СУД
Ухвала

Іменем України

11
жовтня 2007 року

Справа
№ 2-24/1318-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого
судді
Ткаченка М.І.,

суддів
Котлярової О.Л.,

Заплава Л.М.,

секретар
судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю
представників сторін:

позивача
-ОСОБА_2,
довіреність № 734 від 5 квітня 2007 року (суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1);

відповідача
-Бедаш Ю.О., довіреність
№ 934 від 18 червня 2007 року (Головне управління у справах захисту прав
споживачів в АРК);

розглянувши
апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Колосова Г.Г.) від 21 червня 2007 року по справі № 2-24/1318-2007А

за
позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до           Головного
управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим (вул.
ім. газети "Кримська правда", буд. 61,Сімферополь,95000)

про
скасуванняпостанови

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду Автономної Республіки Крим від 21 червня 2007 року у адміністративній
справи № 2-24/1318-2007А у задоволені позову Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до Головного управління у справах захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим про скасування постанови, відмовлено.

Не погодившись з вказаним
судовим актом, Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову господарського суду Автономної Республіки Крим
від 21 червня 2007 року у адміністративній справи № 2-24/1318-2007А та прийняти
нову, котрою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована
тим, що на думку відповідача судом першої інстанції при винесення постанови
були порушені норми матеріального і процесуального права а також тим, що виводи
суду котрі викладені в постанові не відповідають обставинам справи.

У запереченні представник
відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову
господарського суду АР Крим від 21 червня 2007 року залишити без змін.

Розпорядженням про заміну
складу колегії від 06 вересня 2007 року, у зв'язку з відпусткою та з метою
дотримання графіку розгляду справ, суддя Лисенко В.А. замінена на суддю
Котлярову О.Л.

Повторно, відповідно до статті 195
Кодексу адміністративного судочинства України розглянувши справу, судова
колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційного подання,
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець рішенням
виконавчого  комітету
Євпаторійської міської ради  28 грудня
1995 року  та знаходиться на податковому
обліку в ДПІ в місті Євпаторії АРК.

31 жовтня 2006 року
спеціалістами Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР Крим
була проведена перевірка дотримання вимог законодавства про захист прав
споживачів у магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

За результатами перевірки
складений акт № 000004272 від 31 жовтня 2006 року.

Як вбачається з акту, в ході
перевірки були виявлені порушення вимог „Правил роздрібної торгівлі
продовольчими товарами”, затверджених Наказом Мінекономіки і з питань
Європейської інтеграції України від 11 липня 2003 року №185; „Правил роздрібної
торгівлі алкогольними виробами”, затверджених Постановою КМУ № 854 від 30 липня
1996 року; статтями 6,7,15 Закону України „Про захист прав споживачів”, що
виразилися у відсутності необхідної, доступної, достовірної і своєчасної
інформації про зміст шкідливих для здоров'я речовин, по відношенню до вимог
нормативних документів (не представлені документи, підтверджуючі якість товару,
- декларації про якість) товар вказаний в пунктах 3-7 таблиці акту перевірки; у
реалізації товару, що не відповідає вимогам нормативних документів, по
наявності осаду (товар вказаний в пункті 2 таблиці акту перевірки); у
реалізації товару, термін придатності якого закінчився (товар вказаний в пункті
1 таблиці акту перевірки).

21 листопада 2006 року на
підставі даного акту Головним управлінням у справах захисту справ прав
споживачів в АР Крим була винесена постанова № 2074 про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України „Про захист прав споживачів”.

Як вбачається з цього рішення,
за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації на
позивача накладений штраф у розмірі 30% від вартості партії товару - 336,23 грн.,
за реалізацію товару, строк придатності якого минув - штраф у розмірі 200% від
вартості залишку товару, але не менш 85 грн., за реалізацію товарів, які не
відповідають вимогам нормативних документів, штраф у розмірі 50% від вартості
партії, але не менш 170 грн.

Загальна сума штрафу, що
накладений на позивача вказаною постановою, складає 591,23 грн.

