ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "12" жовтня 2007 р.                                                       по справі  № 02/104-38.1

від 12.10.2007р.                     справа  № 02/104-38.1

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідачів: 1) Луцької міської ради

2) Державного комунального підприємства «Луцьктепло»

про стягнення 10 535 233 грн. 69 коп. збитків

Суддя  Костюк С.В.

Представники:

від позивача: Лебедюк Ю.А., довіреність № 363/10 від 29.12.2006р., Савич С.І., довіреність № 131/35 від 02.07.2007р.

від відповідачів: 1) Гордійчук М.А., довіреність № 1.1-16/1789 від 17.09.2007р.

2) Дуда Л.М., довіреність № 4036/01 від 10.09.2007р.

Сторонам роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяви про відвід судді та фіксацію судового процесу технічними засобами не поступило.

В судовому засіданні 04.10.2007р. оголошено перерву до 12.10.2007р. за клопотанням представника позивача для виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Позивач ставить вимогу стягнути з Луцької міської ради 10535233,69грн. збитків, які включають борг перед компанією "Газ України" за поставлений у 2001 році газ в сумі 105703грн. та борг перед Волинською філією компанії за газ поставлений у 1999-2001р.р. в сумі 10429530,69грн. Обгрунтовуючи заявлену вимогу позивач зазначає, що заявлені до стягнення збитки виникли внаслідок неправомірних дій Луцької міської ради, які призвели до невиконання рішення господарського суду Волинської області від 27.09.2001р. по справі №06/104-34 та призвели до відмови у стягненні боргу по справі №02/94-381.

При цьому зазначає, що згідно рішення Луцької міської ради від 23.10.2001р. №18/16 з балансу ДПТМ "Луцьктеплокомуненерго", реєстрація якого скасована розпорядженням Луцького міського голови №225-рв від 27.05.2003р., на баланс ДКП "Луцьктепло", створеного за рішенням виконавчого комітету міської ради №231 від 12.05.1991р., було передано все майно неліквідованого на той час підприємства, водночас документи з передачі кредиторської заборгованості в частині зобов’язань перед ДК "Газ України" відповідно до вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. №2268-ХІІ (передавальний баланс на акти передачі кредиторської та дебіторської заборгованості) не оформлялись.

Скасування державної реєстрації ДП ТМ "Луцьктеплокомуненерго" розпорядженням Луцького міського голови проведено з перевищенням повноважень та порушенням п.30 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до якого ліквідація підприємств комунальної власності віднесена до виключної компетенції міських рад. При законодавчому обґрунтуванні заявленої вимоги позивач посилається на ст.ст.11-16 Цивільного кодексу України та ст.ст.193,224 Господарського кодексу України.

Відповідач - Луцька міська рада (відповідач - 1)  в запереченні на позов вказує, що вимоги позивача безпідставні, не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування зазначеного в запереченні зазначає, що рішення Про ліквідацію підприємств теплових мереж "Луцьктеплокомуненерго" від 22.11.2002р. за №3/3 є чинним на момент розгляду справи, а у відповідності до вимог Цивільного кодексу України відшкодування збитків може бути при наявності встановленого факту неправомірних дій міської ради, які порушили права позивача, наслідку у вигляді збитків та причинного зв’язку. При цьому зазначає, що підприємство "Луцьктеплокомуненерго" створено як комунальне підприємство відповідно до ст.78 ГК України.

Луцька міська рада є компетентним органом місцевого самоврядування і представником власника-громади міста Луцька і виконує його функції. Статтею 96 ЦК України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов’язаннями, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов’язаннями юридичної особи, а юридична особа - за зобов’язаннями її учасника (засновника). Тобто, Луцька міська рада не несе відповідальності за зобов’язаннями комунальних підприємств, а тому вимога про стягнення збитків є безпідставною.

Відповідач - ДКП "Луцьктепло" (відповідач-2) у відзиві на позов вимоги позивача відхиляє, вказуючи, що підприємство є новоствореною юридичною особою і не відповідає по зобов’язаннях будь-яких інших юридичних осіб, в тому числі і підприємства "Луцьктеплокомуненерго".

В судове засідання представником позивача подано два клопотання про витребування додаткових доказів по  справі та виклик в судове засідання представника державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції з метою надання доказів в підтвердження прийняття заходів по виконанню рішення господарського суду від 27.09.2001р. у справі №06/104-34.

