СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

03 жовтня 2007 року
Справа № 2-7/7610-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Панютіної Любові Сергіївни, довіреність №  900/140   від 04.04.07;

відповідача: Тіткової Світлани Павлівни, довіреність №  900/131   від 11.04.07;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Фотон" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Дворний І.І.) від 10.07.2007 у справі № 2-7/7610-2007

за позовом           малого підприємства "Коралл" (вул. Польова, 4,Красногвардійське,97000)

до           відкритого акціонерного товариства "Фотон" (вул. Данілова, 43,Сімферополь,95000)

3-тя особа  Сімферопольське міжміське бюро реєстрації і технічної інвентаризації  (вул. Некрасова, 11,Сімферополь,95000)

про стягнення 1996135,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Мале підприємство „Коралл” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до відкритого акціонерного товариства „Фотон” про стягнення заборгованості в сумі 1996135,71 грн. Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх обов'язків стосовно повної і своєчасної оплати отриманого за договором від 25.09.2006 року товару, у зв`язку з чим, заборгованість ВАТ „Фотон” перед МП „Коралл” складає 1996135,71 грн. та на момент подачі позову до суду у добровільному порядку не погашена.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції мале підприємство „Коралл” уточнило позовні вимоги, просило визнати за ним право власності на майно ВАТ „Фотон” - приміщення з № 102 по № 180 літер „Д” першого поверху виробничого корпусу № 55 по вул. Данілова, № 43 в м. Сімферополі. В обґрунтування таких вимог позивач зазначив, що, відповідно до пункту 6.3. договори № 25 на постачання продукції від 25.09.2006 року, вказане майно являється предметом забезпечення виконання зобов'язання.

Рішенням господарського суду АР Крим від 10.07.2007 року у справі № 2-7/7610-2007 позов малого підприємства „Фотон” задоволено. Суд визнав за позивачем право власності на нежитлові приміщення з № 102 по № 180 літер „Д” першого поверху виробничого корпусу № 55 по вул. Данілова, № 43 в м. Сімферополі, зобов`язав Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності на вказані приміщення за малим підприємством „Фотон”, а також стягнув з відповідача судові витрати.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що 25.09.2005 року між сторонами у справі було укладено договір № 25 на поставку продукції, відповідно до умов якого відкрите акціонерне товариства „Фотон” виступало покупцем продукції для виробництва кольорових телевізорів. В результаті правовідносин за вказаним договором, за відповідачем склалась заборгованість за отриману продукцію на загальну суму 1996135,71 грн. Також встановивши, що предметом забезпечення виконання зобов'язання являлось майно відкритого акціонерного товариства „Фотон” - приміщення з № 102 по № 180 літер „Д” першого поверху виробничого корпусу № 55 по вул. Данілова, № 43 в м. Сімферополі, господарський суд АР Крим прийшов до висновку про те, що, в результаті невиконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару, позивач набув можливість визнання за ним права власності на обумовлене пунктом 6.3 договору майно.

Не  погодившись  з  цим  судовим  актом, відкрите акціонерне товариство „Фотон” звернулось до  Севастопольського  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову малого підприємства „Коралл” відмовити.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у тому, що 100% пакету акцій відкритого акціонерного товариства „Фотон” являються державною власністю, при тому, що чинним законодавством України передбачений особливий порядок відчуження державної власності, який позивачем та судом першої інстанції не було дотримано.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце слухання справи сповіщались належним чином ухвалою від 26.09.2007 року. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило. За таких обставин, судова колегія визнала можливим розглянути справу за відсутності представників малого підприємства „Коралл” та Сімферопольського міжміського бюро реєстрації та технічної інвентаризації.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення представників відповідача, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права та на підставі встановлених фактичних обставин судова колегія вважає, що апеляційна відкритого акціонерного товариства „Фотон” підлягає задоволенню з наступних  підстав.

25.09.2006 року між малим підприємством „Коралл” –Продавець, та відкритим акціонерним товариством „Фотон” –Покупець, був укладений договір № 25 на поставку продукції, згідно з пунктом 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у встановлені строки комплектно блоки та вузли (кольорові кінескопи, корпуси, шасі, пульти дистанційного управління тощо) для виробництва кольорових телевізорів, в подальшому товар, в кількості та асортименті, вказаному в специфікаціях та/або видаткових накладних, які після їх належного оформлення є невід'ємною частиною цього договору, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, партія товару на виробництво кольорових телевізорів в кількості 1264 шт. на суму 2 млн. грн. поставляється Продавцем протягом 45 календарних днів з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що право власності та відповідальність за збереження Товару виникає у Покупця з моменту передачі йому товару Продавцем згідно з пунктом 2.1 договору.

Згідно з пунктом 3.3 Договору, оплата товару, який поставляється партіями, повинна здійснюватися згідно рахунку протягом 90 днів з моменту поставки товару.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору позивачем було передано у власність ВАТ „Фотон” товар на загальну суму 1996135,71 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними та податковими накладними. Проте, вартість товару відповідачем до часу подачі позову до суду не оплачено, про що свідчать акти звірки взаємних розрахунків від 01.05.2007 року, підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств (а.с.30).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України також передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2007 року вих. № 37 малим підприємством „Коралл” на адресу відкритого акціонерного товариства „Фотон” було направлено лист з вимогою погасити заборгованість в сумі 1996132,72 грн. за поставлений товар на підставі договору № 25 від 25.09.2005 року (а.с.31).

