ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  7/469

15.10.07

За позовом  Приватного підприємства "Эксим Трейд"

до                  1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Укр-Ресурс";

2) Закритого акціонерного товариства "УкрРосТранснафтопродукт"

про                стягнення 14861,20 грн.

Суддя   Гумега О.В.

Представники:

Від позивача:  не з‘явилися

Від відповідача 1: Полченко С. С.

Від відповідача 2: не з‘явилися

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом  про стягнення з відповідача 1 та відповідача2 - 14861,20 грн. збитків. Позовні  вимоги позивач  обґрунтовує  тим, що  згідно  договору   поставки  нафтопродуктів   від 19.01.2007  року  № 219/Н та  додатку   від 12.02.2007  року   № 1   укладених  між Приватним підприємством "Эксим Трейд" (позивач)  та Товариством з обмеженою відповідальністю "Континіум-Укр-Ресурс" (відповідач 1) зі  станції Новоград-Волинський-1 Південно-Західної залізної  дороги вантажовідправником Закритим  акціонерним  товариством   «УкрРосТранснафтопродукт»(відповідач 2) відправлено  дизельне паливо,  кількість  якого,  згідно  з  відвантажувальними  документами складала  62873,00  кг.  Під  час  приймання   позивачем  дизельного  палива  була  виявлена  його  нестача  на  суму  14 669,20  грн. В  зв‘язку з  нестачею  дизельного  палива позивач  просить  стягнути  з  відповідачів збитки  та  покласти  на них  витрати  по  сплаті  держмита  та  витрати  на  інформаційно-технічне  забезпечення  судового  процесу.

Ухвалою суду від 17.07.2007 р. суддею Якименко М.М. порушено провадження у справі № 7/469.

Згідно розпорядження № 15 від 15.08.2007 р. В.о. заступника Голови Господарського суду міста Києва в зв‘язку із закінченням строку повноважень судді Якименко М.М. справу № 7/469 за позовом Приватного підприємства "Эксим Трейд" до 1) ТОВ "Континіум-Укр-Ресурс"; 2) ЗАТ "УкрРосТранснафтопродукт" про стягнення 14861,20 грн., передано для подальшого розгляду судді Гумезі О.В.

Ухвалою суду від 21.08.2007р. справу № 7/469 прийнято до провадження суддею Гумегою О.В. та призначено розгляд справи на 13.09.2007р. об 11:50 год.

Відповідач  1  надав  відзив  на  позовну  заяву,  в  якому  проти  задоволення  позовних  вимог  заперечував  з  підстав,  викладених  у  відзиві.

Відповідач  2  надав  відзив на позовну  заяву,  в  якому  проти  задоволення  позовних  вимог  заперечував  з  підстав,  викладених  у  відзиві.

Ухвалою  Господарського  суду  м.  Києва  від 13.09.2007  року розгляд справи  відкладено  на  01.10.2007 року.

В  судовому  засіданні,  призначеному на 01.10.2007  року, оголошувалася  перерва  до  15.10.2007  року, відповідно  до  ст. 77  ГПК України.

В  судовому  засіданні,  призначеному  на 15.10.2007  року, оголошувався повний  текст  рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи,  суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2007  року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Континіум-Укр-Ресурс» (відповідач 1)  та Приватним  підприємством «Эксим Трейд»(позивач) було укладено договір   поставки  нафтопродуктів № 219/Н.

Відповідно до умов договору (п. 1.1) відповідач 1  зобов’язується передати, а  позивач  прийняти  і  оплатити нафтопродукти   в  кількості, асортименті,  по  цінам,  відповідно  до  умов договору   і  додатків  до  нього.

12.02.2007  року  сторони  підписали Додаток  № 1  до договору   поставки  нафтопродуктів № 219/Н від 19.01.2007  року, в  якому  визначили,  що   відповідач  1 передає позивачу  у власність,  а  позивач  приймає   партію  товару   на  умовах СЗЕ (ІНКОТЕРМС-2000),  а  саме: дизельне   паливо, кількістю 120,000 т., вартістю  3640,00  грн.,  на  загальну  суму   436800,00 грн. Строк  поставки цього товару  встановлювався до   19.02.2007 року. Сторони також передбачили 100%  попередню  оплату, протягом  1  банківського  дня   з  моменту    підписання  сторонами  даного  додатку.

