СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09.07.07                                                                                 Справа № 3/313н-ад.

Суддя  Доманська М.Л.,  розглянувши матеріали справи за позовом

ТОВ "Автосервіс і комерція", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до  Управління Пенсійного фонду  м. Сєвєродонецьк Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання незаконними дій та скасування вимог

за участю представників сторін:

від позивача –Горшков В.В. (дов. від 05.02.07)

від відповідача –Семенюк В.М. (дов. від 31.05.07 № 13),

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу визнати дії відповідача по проведенню документальної перевірки правильності, повноти і своєчасності нарахування та сплати відповідачем внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними та визнати дії відповідача щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними; зобов'язати відповідача утриматися від вчинення незаконних дій щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років; скасувати вимоги від 03.11.06 № Ю 721/3 та від 05.12.06 № Ю 785/4.

Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують  у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості відповідача виступає суб'єкт  владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У судовому засіданні оголошувались перерви з 02.07.07 до 04.07.07, з 04.07.07 до 06.07.07, з 06.07.07 до 09.07.07.

Запереченнями на позовну заяву від 20.06.07 та від 09.07.07 відповідач у справі, проти позову заперечу з наступних підстав:

-          Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі

–Закон № 1058) регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, дія інших законів і нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини тільки у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому закону; розпорядження Кабінету Міністрів України  від 10.03.05 № 58-р „Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" (далі- розпорядження № 58-р) не надає органам Пенсійного фонду України прямої заборони щодо здійснення перевірок чи стягнення заборгованості, що утворилася у період 2004 року - 1 кварталі 2005 року; як визначено нормами цього розпорядження, воно лише підтримує пропозицію Пенсійного фонду України;

-          право органів Пенсійного фонду України здійснювати перевірки суб'єктів

підприємницької діяльності передбачено чинним законодавством;

-          п. 10.11 „Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та

застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду  України", затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.03 (далі –Інструкція № 21-1) може застосовуватись лише у тому разі коли страхувальник здійснює сплату поточних платежів в рахунок несплачених сум заборгованості - що повинно вказуватись підприємством у платіжному дорученні, не маючи інформації відносно періоду зарахованих позивачем сум (поточних чи у погашення боргу) управління не може складати відповідні повідомлення; позивачем не вказано, яким саме чином не складання органом Пенсійного фонду України відповідних повідомлень може порушити його законні права і бути підставою для скасування оскаржуваних вимог;

-          адміністративне оскарження таких документів як акт перевірки органу

Пенсійного фонду України не передбачено.

У судовому засіданні 04.07.07, сторонами надане пояснення, що вимога про сплату боргу від 04.04.06 № Ю-120/1 у адміністративному та судовому порядку не оскаржувалась, що між сторонами відсутній спор щодо самого розмірі суми донарахованих позивачеві страхових внесків –31257 грн. та суми, на яку виставлена вимога від 04.04.06 № Ю-120/1 –27191 грн. 72 коп.

Сторони не досягли примирення.

Дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, суд дійшов до наступного.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на наступне:

- позивач згідно з діючим законодавством є суб'єктом підприємницької діяльності, який обрав особливі умови оподаткування (єдиний податок);

- проведення перевірок та стягнення заборгованості ( утому числі шляхом зарахування поточних платежів), яка утворилася у 2004 - 1 кварталі 2005 років, заборонено стосовно суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливу форму оподаткування - єдиний податок, це питання врегульоване розпорядженням № 58-р;

- відповідачем в порушення розпорядженням № 58-р 28.02.06 проведена перевірка позивача за період з 10.02.00 по 21.02.06 та донараховано страхових внесків у сумі 31257 грн. саме за 2004 рік, акт цієї перевірки оскаржений позивачем в адміністративному порядку

- у 2006 році до позивача надійшли вимоги відповідача про сплату недоїмки зі страхових внесків № Ю 721/3 від 03.11.06 на суму 408,05 грн. (за період 01.10.06 по  31.10.06) та № Ю 785/4 від 05.12.06 на суму 564,70 грн. ( за період з 01.11.06 по 30.11.06),  тоді як страхові внески у сумі 408,05 грн. та 564,70 грн. повністю та своєчасно сплачені позивачем; за вищевказані періоди заборгованість зі страхових внесків відсутня; вказані вимоги є необґрунтованими;

- ці   грошові   кошти стягнуті відповідачем у рахунок заборгованості у сумі 27191,72 грн., яка виникла у 2004  (донарахована на підставі акта перевірки від 28.02.06), чим порушено   розпорядження № 58-р;

- в порушення  п. 10.11 Інструкції № 21-1, повідомлення, у якому повинна міститься інформація про суми перерозподілу сплачених коштів в рахунок сплати недоїмки, за затвердженою формою, не було надіслано позивачеві.

