ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13"
липня 2007 р.
Справа № 55/89-07

вх. №

Колегія суддів господарського суду в складі:

Головуючий суддя   Гребенюк
Н.В.

суддя
Калініченко Н.В.

суддя
Пелипенко Н.М.

при секретарі судового засідання Авоян Е.А.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився

відповідача- не з"явився

розглянувши справу за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Ужгород

до   Приватного підприємства "Вівальді",
м. Харків

про стягнення 11227,94 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1, м. Ужгород звернувся до
господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення  з Приватного підприємства "Вівальді",
м. Х-в 5222, 40 грн.  боргу, а саме кошти
які було перераховано відповідачу в якості предоплати, 486, 03 грн. пені , 441,
81 грн. інфляційних нарахувань, 77, 70 грн. процентів за користування грошима,
5000,00 грн. моральної шкоди, та судових витрат: державного мита у сумі 112,28
грн.. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118
грн., витрати на оплату послуг адвоката у сумі 1800 грн., мотивуючи свої вимоги
тим, що відповідач не виконав свої зобов"язання у відповідності до договору
укладеного між сторонами договору постачання від 19 грудня 2005 р. Позивачем
заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладання арешту на
розрахункові рахунки, на рухоме та нерухоме майно відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 лютого 2007
року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 19 березня 2007 року. Зобов"язано позивача надати
документи в обгрунтування заявленого клопотання про забезпечення позову.

19 березня 2007 року позивач надав клопотання, в якому в поряду
ст. 22 ГПК України уточняє позовні вимоги та просить суд додатково до заявлених
вимог стягнути з відповідача 677,86 грн. суми транспортних витрат, а також
надав пояснення щодо вжиття заходів забезпечення позову, в яких посилається на
те, що після відправлення позивачеві позовної заяви, останнім не було вчинено
жодних дій, спрямованих на виконання свох зобов"язань за договором.

Вказані уточнення прийняті судом та розгляд справи продовжено з їх
урахуванням.

Розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову шляхом
накладання арешту на розрахункові рахунки, на рухоме та нерухоме майно
відповідача, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, у зв"язку
з необгрунтуванням і не підтвердженням належними доказами необхідністі такого
забезпечення, а також не доведенням документально ним того, що невжиття  таких заходів може утруднити   чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду. Ухвалою господарського суду Харківської обл. від 19
березня 2007 року було відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про
забезпечення позову, а також  приймаючи
до уваги неявку у призначене судове засідання представника  відповідача, враховуючи принцип змагальності
сторін та те, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах
рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, враховуючи
необхідність витребування у сторін додаткових документів, було відкладено
розгляд справи на 04 квітня 2007 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.07 р.
було відкладено розгляд справи на інший день.

12 квітня 2007 року  до
канцелярії господарського суду від позивача
надішли доповнення до уточнень наданих до позову, в яких позивач вказує
на те, що понесені  транспортні витрати у
сумі 677,86 грн. є судовими витратами, з посиланням на ст.44 ГПК України та на
Роз'яснення Вищого господарського суду України від 04.03.98 р. №02-5/78 „Про
деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України, в яких зазначено
про те, що до інших витрат у розумінні ст.44 ГПК України відносяться, зокрема,
суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі
пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (ст.30 ГПК України).
Крім того позивач вказує на те, що інших правовідносин, договорів в усній чи
письмовій формі з відповідачем не існує.

Ухвалою заступника голови господарського суду від 12 квітня 2007
року було продовжено строк розгляду справи за межи, передбачені ч.1 ст.69 ГПК
України.

Ухвалою заступника голови господарського суду від 14 травня 2007
року було призначено для розгляду справи №55/89-07 колегію суддів у складі  головуючого судді Гребенюк Н.В., суддів:
Калініченко Н.В., Пелипенко Н.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від  03 липня 2007 р. було відкладено розгляд
справи на 13 липня 2007 р.

05 липня 2007 р. позивач до канцелярії господарського суду надав
письмові пояснення, в яких просить суд розглянути справу без присутності
представника позивача,  додав оригінал
факсо- копії цінника, де зазначена адреса відповідача: вул. Тарасіваська,3, м.
Харків .

