ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2007
Справа №2-17/12554-2006А

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі АР Крим, м.  Сімферополь

До відповідача     Агропромислового кооперативу „Степ”, Сімферопольського району АРК

про  стягнення   2570,75  грн.

Суддя В.І. Гайворонський

при секретарі  Т.Ю. Шенягіной

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –  Грібахо С.В.,  предст. д/п від 02.01.2007 року

Від відповідача –   Денисова Т.О.,  предст., дов. пост. від 20.10.2006 року

Сутність спору: Управління ПФУ в Сімферопольському районі АР Крим звернулося до господарського суду АР Крим з позовом  про стягнення з відповідача заборгованості в сумі  3 648,50  грн.

Позивач зменшив та уточнив  позовні вимоги, та просить стягнути 2570,75 грн., згідно рішення   „Про застосування  фінансових санкцій за донарахування органом  Пенсійного Фонду України або страхувальником сум своєчасно  не обчислених та не сплачених страхових внесків” від 02.06.2006 року № 101,  що згідно ст. що згідно ст.ст. 51,137  КАС України є його правом.

Згідно Рішення позивача „Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків” від 02.06.2006 року № 101 до відповідача застосовані фінансові санкції на суму 2570,75 грн.

Відповідач проти позову заперечує,  посилаючись на те, що  згідно рішення Господарського суду  АРК від 04.10.2006 року по справі № 2-22/12354-2006 вказане рішення  позивача визнане нечинними.

Згідно рішення Господарського суду  АРК від 04.10.2006 року по справі № 2-22/12354-2006  за позовом Агропромислового кооперативу „Степ” до відповідача - Управління ПФУ в Сімферопольському районі АРК  рішення УПФУ в Сімферопольському районі АРК від 02.06.2006 року  „Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків”  № 101 визнано нечинним.

Згідно ухвали Севастопольського апеляційного господарського  суду від 06.12.2006 року  по справі № 2-22/12354-2006  апеляційна скарга Управління пенсійного фонду України  в Сімферопольському районі АР Крим залишив без задоволення, постанова Господарського суду АР Крим  від 04.10.2006 року у справі № 2-22/12354-2006 залишена без змін.

По справі проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Постановою Господарського суду АРК від 04.10.2006  року по справі № 2-22/12354-2006 А за позовом   Агропромислового кооперативу „Степ” до відповідача –  Управління ПФУ в Сімферопольському районі АР Крим рішення УПФУ в Сімферопольському районі АРК від 02.06.2006 року № 101  „Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків”  визнано нечинним.

Постанова  Господарського суду АР Крим від 04.10.2006 р. по справі № 2-22/12354-2006А, вступила в закону силу, що підтверджено ухвалою Севастопольського  апеляційного господарського суду  від 06.12.2006 року по справі № 2-22/12354-2006 А.

Згідно ст. 72 КАС України вказані обставини вважаються встановленими та доказуванню при розгляді цієї справи не підлягають.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує рішенням  „Про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків” від 02.06.2006 року № 101.

Однак, дане рішення визнано нечинним постановою суду.

Таким чином,  підстави, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги ,прийняти до уваги бути не можуть, тобто, по тим підставам, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги вони задоволені бути не можуть.

Оскільки рішення позивача про застосування вказаних санкцій   визнано нечиннми  постановою суду, відповідно, правових підстав для задоволення позову не існує.

Якщо постанова по справі № 2-22/12354-2006 А буде переглянута в касаційному порядку, позивач вправі звернутися із заявою про перегляд постанови по цій справі  за нововиявленими обставинами.

Необхідно також відмітити, що у суду немає підстав  зупиняти  провадження по цій справі до розгляду справи № 2-22/12354-2006-А  в касаційному порядку, оскільки п. 3 ч. 1 статті 156 КАС України  провадження по справі може бути зупинено до вступу в законну силу  рішення по іншій справі.

Згідно статті 254 КАС України рішення, якщо воно оскаржене вступає в законну силу  після розгляду  справи  в апеляційній інстанції, якщо воно не відмінене.

Таким чином не приймати до уваги постанову  по справі № 2 2-22/12354-2006 А немає підстав.

Оскільки на даний момент судом  розглядаються позовні вимоги  в сумі 2570,75 грн., які не підлягають задоволенню повністю, відповідно, у задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно ст. 94  Кодексу адміністративного судочинства України   підстав для стягнення  судових витрат у даному випадку не існує.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. ст. 94,162-163 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Ст. 254 КАС України передбачено, що  постанова першої інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна

скарга не була подана у строк, встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його  не  скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена  у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України у Севастопольський апеляційний господарський суд, якою встановлено, що:   про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку   подається  заява.     Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а  в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАСУ -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  чи  апеляційна скарга, подані  після  закінчення  строків,  встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про  що постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.