На підставі викладеного позивачем заявлено вимогу визнати дії відповідача по проведенню документальної перевірки правильності, повноти і своєчасності нарахування та сплати відповідачем внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними та визнати дії відповідача щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними; зобов'язати відповідача утриматися від вчинення незаконних дій щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років; скасувати вимоги від 03.11.06 № Ю 721/3 та від 05.12.06 № Ю 785/4.

При цьому,  в уточненні позовних вимог, зданих до суду 06.06.07, позивач зазначив, що у позовній заяві просить визнати дії відповідача щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними, та має на увазі безспірне стягнення страхових внесків у розмірі 408 грн. 05 коп. та 564 грн. 70 коп., які були нараховані та сплачені у жовтні та листопаді 2006 відповідно; ці грошові кошти стягнуті відповідачем в погашення заборгованості зі сплати страхових внесків, що утворилась з 01.01.04 по 31.12.04.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених вище.

Оцінивши обставини справи та доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований Управлінні Пенсійного фонду України м.Сєвєродонецька як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування з 23.10.91.

Відповідно до пункту 1 статті 14 Закону 1058 страхувальниками, тобто платниками страхових внесків, є  роботодавці :   підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України,  незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об‘єднання  громадян,   профспілки,   політичні  партії (у тому числі  філії, представництва,   відділення  та  інші  відокремлені  підрозділи   зазначених підприємств,    установ,    організацій,    об'єднань    громадян,    профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки їх застрахованими  особами),   фізичні  особи  -   суб'єкти  підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,   які  обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований  податок,   єдиний  податок,  фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору  (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону  тощо.

Підпунктом 6 пункту 2 статті 17 Закону № 1058 встановлено, що страхувальник зобов‘язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески .

Розділом 4  Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов‘язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління  ПФУ від 19.12.03 № 21-1 та  затвердженої  в Міністерстві юстиції України 16.01.04 № 64/8663, передбачено, що розміри страхових внесків на загальнообов‘язкове  державне пенсійне страхування  встановлюються відповідно  до Закону України від 26.06.97 № 400/97-ВР «Про збір на обов‘язкове державне пенсійне страхування».

З матеріалів справи вбачається , що 28.02.06 відповідачем була проведена планова документальна перевірка правильності, повноти  і своєчасності нарахування та сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування підприємством позивача у справі за період з 10.02.00 по 21.02.06.

За результатами перевірки був складений акт  від 28.02.06, за яким встановлено, що позивачем обрана система оподаткування з липня 2000 року –єдиний податок  (тобто у 2004 році позивач був суб'єктом підприємницької діяльності,   який  обрав особливий спосіб оподаткування -   єдиний  податок) та позивачеві за період січень-грудень 2004 донараховані страхові внески на суму 31257 грн.00 коп. ( 31,8%).

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний акт перевірки був підписаний представниками позивача із запереченнями та направлена відповідачеві «апеляція»(а.с.14), яка залишена відповідачем без задоволення.

На підставі вказаного акту та згідно зі ст. 106 Закону № 1058 відповідачем позивачеві надана вимога про сплату боргу від 04.04.06  Ю-120/1 на суму 27191 грн. 72 коп..

Як вбачається з матеріалів справи, та як пояснив відповідач у довідці від 04.07.07 № 388, станом на 01.04.06 з урахуванням сплачених платежів на ТОВ "Автосервіс і комерція" була виставлена вимога на суму 27191 грн. 72 коп.

Як вже зазначалося вище, у судовому засіданні 04.07.07, сторонами надане пояснення, що вимога про сплату боргу від 04.04.06 № Ю-120/1 у адміністративному та судовому порядку не оскаржувалась, що між сторонами відсутній спор щодо самого розміру суми донарахованих позивачеві страхових внесків –31257 грн. та суми, на яку виставлена вимога від 04.04.06 № Ю-120/1 –27191 грн. 72 коп..