14.02.2007  року    позивач  та  відповідач 1  підписали  акт  № 5123   про  те, що   відповідач  1    передав,  а  позивач  прийняв,   згідно  додатку  № 1  до  договору Гурт № 219/Н  від 19.01.2007  року,   дизельне  паливо,  в    двох цистернах, а  саме:  в  цистерні № 74955055,  в  кількості  62873 кг.,   та  в цистерні № 74924929,  в  кількості  61937 кг.,   всього  на  суму 454 308,40  грн.

При  цьому,  сторони зазначили,  що  претензій  по кількості  та  якості  не  мають.

Платіжними  дорученнями  № 84  від 12.02.2007  року, № 76 від 15.02.2007  року, № 88  від 15.02.2007  року  позивач  перерахував  відповідачу  1 -  454308,40 грн. за  дизельне  паливо,  що  не  заперечується  представниками  сторін.

У  відповідності  з  залізничною накладною № 32745006  Закрите акціонерне товариство "УкрРосТранснафтопродукт" (відповідач 2) зі  станції  Новоград-Волинський 1  Південно-Західної  залізниці відправило позивачу  на станцію  Гороховка, Одеської  залізниці  дизельне  паливо в  цистерні № 74955055,  в  кількості  62873 кг. У  відповідності  з  залізничною накладною № 32745006, вантаж   прибув  на  станцію  Гороховка 17.02.2007  року  в справному    вагоні № 74955055    без ознак  втрати, крадіжки і виданий 17.02.2007  року  без  перевірки.

Відповідно  з   актом  експертизи № 120-246/1  Торгово-промислової  палати  Миколаївської  області,  складеним  19.02.2007  року, за  результатами  перевірки  товару    встановлено,  що  в  цистерні № 74955055,  отриманої  за  накладною № 32745006, фактична  маса  дизельного палива   складає  58834  кг.   В цьому  акті  також зазначено,  що   відкриття цистерни  відбувалося   позивачем  за  участю експерта,  при  цьому   експертиза  розпочата  до  відкриття    залізничної  цистерни,   пломба   товаровідправника була  не  пошкоджена, документи    про  виклик  представника  поставщика  експерту  не  пред‘являлися.   Судом  враховано, що   експертиза здійснювалася   на  підставі  наряду  № 120-246   від 16.02.2007 року (вантаж  надійшов  17.02.2007  року).

Позивач    вказує, що  загальна  сума    встановленої   нестачі   дизельного  палива   згідно  акту експертизи за  мінусом  суми  природних  втрат  складає 14 669,20  грн.,  які  позивач  просить    стягнути  з відповідачів солідарно.

Статтею 6  договору   поставки  нафтопродуктів   від 19.01.2007  року  № 219/Н  відповідач 1  та  позивач  встановили   порядок  приймання  товару  по  якості  і  кількості, так, згідно  п. 6.1.,   приймання  товару  по  кількості  і  якості  здійснюється  відповідно   до  вимог Інструкції  «Про  порядок  приймання,  транспортування, зберігання, відпуску  та  обліку   нафти  і  нафтопродуктів  на  підприємствах   і  в  організаціях  України,  а  також   відповідно  до  умов   даного  договору  і  додатків  до  нього.

П. 6.4.  ст.  6 договору  встановлено,  що  за  результатами  поставки товару  сторонами  підписується   акт  прийому-передачі товару,  при  цьому  акт   прийому-передачі  товару  оформлюється   на  підставі    даних  про  кількість    товару,  зазначених   у  відповідному додатку  до  договору.

Як   свідчать  зібрані  у  справі  докази, позивач  та  відповідач  1 -  14.02.2007  року  підписали   Акт   прийому  передачі  нафтопродуктів № 5123,  в  якому  зазначили,  що    прийомка-передача товару,  зокрема  дизельного   палива в цистерні № 74955055,  в  кількості  62873 кг.,   проведена   у  відповідності  з  Інструкцією Держкомнафтогазпрому,  Мінекономіки,  Мінтрансу, Держкомстату  України  № 81/38/101/235/122 від 02.04.1998  року. По  кількості  та  якості    сторони  претензій   одна  до   одної  не  мають.   Зі  сторони позивача  зазначений  акт  підписав   директор  Глушко  С.  Г.