У призначене судове засідання 13 липня 2007 року  представник позивача   не з”явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не з”явився, причин
неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Згідно довідки Головного управління статистики у Харківській
області юридична адреса відповідача- 61034, м. Харків, пров. Переможців,10,
саме на вказану адресу судом було надіслано процесуальні документи.

У відповідності до ст.75 ГПК України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами з урахуванням наданих уточнень.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини
та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

На підставі виставленого відповідачем рахунку позивач перерахував
відповідачеві на розрахунковий рахунок кошти у сумі 5222,40 грн., що
підтверджується платіжною квітанцією №202 від 19 грудня 2005 року, в графі
призначення платежу, якої вказано:” за товар зг. рах.729”. (арк..справи№11).

В позовній заяві та доповненнях до неї позивач вказує на те, що в
свою чергу відповідач зобов”язався поставити офісні крісла  Prestige GTP NEW  в кількості 34 шт. на загальну суму 5222 грн.
до 31 грудня 2005 року, однак кошти попередньої оплати відповідач отримав, а
зобов”язання щодо поставки товару не виконав.

Позивач вказує на те, що неодноразово звертався до відповідача з
вимогою поставити товар, проте відповідач продовжував ухилятись від виконання
своїх зобов”язань. Відповідно до ч. 2. ст.530 ГПК України якщо строк(термін)
виконання боржником обов”язку не встановлений або визначений моментом
пред”явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий обов”язок у семиденний строк від дня
пред”явлення вимоги, якщо обов”язок негайного виконання не випливає із договору
або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.693 якщо продавець, який одержав суму попередньої
оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право
вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в порядку ч.2 ст.530 ГПК
України звертався до відповідача з вимогою повернути кошти у сумі 5222,40 грн.
та перерахувати їх на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в ЗФ АК „Родовід банк”, м.
Ужгород, МФО 312 594, Код НОМЕР_4, що підтверджується поштовою
квітанцією№1862.(арк..справи12-13).

Проте,   кошти у сумі
5222,40 грн. відповідач не повернув, що і стало підставою позивачу для
звернення з відповідним позовом до суду.

Як встановлено судом відповідач
до теперішнього часу прийняті на себе зобов"язання щодо поставки
товару не виконав, отримані кошти не повернув позивачу, в призначені
судові  засідання не з"являвся,
документів, витребуваних судом, не надав.

Відповідно до ч.1  ст. 639
ЦК України, договір може бути укладений у будь- якій формі, якщо вимоги
договору не встановлені законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі  яких
господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу України сторони повинні
виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а також кожна сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею зобов”язання.

Враховуючи вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться, враховуючи те, що факт перерахування відповідачу позивачем
коштів підтверджується належним доказом, а саме платіжною квітанцією №202, а
також враховуючи ч.2 ст 693 ГПК України, а саме те, що якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати не передав товар, покупець має право вимагати
повернення суми попередньої оплати,
враховуючи те, що відповідач не спростував наявність вказаного боргу,
повне або часткове його погашення, відзив на позов не надав, в жодне судове
засідання не з”явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи в суді, ухвали суду про порушення провадження у справі, та про
відкладення розгляду справи направлялись судом на юридичну адресу відповідача-
м. Харків, пров.Переможців,10, а також судом було направлено ухвали суду на
адресу:Тарасівська, 3, яку було вказано у рахунку, виставленого
відповідачем,однак в судові засідання відповідач жодного разу не з"явився,
суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача
коштів у сумі 5222,40 грн. правомірна та обґрунтована, така, що підлягає
задоволенню.

Щодо стягнення інфляційних та річних, які позивач просить стягнути
з відповідача, як проценти за користування чужими грошовими коштами, з
посиланням на ст.536 ЦК та ст.625 ЦК України,
суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. У даному випадку позивач перерахував суму
передоплати, проте відповідач взяв на себе зобов"язання щодо поставки
товара, що не є грошовим зобов"язанням. Відповідно до ч.3 ст. 693 ЦК
України на суму попередньої оплати відповідно до ст.536 ЦК України
нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, розмір яких
встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, але
як вбачається з матеріалів справи, між сторонами не було передбачено
нарахування процентів за  користування
чужими грошовими коштами та не визначено їх розмір. Враховуючи зазначене,  суд дійшов висновку  відмовити у задоволенні  позовних вимог в частині стягнення 441,81
грн. інфляційних та 77,70 грн. 3% річних.