Розглянувши зазначені клопотання суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки заявляючи дані клопотання позивач фактично покладає на суд збір доказів по справі, що суперечить ст.33 ГПК України.

Водночас вважає, що представлених по справі матеріалів достатньо для розгляду спору по суті.

Розглянувши представлені сторонами докази та оцінивши їх в сукупності господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з Луцької міської ради збитків в розмірі 10535233грн.69коп., що виникли в результаті невиконання договірних зобов’язань по розрахунках за природний газ між ДК "Торговий дім "Газ України" та Державним підприємством теплових мереж "Луцьктеплокомуненерго" за 1999-2001роки . При цьому посилається на ст.ст.11-16 Цивільного кодексу України та ст.ст.193,224 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення цивільних прав та обов’язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Аналогічна норма міститься в частині 1 статті 174 Господарського кодексу України щодо підстав виникнення господарських зобов’язань.

Зобов’язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов’язань.

До 1 січня 2004 року до зазначених правовідносин застосовувались положення Глави 40 "Зобов’язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди" Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР).

З набранням чинності ЦК України ці правовідносини регулюються положеннями Глави 82 "Відшкодування шкоди".

Загальне положення про цивільно-правову діяльність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України регулює загальні підстави відповідальності за завдання шкоди. Підставою делікатної відповідальності є протиправне (дія чи бездіяльність), шкідливе (причинний зв’язок між протиправною поведінкою та шкодою), винне діяння особи, яка завдала шкоди.

За правилами судового процесу кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України. Тобто, за загальним правилом, відповідно до статті 1166 ЦК України, позивач повинен довести факт протиправності поведінки особи, що завдала шкоди, настання шкоди (її розмір) та причинний зв’язок між ними.

Статті  1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про делікатну відповідальність органів державної влади і місцевого самоврядування та їх посадовими особами. Зокрема, цими правовими нормами передбачається, що для застосування відповідальності наявність вини не є обов’язковою, однак не заперечується обов’язковість інших елементів складу Цивільного правопорушення, які є необхідні для доказування у спорах про стягнення збитків.

При цьому, як зазначає позивач, протиправна поведінка Луцької міської ради полягає в прийнятті : виконавчим комітетом рішення від 19.05.1999р. №231 Про створення ДКП "Луцьктепло", рішення міської ради від 23.10.2001р. №18/16 Про передачу з балансу ДПТМ "Луцьктеплокомуненерго" на баланс ДКП "Луцьктепло" майна; розпорядження Луцького міського голови №225-рв від 27.05.2003р. Про скасування державної реєстрації ДПТМ "Луцьктеплокомуненерго".

Доводячи протиправну поведінку Луцької міської ради (відповідача – 1), позивачем не представлено доказів в підтвердження скасування прийнятих нею актів.

Враховуючи те, що позивачем не доведено факту протиправної поведінки Луцької міської ради , її дії є правомірними, в зв’язку з чим відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування збитків.

Крім того, як слідує з вимог позивача заборгованість за поставлений природний газ виникла в період з 1999 по 2001 роки, рішення суду про стягнення боргу в сумі 10429530,69грн. було прийнято           27.09.2001 року. Відносно суми 105703грн., яка включена в ціну позову, то рішенням господарського суду від 05.05.2007р., яке залишено без змін Постановою Вищого господарського суду від 06.10.2005р. відмовлено в стягненні даної суми. В силу ст.35 ГПК встановлені даним рішенням факти є обов’язковими для господарського суду при вирішенні справи про стягнення збитків.

Позивач звернувся з заявою про стягнення збитків, в суму яких включена заборгованість по рішенню від 27.09.2001р. та від 05.05.2005р. лише 23.07.2007р.

Тому в позові слід відмовити також із-за пропуску строку позовної давності.

При цьому суд вважає неправомірним посилання позивача на ст. 224 ГК України, якою врегульовані відносини учасників господарських зобов’язань, яким не являється Луцька міська рада.

За даних обставин вимоги позивача є безпідставними, а тому суд відмовляє в стягненні збитків в розмірі 10535233,69грн.

Керуючись нормами Цивільного та Господарського кодексу України, ст.ст. 35, 43, 82-85 ГПК України, господарський суд,

вирішив:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                      С.В. Костюк

Суддя                                                             Костюк С.В.