Із змісту відповіді відкритого акціонерного товариства „Фотон” на вказаний вище лист вбачається неможливість погашення суми заборгованості з причини відсутності грошових коштів. При цьому, ВАТ „Фотон” зазначає, що згідно з пунктом 6.3 договору № 25 предметом забезпечення зобов`язання є майно ВАТ „Фотон” - приміщення з № 102 по № 180 літер „Д” першого поверху виробничого корпусу № 55 по вул. Данілова, № 43 в м. Сімферополі. У зв`язку з цим, відповідач запропонував звернути стягнення в рахунок існуючої заборгованості на вказане нерухоме майно.

Надаючи правову оцінку наведеним вище обставинам, а також можливості набуття малим підприємством „Коралл” права власності на майно ВАТ „Фотон”, судова колегія виходить з наступного.

Главою 49 Цивільного кодексу України передбачено можливість забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені  інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Так, пунктом 6.3 Договору № 25 сторони передбачили, що предметом забезпечення зобов'язань за цим договором є майно (приміщення №№ 102 по 180 літера „Д” першого поверху виробничого корпусу №55) на суму 2 млн. грн. Якщо Покупець не виконує забезпеченого зобов'язання, то Продавець має право отримати предмет забезпечення (майно) у володіння.

За своєю правовою природою передбачений сторонами в пункті 6.3 договору вид забезпечення виконання зобов`язання має ознаки застави та притримання.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України передбачено, що застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.

Згідно з частиною 1, 2 статті 3 Закону України „Про іпотеку”, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором  виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 577 Цивільного кодексу України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках,   встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 584 Цивільного кодексу України закріплено, що у договорі  застави  визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даному випадку, суду не надано доказів того, що між малим підприємством „Коралл” та відкритим акціонерним товариством „Фотон”, у забезпечення виконання договору № 25 від 25.09.2005 року, укладався відповідний договір застави, який нотаріально посвідчувався та був зареєстрований у встановленому законом порядку.

За таких обставин, забезпечення виконання зобов`язання, передбачене пунктом 6.3 договору № 25, не являється заставою та до обумовленого в пункті 6.3 договору майна не можуть бути застосовані наслідки, передбачені нормами чинного законодавства про заставу.

Згідно з частиною 1 статті 594 Цивільного кодексу України, кредитор,  який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі,  вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо  оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання.

Судова колегія звертає увагу на те, що, згідно з частиною 1 статті 596 Цивільного кодексу України, до кредитора, який притримує у себе річ боржника, не переходить право власності на неї.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що господарським судом АР Крим не належним чином досліджено зміст пункту 6.3 договору та не вірно вказано про можливість набуття продавцем права власності на предмет забезпечення зобов`язання. Фактично в пункті 6.3 договору № 25 зазначено про можливість лише володіння предметом забезпечення зобов`язання.

Згідно зі статтею 597 Цивільного кодексу України, вимоги кредитора, який притримує річ у себе, задовольняються з її вартості відповідно до статті  591 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 591 Цивільного кодексу України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться  шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або  законом.

Згідно з пунктом 4.1 Статуту відкритого акціонерного товариства „Фотон”, засновником вказаного товариства є Фонд державного майна України.

Із змісту листа Міністерства фінансів України адресованого Фонду державного майна України вбачається, що 100% акцій ВАТ „Фотон” належить державі.

У зв`язку з цим, судова колегія погоджується з посиланням відповідача в апеляційній скарзі на Положення „Про порядок здійснення контролю за розпорядженням активами, що належать господарським товариствам”, затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 2946 від 08.11.2005 року, відповідно до пунктів 1.4 та 1.6 якого, у період до проведення   перших загальних зборів акціонерів та набуття в процесі приватизації прав власності на акції господарського товариства іншими акціонерами питання  про розпорядження майном господарських товариств розглядаються суб'єктами управління.

Рішення про погодження розпорядження майном оформлюються суб'єктом  управління за встановленою формою згідно з додатком 1, якщо таке рішення прийнято стосовно майна господарських товариств, у статутних фондах яких державна частка становить 100 відсотків, у інших випадках за формою згідно з додатком 2.

Таким чином, у даному випадку має бути рішення суб`єкта управління ВАТ „Фотон” –Фонду державного майна України про погодження на розпорядження майном вказаної юридичної особи. Однак, в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, наявність такого рішення суду не доведено.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що хоча сторони і встановили спосіб забезпечення виконання зобов`язання, однак закріплений сторонами в пункті 6.3 договору № 25 спосіб забезпечення зобов`язання не має правого механізму реалізації для фактичного задоволення вимог кредитора, оскільки мале підприємство „Коралл” взагалі позбавлено правової можливості для набуття саме права власності та саме на те майно, що обумовлено пунктом 6.3 договору № 25 від 25.09.2005 року у якості забезпечення виконання зобов`язання. Що стосується можливості задоволення власних вимог в результаті реалізації спірного майна, то така можливість настане лише у випадку, передбаченому нормами спеціального законодавства, зокрема, про приватизацію.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання за малим підприємством „Коралл” права власності на майно ВАТ „Фотон” - приміщення з № 102 по № 180 літер „Д” першого поверху виробничого корпусу № 55 по вул. Данілова, № 43 в м. Сімферополі є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При цьому, мале підприємство „Коралл” не позбавлено можливості вимагати від відкритого акціонерного товариства „Фотон” виконання зобов`язання про погашення заборгованості в сумі 1996135,71 грн., зокрема, в судовому прядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 101, 103 п.2, 104 ч.1 п.п.1, 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Фотон” задовольнити.

2. Рішення  господарського суду Автономної Республіки Крим від 10.07.2007 у справі № 2-7/7610-2007 скасувати.

3.  Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні позову малого підприємства „Коралл” про визнання права власності відмовити.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Н.П. Горошко