У позовній заяві позивач просив
постанову № 2074 від 21 листопада 2006 року скасувати в частині накладення
штрафу у сумі 336,23 грн., оскільки воно винесене з порушенням вимог чинного
законодавства.

Збільшивши позовні вимоги,
позивач просить скасувати вказану постанову у повному обсязі.

Вимоги позивача задоволенню не
підлягають за наступних підстав.

Збільшивши та доповнивши позовні
вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем порушений порядок проведення
перевірки, тобто її здійснено за відсутності передбачених законодавством
підстав.

Відповідно до пунктів 10 Указу
Президента України „Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької
діяльності”, державні органи у справах захисту прав споживачів здійснюють
позапланову перевірку діяльності суб'єктів підприємницької діяльності виключно
на підставі отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб'єктами  вимог законодавства про захист прав
споживачів.

Оскільки доказів того, що така
скарга мала місце, відповідач не надав, позивач вважає порушеним порядок
проведення перевірки, що є, на думку позивача, підставою для скасування
оспорюваної постанови у повному обсязі.

Вказані доводи не можуть бути
прийняті судовою колегією до уваги зв'язку з наступним:

При проведенні перевірки
службові особи Головного управління реалізують права, надані ним статті 26
Закону України „Про захист прав споживачів”.

Указ Президента України „Про
деякі заходи по регулюванню підприємницької діяльності” регулює процес
проведення перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарської
діяльності.

Його
дія розповсюджується на контролюючі органи, перераховані в статті 5 даного
Указу:

- органи державної
податкової служби;

- митні органи;

- органи державного
казначейства;

- органи державної
контрольно-ревізійної служби.

Головне управління у справах
захисту прав споживачів в АР Крим при проведенні „перевірок не здійснює
перевірки фінансово-господарської діяльності. При проведенні перевірок
фахівцями Головного управління перевіряється дотримання правил торгівлі і інших
нормативів, які забезпечують захист прав споживачів, а це господарська, а не
фінансово-господарська діяльність. Таким чином, Головне управління не
зобов'язане письмово повідомляти за 10 календарних днів з вказівкою дати її
проведення.

Згідно з Наказом Державного комітету
стандартизації і метрології і сертифікації України від 8 лютого 2000 року № 105
„Про впорядкування перевірок суб'єктів підприємницької діяльності державними
органами у справах захисту прав споживачів”:

-          державні органи у сфері захисту прав
споживачів здійснюють перевірки суб'єктів підприємницької    діяльності    виключно
за    письмовим    розпорядженням    начальника (заступника начальника)
управління;

-          державні органи у сфері захисту прав
споживачів планові перевірки дотримання суб'єктами    підприємницької   діяльності
законодавства    про    захист
прав    споживачів здійснюють не
частіше за один раз на рік.

Відповідно до Наказу Державного
Комітету України з питань технічного регулювання і споживчої політики від 14
березня 2003 року № 42 планові перевірки дотримання суб'єктами господарської
діяльності сфери торгівлі, громадського харчування послуг, якості товарів
(робіт, послуг), дотримання обов'язкових вимог по безпеці товарів (робіт,
послуг), а також дотримання правил торгівлі і надання послуг здійснюються на
підставі затвердженого начальником управління плану проведення перевірок і
розпорядження на перевірку.

Позапланові перевірки
діяльності суб'єктів господарської діяльності здійснюються виключно на підставі
отриманих від споживачів скарг про порушення такими суб'єктами вимог
законодавства про захист прав споживачів.

Як вбачається з акту перевірки,
у ньому є посилання на те, що посадові особи відповідача діяли на підставі
розпорядження № 00005388 від 31 жовтня 2006 року, посвідчення № 38 та № 40.

Вказаним розпорядженням
представникам відповідача Ферлей Л.П. (посвідчення № 40) та Дубовенко С.В.
(посвідчення № 38), тобто саме особам, які фактично проводили перевірку, було
доручено провести перевірку магазину що належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для проведення
перевірки вказаний план Головного управління у справах захисту прав споживачів
в АРК.

Відповідачем до матеріалів
справи наданий план роботи Головного управління у справах захисту прав
споживачів в АРК на жовтень 2006 року, у який включена вищевказана перевірка.

