, а також лист Державної митної служби від 27.03.2007р. №21/2-401 на ім'я позивача, в яких чітко визначено, що ліквідаційну процедуру Одеської митниці розпочато з 01.10.2006р. та згідно перерозподілу зон діяльності до ведення Приморської митниці віднесено м. Іллічівськ.

Крім того, під час розгляду справи судовою колегією встановлено, що  у відповідача - Приморської митниці відсутні будь-які заперечення по суті даного спору, а сума заподіяної шкоди митним органом не оскаржується. Всі твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі та заявлені у судовому засіданні стосуються лише правомірності дій митного органу, які були предметом розгляду по іншій справі  №15/391-05-11777А, що має  преюдиціальне значення для  даної справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення господарського суду прийнято у відповідності до обставин справи та вимог чинного законодавства, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 103-105 ГПК України, суд

Постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 26.04.2007р. у справі №34/549-06-13068 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                  В.С. Балух

Суддя:                                                                      М.А. Мирошниченко

Суддя:                                                                       В.В. Шевченко