Відповідно до пункту 6 статті  20 Закону № 1058  та підпункту 5.1.4 пункту 5.1 розділу 5 Інструкції страхувальники зобов‘язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний  базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Пунктами 3,4,6 статті 18 Закону № 1058 встановлено, що

- страхові внески є цільовим загальнообов‘язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом;

- страхові внески не включаються до складу податків, інших обов‘язкових платежів, що  складають систему оподаткування; на ці  внески не поширюється податкове законодавство;

- законодавством не можуть  встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Більш того, Закон № 1058 має вищу юридичну силу відносно до Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 28.06.99 №746/99 (далі - Указ), оскільки Указ являє собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові відносини. Закон № 1058 регулює відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування.

Обов’язок страхувальника нараховувати, обчислювати та сплачувати в установлені строки та у повному обсязі страхові внески визначено п.6 ч.2 ст. 17 Закону 1058. Будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в установлені строки страхових внесків суб’єктами підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування, законом не надано.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці правовідносини лише у випадках, передбачених Законом 1058, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з ч. 4 ст. 18 даного Закону, страхові внески не включаються до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Аналізуючи наведені вище норми можна зробити висновок, що обов’язковість сплати збору на загальнообов’язкове пенсійне страхування не пов’язується із статусом платника податку як суб’єкта підприємницької діяльності.

Крім того, необхідно зазначити, що стаття 6 Указу встановлює пільги, зокрема, звільнення від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування суб’єкта малого підприємництва тільки в сфері його підприємницької діяльності. Визначення поняття «підприємницька діяльність»дається у статті 42 ГК України. За змістом цієї норми права, підприємницька діяльність –це безпосередня самостійна систематична, на власний ризик, діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку.

Спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом, а є об’єктом регулювання іншого правового акту –Закону № 1058.

Названий же Закон № 1058 не встановлює такої пільги, як звільнення від сплати  збору на обов’язкове державне пенсійне страхування для суб’єктів підприємницької діяльності, що перейшли на спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 15 прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові  акти застосовуються в частині, що суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.64 Закону № 1058 територіальні органи Пенсійного фонду України мають право не частіше одного разу на календарний рік проводити планові, а також у випадках, передбачених законодавством, - позапланові перевірки на будь-яких підприємствах, в установах і організаціях та у фізичних осіб-суб»єктів підприємницької діяльності документів, пов»язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків.

Право органів Пенсійного фонду України здійснювати перевірки суб'єктів підприємницької діяльності передбачено, крім вказаного Закону № 1058, ще й Законом України „Про здійснення контролю за сплатою збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове державне соціальне страхування", Постановою Правління Пенсійного фонду України „Про затвердження порядку оформлення результатів документальних перевірок" від 21.03.03 №6-5.

При цьому, відповідно до ст..17 Закону № 1058 одним з обов»язків страхувальника є допускати посадових осіб виконавчих органів Пенсійного фонду до перевірок правильності обчислення та сплати страхових внесків.

Відповідно до вказаних норм чинного законодавства 28.02.06 відповідачем й була проведена вищевказана планова документальна перевірка правильності, повноти  і своєчасності нарахування та сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування підприємством позивача у справі за період з 10.02.00 по 21.02.06.

Розпорядження № 58-р містить наступні норми: «Підтримати пропозицію пенсійного фонду України, погоджену з Мінфіном та Державною податковою адміністрацією, щодо тимчасового припинення перевірок юридичних та фізичних осіб —платників єдиного і фіксованого податку щодо сплати страхових внесків на різні види загальнообов 'язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році —1 кварталі 2005 року, застосування пов 'язаних з цим санкцій, а також щодо зняття арешту з банківських рахунків зазначених осіб, який було накладено у зв»язку із стягненням згаданої заборгованості, до остаточного врегулювання функціонування спрощеної системи оподаткування.

Посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.05 № 58-р “Про деякі питання спрощеної системи оподаткування”, яким підтримана пропозиція Пенсійного фонду України щодо тимчасового припинення перевірок юридичних та фізичних осіб-платників єдиного та фіксованого податку відносно сплати страхових внесків на різні види загальнообов’язкового державного соціального страхування, стягнення з них заборгованості за цими платежами, що утворилась у 2004 році –1 кварталі 2005 року, не приймається судом до уваги. Вказане розпорядження має тимчасовий характер.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України від 25.03.05 № 2505-ІУ “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України”, що набрав чинності з дня опублікування, з 31.03.05, сплата та зарахування до бюджетів і державних цільових фондів сум єдиного податку для суб’єктів малого підприємництва та фіксованого податку здійснюються у порядку та на умовах, які діяли до 1 січня 2005 року. Таким чином, суб’єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів та використовують найману працю, сплачують страхові внески на загальних підставах, відповідно до Закону України № 1058.

Як вже зазначалось вище, Закон № 1058 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших законів і нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини тільки у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому закону.

Тому, враховуючи наведене, розпорядження № 58-р не надає органам Пенсійного фонду України прямої заборони щодо здійснення перевірок чи стягнення заборгованості, що утворилася у період 2004 року - 1 кварталі 2005 року. Як визначено нормами цього Розпорядження № 58-р, воно лише підтримує пропозицію Пенсійного фонду України...

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання дії відповідача по проведенню документальної перевірки правильності, повноти і своєчасності нарахування та сплати відповідачем внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними, тому у задоволені позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у жовтні та листопаді 2006 року були нараховані страхові внески у сумі 408 грн. 05 коп. (розрахункова відомість позивача за вересень 2006 року) та у сумі 564 грн. 70 коп. (розрахункова відомість за жовтень 2006).

На підставі  ст. 106 Закону № 1058 відповідачем позивачеві надані вимоги про сплату боргу від 03.11.06 № Ю 721/3 та від 05.12.06 № Ю 785/4 на суму 408 грн. 05 коп. та 564 грн. 70 коп. відповідно (а.с.7,8).

У жовтні 2006 позивачем було сплачено 408 грн. 05 коп. та у листопаді 2006 - 596 грн. 79 коп.  у якості страхових внесків 32%,4%,42%, нарахованих відповідно до Закону № 1058.

Згідно з п.5 ст. 106 Закону України № 1058 у разі, коли  страхувальник має неcплачену   недоїмку, пеню та фінансові санкції та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці  суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій в порядку календарної черговості їх виникнення.

Оскільки на час здійснення вказаних оплат, позивачем не була повністю оплачена недоїмка, що виникла раніше у календарній черговості (донарахована за актом перевірки від 28.02.06 за січень-грудень 2004), вищезазначені оплати повинні бути зараховані  відповідачем в рахунок сплати цієї  недоїмки, що й було здійснено відповідачем, як вбачається з матеріалів справи.

За таких обставин, дії відповідача щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування відповідних поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 є законними.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що розпорядження            № 58-р не надає органам Пенсійного фонду України прямої заборони щодо стягнення з платників єдиного податку заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування, що утворилася у період 2004 року - 1 кварталі 2005 року, а носить рекомендаційний характер, лише підтримує відповідну пропозицію Пенсійного фонду України, суд не вбачає правових підстав для визнання дії відповідача щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років незаконними, не вбачає правових підстав для  зобов'язання відповідача утриматися від вчинення дій щодо безспірного стягнення (шляхом зарахування поточних платежів) заборгованості зі сплати страхових внесків, яка утворилась за період 2004 –1 квартал 2005 років, тому у задоволені позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, суми вищевказаних страхових внесків - 408 грн. 05 коп. та 564 грн. 70 коп. відповідно за жовтень-листопад 2006 року  є повністю не оплаченими позивачем.  Тому вимоги про сплату боргу від 03.11.06 № Ю 721/3 та від 05.12.06 № Ю 785/4 відповідно на суму 408 грн. 05 коп. та 564 грн. 70 коп. відповідають вимогам чинного законодавства, надані відповідачем позивачеві обґрунтовано та правомірно,  тому правових підстав для їх скасування не вбачається.

За таких обставин, у задоволені позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.94  Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір покладається на позивача.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в:

1.          У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2.          Судовий збір покласти на позивача.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 16.07.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                               М.Л.Доманська