П. 6.8.   ст. 6  договору  сторони погодили,  що  позивач  має  право   виставити    відповідачу  1   претензію щодо  невідповідності   фактично  отриманої  кількості    товару   і  кількості  товару,  зазначеної в  транспортних  документах,  не  пізніше  7  днів  з  дати   поставки  товару,  за  умови   дотримання  покупцем   вимог,  визначених   даним  договором  і   положеннями   Інструкції в  частині,  що  не  суперечить  даному  договору.   Претензія  позивача  щодо  кількості  поставленого  товару   вважається необґрунтованою,  якщо  позивач не  одержав  акт   незалежного  експерта  про  невідповідність фактично  отриманої   кількості  товару  і  кількості  товару, зазначеної в  транспортних  документах,  що  повинні бути  прикладені до  претензії   по  нестачі  товару. Сторони  підтверджують, що погодженим незалежним  експертом  є  Торгово-Промислова Палата  України.

Наведене  свідчить,  що  передумовою звернення  з  претензією  щодо  кількості  товару, є  дотримання    позивачем   вимог  Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України», затвердженої наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України,  Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 2 квітня 1998 року N 81/38/101/235/122, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1999 р. за N 685/3978. Зазначена Інструкція поширюється на всіх суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності. Інструкція встановлює єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій і застосовується на підприємствах та організаціях України, які займаються нафтопродуктозабезпеченням. Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для підприємств, установ та організацій всіх галузей народного господарства і всіх форм власності, а також для громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, що займаються придбанням, транспортуванням, зберіганням та реалізацією нафти і нафтопродуктів на території України.

Розділ 4  зазначеної  інструкції регулює порядок  приймання нафтопродуктів, що надійшли залізничним транспортом. Згідно з п. 4.1.3.14, приймання нафтопродуктів може здійснюватися маршрутами, окремими партіями та одиночними цистернами. Маса нафтопродукту визначається вантажоодержувачем у кожній цистерні. Маса нафтопродукту, визначена об'ємно-масовим методом у залізничних цистернах, після зливу повинна бути звірена з масою у резервуарі (п. 4.1.3.15).

Відповідно  до п. 4.1.3.18 Інструкції, приймання нафтопродуктів провадиться особами, які призначені наказом керівника вантажоодержувача. Ці особи відповідають за недотримання правил приймання нафтопродуктів.

На всі нафтопродукти, що надійшли, складається "Акт приймання нафтопродуктів за кількістю" за формою N 5-НП. При цьому в разі приймання нафтопродукту, що надійшов в одній цистерні, заповнюється п. 12.1, при прийманні кількох цистерн заповнюється п. 12.2 цього додатка.

Акт складається у день надходження нафтопродуктів і затверджується керівництвом вантажоодержувача не пізніше наступного дня після його складання.

Якщо приймання здійснюється у вихідний або святковий день, акт приймання повинен бути затверджений у перший робочий день після вихідного або святкового дня.

Акт підписується особами, які брали участь у прийманні нафтопродуктів.

Особи, що підписують акт, мають бути попереджені про відповідальність за достовірність даних, викладених у ньому (п. 4.1.3.19 Інструкції).

Згідно з п. 4.1.3.21 Інструкції, у разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника матеріально відповідальна особа припиняє приймання продукції і негайно повідомляє керівника підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа повинна забезпечити зберігання одержаної продукції, а також вжити заходів, що унеможливлюють погіршення її якості. Одночасно з припиненням приймання одержувач зобов'язаний викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта.

Керівник підприємства повинен призначити комісію з осіб, представників громадськості, які затверджені наказом по підприємству та рішенням профкому для виконання робіт з приймання нафтопродуктів.

Представник громадськості вантажоодержувача або представник стороннього підприємства може брати участь у прийманні нафтопродуктів на даному підприємстві не більше двох разів на місяць, маючи при цьому разове посвідчення за підписом керівника підприємства.

Отже, Інструкція  передбачає,  що у  разі виявлення нестачі нафти або нафтопродуктів,  необхідно припинити приймання нафтопродуктів   та   викликати представника виготовлювача (відправника) для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта.

