Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2007 р.
Справа № 13/341-07

Колегія суддів у складі:

головуючого-судді - Пушай В.І.,
судді - Плужник О.В., Барбашова С.В.

при секретарі -Гудковій І.В.

за
участю представників сторін:

позивача -ОСОБА_1

відповідача -не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача
(вх.№ 2718С/3-7) на рішення господарського суду Сумської області від
30.07.2007 р. по справі  №
13/341-07

за позовом -ОСОБА_2, м.Шостка

до ТОВ „Софія”, м.Шостка

про стягнення 6747,42 грн., -

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 30.07.2007 р. по
справі № 13/341-07  позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 169,26 грн.
інфляційних збитків, 157,82 грн. -3% річних, 4,94 грн. витрат по сплаті
держмита та 5,72 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Позивач з рішенням господарського суду Сумської області не
погоджується, подав апеляційну скаргу, в якій його скасувати та прийняти нове,
яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму
6747,42 грн., в тому числі 1453,05 грн. -3% річних, 5394,37 грн. інфляційних
збитків, 5000 моральної шкоди, 102 грн. витрат по сплаті держмита, а також 118
грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, позивач
вказує на те, що рішення господарського суду першої інстанції свідчить про те,
що відповідач своєчасно не виплатив позивачу, а саме до 22.11.2003 р., вартість
належної йому частки в майні товариства, чим прострочив виконання грошового
зобов'язання. Однак, позивач вказує на те, що у тексті рішення господарського
суду Сумської області не вірно зазначено, нарахування позивачем сум річних та
інфляційних збитків з моменту виходу з числа товариства. Відповідачу було
відомо про сплату позивачу за частку майна, у зв'язку з чим, позивач оформив
відповідну заяву, оформлену нотаріально. Як зазначає позивач, заява щодо
відмови від матеріальних та інших вимог не стосується виплат ТОВ „Софія” частки
майна товариства, що підтверджується текстом заяви.

Крім того, позивач не згоден з тим, що місцевий господарський суд
відмовив у задоволенні моральної шкоди, оскільки на протязі розгляду спору по
суті позивач відчував душевні хвилювання, погіршення стану здоров'я, що були
спровоковані внаслідок порушення відповідачем його прав, що суперечить ч.1
ст.1167 ЦК України, яка передбачає стягнення спричиненої моральної шкоди.

В підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, позивач
посилається на ст.ст. 33, 34 ГПК України, згідно яких кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень. При цьому, обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись
іншими засобами доказування.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази
по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги
в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу
України, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення місцевого
господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу України, підставою для скасування або
зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог передбачених
зазначеною статтею. Жодних обставин та доказів які є підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду позивач не зазначив та не надав.

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та
підтверджується матеріалами справи, 23.04.1992 року Виконавчим комітетом
Шосткінської міської ради зареєструвано товариство з обмеженою відповідальністю
«Софія», засновниками якого виступили ОСОБА_3, ОСОБА_4 та товариство з
обмеженою відповідальністю «Інтвус-Ш»ЛТД.

14.10.1992 року до складу засновників вказаного товариства
прийнято ОСОБА_2.

01.03.1994 року статутний фонд товариства був поділений між його
засновниками.

В листопаді 2002 року ОСОБА_2 вийшла із засновників товариства,
при цьому, нею до ТОВ «Софія»було подано нотаріально завірену заяву з проханням
по особистому бажанню вивести ОСОБА_2 із складу засновників ТОВ «Софія»та
зазначено, що претензій матеріального та іншого характеру немає.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В даному випадку саме позивач повинен був довести
суду щодо зобов'язання відповідача сплатити грошові кошти за частку майна,
розмір коштів та строки сплати, тим більше, що сам позивач посилався на цю ж
саму статтю при  зверненні з апеляційною
скаргою.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2006 року було частково
задоволено позов ОСОБА_2, в частині стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Софія» вартості частки майна в сумі 12801 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Як свідчать матеріали справи, 3% річних в сумі 1353 грн. 05 коп. і
5394 грн. 37 коп. інфляційних збитків нараховані позивачем з моменту виходу із
числа засновників товариства.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що дані вимоги позивача
підлягають задоволенню в частині стягнення 169 грн. 26 коп. інфляційних та 157
грн. 82 коп. 3% річних, оскільки зазначені суми мають нараховуватись з моменту
набрання рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області законної
сили, так як суму боргу, що підлягає сплаті було визначено саме судом.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5000 грн. 00 коп.
моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені будь-якими
доказами і є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на вищевказане, висновки, викладені в рішенні
господарського суду Сумської області відповідають чинному законодавству та
фактичним обставинам справи, а мотиви позивача, з яких вони оспорюються не
можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, ч.1 ст.103, ст.ст. 104,105 ГПК
України, судова колегія, -

постановила :

Рішення господарського суду Сумської області від 30.07.2007 р. по
справі №13/341-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя
Пушай В.І.

судді
Плужник О.В.

Барбашова С.В.