З актом перевірки та приписом
позивач був ознайомлений, копії документів ним були отримані, про що свідчить
підпис позивача.

Таким чином, на думку судової
колегії порядок проведення перевірки відповідачем не порушений.

Як вбачається з акту перевірки
з додатками, при проведенні перевірки встановлена реалізація товару, строк
придатності якого минув - сиру плавленого «Київський»(2 штуки по 100 гр., із
датами виготовлення -25 вересня 2006 року та 21 вересня 2006 року), що
відображено у пункті 1 таблиці № 1 додатку до акту перевірки.

У поясненні до акту, які були
надані позивачем до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АР
Крим 6 листопада 2006 року, позивач вказує, що ним прийняті заходи щодо
усунення встановлених порушень, а саме: товар, строк придатності якого минув,
знятий з продажу.

Тобто сам позивач підтвердив
факт наявності вказаного порушення.

Згідно з пунктом 10 частини 1
статті 23 Закону України „Про захист прав споживачів” № 1023-ХП від 12 травня
1991року із змінами та доповненнями (Закон № 1023) за реалізацію товару, строк
придатності якого минув суб'єкти господарювання несуть відповідальність у
розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії
товару, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою від 21 липня 2006
року за реалізацію товару, строк придатності якого минув, на позивача
накладений штраф у розмірі 85 грн., тобто у відповідності до чинного
законодавства.

З урахуванням викладеного, суд
першої інстації дійшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо
скасування постанови № 2074 від 21 листопада 2006 року у частині накладення штрафу
у розмірі 85 грн. задоволенню не підлягають, у позові у цій частині відмовлено.

Крім того, при проведенні
перевірки також встановлена реалізація товару, що не відповідає вимогам
нормативних документів за наявністю осадку - вина виноградного «Бастардо»(1
пляшка 0,5л., дата розливу -18 вересня 2006 року), що відображено у п. 2
таблиці № 1 до акту перевірки.

Факт наявності вказаного
порушення позивач також підтвердив у поясненні до акту.

Згідно з пунктом 2 частині 1
статті 23 Закону № 1023 за реалізацію продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів суб'єкти господарювання несуть відповідальність у
розмірі п'ятдесяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару,
виконаної роботи, наданої послуги, але не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою від 21 листопада
2006 року за реалізацію продукції, що не відповідає вимогам нормативних
документів, на позивача накладений штраф у розмірі 170 грн., тобто у
відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, суд першої
інстації дійшов до правильного висновку про те, що вимоги позивача щодо
скасування постанови № 2074 від 21 листопада 2006 року у частині накладення
штрафу у розмірі 170 грн. задоволенню не підлягають, у позові у цій частині
відмовлено.

Також перевіряючими встановлена
відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про
зміст шкідливих для здоров'я речовин, а саме: не надані документи, що
підтверджують якість товару - горілки «Біленька на молоці»(10 пляшок, ємністю
0,5 л, датою розливу 18 вересня 2006 року), вина «Тамянка Феодосії»(4 пляшки,
ємністю 0,7 л, датою розливу 25 серпня 2006 року), горілки особливої «Хортиця
Срібна прохолода»(ємністю 0,25, 0,5, 0,7 л, датою розливу 22 травня 2006 року,
22 вересня 2006 року, 13 жовтня 2006 року та в кількості 7,2 та 4 пляшки
відповідно).

Позивач вважає, що підстави для
застосування пункті 7 частини 1 статті 23 Закону № 1023 відсутні, оскільки
ненадання відповідачу сертифікату відповідності не означає відсутність
інформації про товар.

Згідно з частиною 2 статті 15
Закону України „Про захист прав споживачів” інформація про продукцію доводиться
до відома споживачів у супровідній документації, на етикетці, у маркуванні.
Етикеточна продукція розробляється виробником і містить маркування алкогольного
напою ( статті 11 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу
спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових
виробів”).

Більш того, для продавця
законодавством не встановлений обов'язок надавати споживачам та контролюючим
органам сертифікати відповідності продукції.