Доказів  того,  що  позивач  припинив  приймання  нафтопродуктів   та    викликав  представників  відповідача 1    або відповідача  2 для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта суду надано не  було.

Надані  позивачем  розшифровки  телефонних розмов по  рахунку № 6544,  в  якості доказів  виклику відповідача  1  для участі у прийманні продукції і складанні двостороннього акта, судом  відхиляються  як  необґрунтовані, оскільки не  містять доказів  про   зміст  телефонних  розмов. Доказів  виклику  відповідача  2  суду  надано  не  було.

20.02.2007  року   позивач  направив   відповідачу  1 та  відповідачу 2    претензію, якою просив    відшкодувати  14573,64  грн.,  з  них 14573,64  грн.   вартість  недопоставлених  нафтопродуктів  та  192,00 грн.   витрат  на  проведення  експертизи. Жодних  повідомлень  про виклик  представників  відповідача  1  та  відповідача 2  для  здійснення  приймання  товару  претензія  не  містила.

Судом  також  враховано,  що в офіційних правилах тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС  (редакція 2000 року) зазначено, що у природі договорів відправлення закладено, що, в той час як звичайні транспортні витрати за перевезення товару звичайним маршрутом і способом до погодженого місця сплачуються продавцем, покупець приймає ризики втрати чи пошкодження товару, а також додаткові витрати, що можуть виникнути внаслідок подій, що мають місце після належної доставки товару для перевезення. Таким чином, "C"-терміни відрізняються від усіх інших термінів тим, що вказують на дві "критичні" точки. Одна - це точка, до якої продавець повинен організувати перевезення й нести витрати за договором перевезення, а інша - це точка переходу ризиків. З цієї причини, покладення на продавця за "C"-договором додаткових зобов'язань щодо продовження його відповідальності за збереження товару після проходження товаром вищезгаданої точки переходу ризику має здійснюватися з максимальною обережністю. Сутність "C"-термінів полягає у звільненні продавця від будь-яких подальших ризиків і витрат після належного виконання ним договору купівлі-продажу шляхом укладення договору перевезення та передання товару перевізникові, а також забезпечення страхування за термінами CIF і CIP.

Умовами  договору поставки  нафтопродуктів   від 19.01.2007  року  № 219/Н,  ст. 5.2.    передбачено,  що  зобов‘язання  відповідача 1   по  поставці  товару    позивачу  вважаються  виконаними, право  власності  на  товар  і  ризики   по  його  втраті   переходять  до  позивача, при  поставці  товару на  умовах  СРТ  -  дати штемпеля  станції  або  пункту  відправлення на  залізничній  накладній   про  прийняття    товару  залізницею  до  перевезення.

Як  зазначалося, товар  було  прийнято до  перевезення  14.02.2007  року, при  цьому    позивач та  відповідач 1   підписали акт, відповідно  до  якого  відповідач  1 передав,  а  позивач   прийняв   дизельне  паливо  в    цистерні № 74955055,  в  кількості  62873 кг.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 43  ГПК України    встановлено,  що господарський    суд   оцінює  докази   за  своїм  внутрішнім  переконанням, що  ґрунтується   на  всебічному, повному  і  об‘єктивному    розгляді   в  судовому процесі   всіх  обставин  справи, в  їх  сукупності,  керуючись  законом. Оцінивши  надані сторонами докази,  суд приходить  до висновку, що  позивачем  порушені  умови договору поставки  нафтопродуктів   від 19.01.2007  року  № 219/Н та Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України»в  частині  приймання нафтопродуктів у разі виявлення їх нестачі. За  таких  обставин, суд  приходить  до  висновку,  що  позивачем не  надано  достатніх  доказів,  які  б  свідчили про  нестачу  нафтопродуктів, тобто  доказів  про  заподіяння  збитків позивачу. За  таких  обставин, позовні  вимоги  про  стягнення  з  відповідачів    солідарно  суми  збитків  в  розмірі  14861,20  грн.  є  необґрунтованими та не  підлягають  задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, при відмові в позові витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача. За таких обставин, витрати по сплаті державного мита в розмірі 148,61 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн. покладаються на позивача. На позивача  також  покладаються  витрати   по  сплаті 2000,00 грн.  за  надання  юридичних  послуг.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його  прийняття.

Суддя                                                                                                    Гумега  О.  В.