ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22.05.2007р.
м.Київ
№ 29/185-А

За позовом             Державна податкова інспекція Деснянського району міста Києва

До                           ТОВ " Яріс"

Предмет
адміністративного
позову
припинення юридичної особи

Суддя

Секретар судового засідання Вознюк М.В.

Представники:

від позивача
Гранкіна А.В. –держ.под.інсп.

від відповідача
не з’явилися

від третьої особи
не з’явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До  Господарського суду міста Києва звернулася з позовом Державна податкова інспекція у Деснянському районі м. Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яріс"  про припинення юридичної особи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не подає звіти про фінансово-господарську діяльність за період, що становить більше одного року, що суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 10.04.2007 до участі у справі було залучено Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію в порядку ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України як третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач заперечень проти позову не надав, явку повноважних представників не забезпечив.

У відповідності до ч.4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України справа вирішується на основі наявних доказів.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Яріс" зареєстроване Державною адміністрацією Деснянського району м. Києва 19.05.2003, свідоцтво №05768, та як платник податків знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у Деснянському районі м. Києва.

З 1 кварталу 2006 року відповідач податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності до ДПІ у Деснянському районі м. Києва не подає, що підтверджується довідкою та актом позивача, які знаходяться в справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. При цьому згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов’язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 9 Закону України від 25.06.1991 № 1251-ХІІ “Про систему оподаткування” встановлено, що платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов’язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів).

Згідно зі ст. 247 Господарського кодексу України у разі здійснення суб’єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб’єкта та його ліквідації.

Відповідно до ч. 15 ст. 58 Господарського кодексу України скасування (припинення) державної реєстрації суб’єкта господарювання здійснюється за його особистою заявою, а також на підставі рішення суду у випадках визнання недійсними або такими, що суперечать законодавству, установчих документів, або здійснення діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, або в інших випадках, передбачених законом. Скасування державної реєстрації припиняє господарську діяльність і є підставою для здійснення заходів щодо ліквідації суб’єкта господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців” однією з підстав для  постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов’язаного з банкрутством юридичної особи, є неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Господарського кодексу України припинення діяльності суб’єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації або ліквідації за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб –засновників суб’єкта господарювання чи їх правонаступників, за рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 зазначеної статті, ч. 2 ст. 247  Господарського кодексу України суб’єкт господарювання ліквідується у разі скасування його державної реєстрації у випадках, передбачених законом.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 11 Закону України від 04.12.1990 № 509-ХІІ “Про державну податкову службу в Україні” встановлено, що органи  державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися у передбачених законом випадках до суду або арбітражного суду з заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб’єкта підприємницької діяльності.

Враховуючи те, що відповідач протягом періоду, що перевищує один рік, не звітує до податкових органів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення  позову.

Згідно ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах,  в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.  71, 94, 160-163, 167,  254 Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити Товариство з обмеженою відповідальністю "Яріс" (м. Київ, вул. Закревського, 41, , рахунки відсутні), зареєстроване Державною адміністрацією Деснянського району м. Києва 19.05.2003, свідоцтво №05768, у зв’язку з ліквідацією, не пов’язаною з банкрутством юридичних осіб.

Зобов’язати державного реєстратора створити ліквідаційну комісію для здійснення заходів щодо припинення юридичної особи у зв’язку з її ліквідацією, внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення, провести державну реєстрацію припинення юридичної особи відповідно до чинного законодавства та повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та юридичну особу, щодо якої прийняте судове рішення, про внесення до Єдиного державного реєстру такого запису.

Постанову надіслати сторонам та державному реєстратору Деснянського району міста Києва.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя
І.В.Усатенко