Законом України „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів” передбачено, що алкогольні напої
підлягають підтвердженню відповідності шляхом сертифікації. Відповідність
алкогольних напоїв підтверджується наявністю сертифіката відповідності у їх
виробника або імпортера. Реєстраційні номери сертифікатів відповідності,
виданих на алкогольні напої, зазначаються у документах, згідно з якими
передається відповідна продукція.

Тобто відомості про наявність у
виробника сертифікату відповідності містяться у супровідній документації на
товар.

Статтею 13 Закону України „Про
підтвердження відповідності” № 2406 від 7 травня 2001 року також передбачено,
що виробник зобов'язаний надавати постачальнику інформацію про сертифікацію
продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в
документах, згідно з якими передається відповідна продукція, і надавати на
вмотивовану вимогу органів, яким надано право перевіряти якість та безпеку
продукції, завірені виробником або імпортером копії сертифікатів відповідності.
А постачальник зобов'язаний реалізовувати продукцію за умови наявності у
документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних
номерів сертифікатів відповідності.

Таким чином, наявність
документів, які підтверджують якість продукції-сертифікатів відповідності
алкогольних напоїв - є обов'язковою лише для самого виробника або імпортера
такої продукції.

Вказані доводи судова
колегія  до уваги не приймає.

Відповідно до пункту 6 „Правил
роздрібної торгівлі алкогольними напоями” - суб'єкт господарської діяльності
зобов'язаний забезпечити відповідно до Закону України „Про захист прав
споживачів” надання споживачам необхідної, доступної, достовірної і своєчасної
інформації про товари, а також на вимогу споживачів - додаткової інформації про
наявність сертифікату відповідності, документи, якими підтверджується якість і
ціна товару.

Відповідно до ст. 15 Закону
України „Про захист прав споживачів” споживач має право на отримання
необхідної, доступної, достовірної і своєчасної інформації про продукцію, яка
забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна
бути надана споживачеві до придбання їм товару. Інформація про продукцію
повинна містити зведення про зміст шкідливих для здоров'я речовин, встановлені
нормативно-правовими актами.

За інформацією на етикетці, як
стверджує позивач, неможливо встановить наявність змісті шкідливих для здоров'я
речовин (об'єм соляної кислоти, масова концентрація альдегідів і т.д.). Дана
інформація міститься в посвідченнях про якість, які були відсутні у СПД на
момент перевірки, що свідчить про неможливість отримання даної інформації
споживачеві.

Крім того, у приписі позивачеві
було вказано, що документи, які підтверджують якість товару, необхідно надати
до Головного управління у справах захисту прав споживачів в АРК у строк до 10
жовтня 2006 року.

Однак, як вбачається з
документів, які були надані позивачем з поясненнями до акту 6 листопада 2006
року, на товар - горілку «Біленьку»посвідчення якості взагалі не було надано.

У судових засіданнях позивач
також підтвердив, що на момент перевірки посвідчень якості на вказаний товар у
нього дійсно не було, однак потім він надав їх до Головного управління у
справах захисту прав споживачів в АРК.

Згідно з пунктом 7 частини 1
статті 23 Закону № 1023 за відсутність необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію суб'єкти господарювання несуть
відповідальність у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації
партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і
витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розмір штрафу, що застосований
до позивача у постанові від 21 листопада 2006 року - 336,23 грн., розрахований
у відповідності з чинним законодавством з урахуванням вартості товару, яка
вказана у таблиці № 1.

Таким чином, надумку судової
колегії суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що вимоги
позивача щодо скасування постанови № 2074 від 21 листопада 2006 року у частині
накладення штрафу у розмірі 336,23 грн. задоволенню не підлягають, у позові у
цій частині також відмовлено.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вирішила, що постанова господарського суду Автономної Республіки Крим
від 21 червня 2007 року у справі № 2-24/1318-2007А, як винесена з повним
з'ясуванням обставин, що мали значення для справи та не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.
Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 21 червня
2007 року у справі № 2-24/1318-2007А залишити без змін

3.    Ухвала набирає законну силу з моменту
проголошення.

4.   Ухвала може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства
України

Головуючий суддя                                        М.І.
Ткаченко

Судді
О.Л. Котлярова

Л.М. Заплава