В решті заявленого позову щодо стягнення  пені у сумі 486,03 грн. суд дійшов висновку
про відмовити позивачу у задоволенні, у зв"язку з тим, що  сторонами не було  передбачено такої відповідальності, як
стягнення пені, тому суд вважає вказану вимогу безпідставно заявленою.

Щодо заявленої вимоги про стягнення 5000,00 грн. моральної шкоди,
суд зазначає, що у відповідності до ст. 1167 ЦК України  загальними умовами відповідальності за
заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне
зобов"язання є моральна шкода, протиправна дія(бездіяльність), причинний
зв"язок між діями(бездіяльності) і такою шкодою, вина. Наявність моральної
шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні
наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обгрунтовано
розмір їх відшкодування. Факт завдання моральної шкоди повинен бути
підтверджений будь- якими письмовими доказами. У даному випадку позивач не
довів заподіяння моральної шкоди та не надав доказів на їх підтвердження, тому
враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., як  необгрунтованої, недоведеної відповідними
доказами.

Через невиконання відповідачем взятих на себе  зобов*язань,
для представництва та захисту своїх порушених прав в господарському
суді, позивач змушений був залучити адвоката ОСОБА_2 для надання кваліфікованих
юридичних послуг, з якою було укладено договір № 2-Т-2006 р. від 02.11.06 р.,а
також було складено акт прйняття -здачі послуг до договору про надання
юридичних послуг. Право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2
підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1р. Вартість послуг складає
1800,00 грн., що зазначено в акті прийняття- здачі послуг, які позивач просить
стягнути з відповідача як судові витрати.

Таким чином, заявлена позовна вимога щодо стягнення витрат у сумі
1800 грн., сплачених за отримання адвокатських послуг   підлягає задоволенню, оскільки згідно
ст.ст.44,49 ГПК України до складу судових витрат у господарському судочинстві
можуть включатись витрати на оплату послуг
адвоката. Подібний статус мають виключно особи, визначені у ст. 2 Закону
України "Про адвокатуру", зокрема ті
хто одержав свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю та
прийняв Присягу адвоката України.

Відповідності до ст. 44 ГПК України  судові витрати складаються з державного мита,
сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  та інших витрат , пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно Роз"яснень Вищого господарського суду України від 31
травня 2002 року р. до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК України
відносяться, зокрема, суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до
господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду
справи.

Позивач   просить суд
стягнути з відповідача 677,86 грн.- суми транспортних витрат, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
заявленого, оскільки вказані витрати не відносяться до складу судових
витрат, а адвокатські послуги у сумі 1800 грн. які відносяться до судових
витрат, судом задоволено.

У відповідності  зі статтями
44, 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає необхідним
витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу покласти на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись , ст.ст. 526, ч.2 ст. 530, 629,ч.2 ст. 625, ч.3  ст. 639, ч.1 ст. 1167   ЦК України, ст.ст.193  ГК України, ст.ст.4-2,4-3,  32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,  суд -

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Вівальді", м.
Харків( пров. Переможців, 10, м. Харків, 61034, р/р № 93 в ЗАТ
"Про Кредит Банк", м. Харків, МФО 320984, код 32871564) на
користь  Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, р/р 260006555 в ЗФ АКБ "Родовідбанк" м. Ужгорода,
мфо НОМЕР_3, ІН НОМЕР_4) 5222,40 грн. суми передоплати, 1800,00 грн. витрат на
оплату послуг адвоката, 52,22 грн. державного мита та 54,88 грн. витрат на
інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 13 липня 2007 року.

Головуючий
суддя
Гребенюк Н.В.

суддя
Калініченко Н.В.

суддя
Пелипенко
Н.М.