СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.07                                                                                 Справа № 5/569

Суддя господарського суду Луганської області Закропивний О.В., при секретарі Монастирському Д.Д., розглянувши матеріали справи за позовом:

державного відкритого акціонерного товариства «Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин»дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «Спецшахтобуріння» (м. Свердловськ, Луганської області, вул. Бурова, 3, код 00181933) до державного підприємства «Луганськвугілля» (м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1в, код 32473323);

за участю представників сторін:

від позивача –Климчик В.В. (довіреність  № 396 від 15.08.07.);

від відповідача – Сєліхов В.В. (довіреність № 03/5-19 від 25.12.06.);

про стягнення 666860,61 грн., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: державним відкритим акціонерним товариством «Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин»заявлено позовні вимоги до державного підприємства «Луганськвугілля»про стягнення заборгованості за виконані роботи в сумі 666860,61 грн.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в судових засіданнях оголошувались перерви з 03.09.07. до 24.09.07., з 24.09.07. по 11.10.07. та з 11.10.07. по 12.10.07.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзивом на позовну заяву та його представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, мотивуючи свої заперечення тим, що позивачем пропущені строки позовної давності для стягнення заявленої суми коштів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем 23.12.1996 року був укладений договір підряду на капітальне будівництво № 2-6/12/14д.

На виконання умов даного договору, в період з 01.01.1997 р. по 31.21.1997 р. позивач виконав будівельно-монтажні роботи на об’єкті «Вентиляційна свердловина діаметром 3500на16 мм. глибиною 680 м. на шахті ім. 19 з’їзду КПРС. ВО «Луганськвугілля»(правонаступником якого є позивач) на загальну суму 863050 грн.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. вищевказаного договору відповідач повинен був здійснити кінцевий розрахунок за виконані роботи шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі двадцяти діб з моменту пред’явлення позивачем платіжної вимоги.

Однак, державне підприємство «Луганськвугілля»не належним чином виконував взяті на себе по даному договору зобов’язання, оплативши частково виконані позивачем роботи тому, на момент слухання справи в суді сума не сплаченої заборгованості складає 666860,61 грн.

Викладені обставини свідчать про те, що спірні правовідносини виникли в 1996 році та продовжують існувати до теперішнього часу.

З 1 січня 2004 року втратив чинність ЦК УРСР, який регулював господарські та цивільні відносини до 01.01.04. і, відповідно, почали діяти ГК та ЦК України, які регулюють їх в теперішній час.

В пункті 4 р. 9 Прикінцевих положень Господарського кодексу України зазначається, що до господарських відносин, які виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов’язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Статтею 5 ЦК України, встановлена дія актів цивільного законодавства у часі, а саме, в ч. 3 цієї статті зазначається, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення нині діючих ГК та ЦК України.

Як зазначалось вище, умовами укладеного між сторонами  договору передбачено, що відповідач повинен оплатити виконані позивачем роботи шляхом на протязі двадцяти діб з моменту пред’явлення платіжної вимоги.

Вступившим в законну силу рішенням господарського суду Луганської області по справі № 3/373(4/369) від 31.07.07., яке прийняте з урахуванням рекомендацій Вищого господарського суду України по даній справі, викладених у постанові № 4/369 від 11.04.07., встановлено, що строк оплати заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 666860,61 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р., на момент винесення даного рішення не настав.

09.08.07. позивач пред’явив до відповідача платіжну вимогу за № 332 про сплату заборгованості в розмірі 666860,61 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р., однак в порушення вимог п.3.2. відповідач не розрахувався до теперішнього часу.

В судовому засіданні представником відповідача було надано оригінал претензії № 162 від 03.04.00., яка направлялась позивачем і в якій ставилось питання про сплату заборгованості в розмірі 1577000 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р. та контрактом № 2-8/12/32од від 25.12.1998 р.

В даній претензії зазначено, що заборгованість відповідача перед позивачем в 1997 році за зазначеними контрактом та договором складає 560000 грн.

Однак, як пояснили представники обох сторін, що також підтверджується матеріалами справи, роботи за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р. були розпочаті в 1996 році і тривають до теперішнього часу. При цьому, сторонами було складено та прийнято за актами велику кількість виконаних робіт частина з яких не оплачена до теперішнього часу.

З зазначеної претензії не можливо зробити висновок про те, що вона стосується саме заявлених вимог, оскільки вказана у ній сума за 1997 рік стосується як договору № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р. так і контракту № 2-8/12/32од від 25.12.1998 р. при цьому, в ній не вказується на підставі яких актів виконаних робіт вона формувалась. Тому, суд вважає, що пред’явлена відповідачем претензія не може бути доказом того, що платіжна вимога про сплату заборгованості в розмірі 666860,61 грн. на виконання вимог п. 3.2. договору № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р., була пред’явлена до відповідача в ще 2000 році.

В ході судового розгляду, як зазначалось вище, було встановлено, що 09.08.07. позивач пред’явив до відповідача платіжну вимогу за № 332 про сплату заборгованості в розмірі 666860,61 грн. за договором № 2-6/12/14д від 23.12.1996 р. і саме після сплину 20 діб тобто з 30.08.07., як то вимагає п. 3.2. цього договору, розпочався перебіг строків позовної давності, а не з 24.04.2000 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки і в даному випадку він спливає у позивача 30.08.2010 р.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 666860,61 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються господарські витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі 6668,61 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного підприємства «Луганськвугілля» (м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1в, код 32473323) на користь  державного відкритого акціонерного товариства «Свердловське шахтопрохідницьке управління по бурінню стволів свердловин»дочірнє підприємство відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «Спецшахтобуріння» (м. Свердловськ, Луганської області, вул. Бурова, 3, код 00181933) заборгованість в сумі 666860,61 грн., витрати по сплаті держмита в сумі  6668,61 грн. і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –16.10.07.

Суддя                                                                                    О.В. Закропивний