ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.07                                                                       Справа№ 6/214 А

Господарський суд Львівської області у складі судді Гриців В.М. при секретарі Москалі Р.М. за участю представників позивача Дикого А.О., відповідача Куцик С.М. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства „Наше місто” до управління Пенсійного Фонду України у м.Трускавець про визнання рішення відповідача №74 від 10.04.2007р. про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату на загальну суму 181266,13 грн. таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Наше місто” звернулося з адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України у м.Трускавець, просить суд рішення відповідача № 74 від 10 квітня 2007 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату на загальну суму 181266,13 грн. визнати таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 31 червня 2006 року заборгованість населення перед підприємством за надані комунальні послуги становить 3008024,25 грн., частина якої реструктуризована на підставі Закону України „Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожитий газ та електроенергію”, який вступив в дію з 1 липня 2003 року, тому підприємство не має можливості своєчасно здійснювати відрахування до Пенсійного фонду.

Відповідач позов заперечує повністю, вважає такий незаконним і безпідставним. Стверджує, що рішенням № 74 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків від 10 квітня 2007 року фінансові санкції та пеня застосовано до позивача у зв’язку з несвоєчасною сплатою страхових внесків, нарахованих самим позивачем за серпень-жовтень 2006 року ( по особовому рахунку 4%, 32%, 42% Розділ 1) та за грудень 2006 року, січеь і лютий 2007 року ( по особовому рахунку 1%-5% Розділ 1). Пунктом 6 ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003р. встановлено, що страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду. Базовим періодом для відповідача є календарний місяць( ст.ст. 14,20 Закону №1058). Однак, ці внески позивач сплачував аж у березні-квітні 2007 року. В силу п.12 ст.20 названого Закону, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Відповідно до п.2 ст. 106 Закону № 1058, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та / або не сплачені страхувальниками у строки, встановлені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та фінансових санкцій. А саме за несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум –у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно; 20 відсотків зазначених сум –у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно; 50 відсотків зазначених сум – у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу. Нарахування страхових внесків позивачу проводилось за тарифом 31,8 відсотків від фонду оплати праці та 4 відсотки від фонду оплати праці працюючих інвалідів, а також проводиться утримання від загального оподатковуваного доходу працюючих в розмірі 1-5 відсотки. Облік нарахувань ведеться окремо та сплачується на два різні рахунки. Тому нарахування штрафних санкцій та пені проводиться окремо за видами платежів. До позивача правомірно на підставі ст.ст. 18, 20 та 106 Закону України „ Про загальнобов’язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058 застосовано фінансові санкції та нарахована пеня, оскільки страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану підприємства, а законодавством не можуть встановлюватися і не встановлено пільги з нарахування та сплати страхових внесків. На підставі п.2 частини 9 ст.106 Закону України „Про загальнобов’язкове державне пенсійне страхування” відповідачем 10 квітня 2007 року прийнято рішення № 74 про застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді стягнення штрафу в сумі 141493,09 грн. та нарахування пені в розмірі 39773,04 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків, яке позивач отримав 10 травня 2006 року, що підтверджено вхідним номером на рішенні.

Заслухав пояснення представників сторін, розглянув матеріали справи, дослідив надані докази суд вважає, що у позові слід відмовити повністю з наступних підстав.

Предметом спору є рішення відповідача № 74 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків від 10 квітня 2007 року . Цим рішенням відповідач на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків застосував до позивача фінансову санкцію у вигляді стягнення 141493,09 грн. та нарахував 39773,04 грн. пені. Позивач оскаржував назване рішення до головного управління пенсійного Фонду України у Львівській області та до Пенсійного Фонду України. Пенсійний фонд України рішенням про результати розгляду скарги рішення управління пенсійного фонду України в м.Трускавець № 74 від 10 квітня 2007 року та рішення головного управління пенсійного Фонду України у Львівській області залишив без змін, а скаргу –без задоволення.

Згідно із поданим суду розрахунком, фінансові санкції та пеня нараховані за березень-квітень 2007 року за несвоєчасну сплату страхових внесків за вересень-листопад 2006 року, січень-березень 2007 року. Нарахування фінансових санкцій та пені проводилось на підставі обчислених самим позивачем сум страхових внесків, що підлягають сплаті, вказаних у щомісячних звітах –розрахунках сум страхових внесків, що підлягають сплаті до Пенсійного фонду за вересень, жовтень і листопад 2006 року, січень, лютий і березень 2007 року, поданих до Управління Пенсійного фонду в м. Трускавець, та сум страхових внесків, фактично сплачених позивачем за цей період. Цей факт визнаний представниками сторін у судовому засіданні. Позивач не оспорює правильності розрахунку сум фінансових санкцій та пені, проведеного відповідачем, однак, як зазначено вище, вважає, що у зв’язку із заборгованістю населення перед підприємством та реструктуризацією боргу фінансові санкції і пеня не повинні нараховуватися, оскільки підприємство не має можливості своєчасно сплачувати страхові внески.

Позовні вимоги не грунтуються на законі.

Відповідно до вимог ст.ст. 14, 18, 20, 106 закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІУ від 09.07.2003р. страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду. Базовим періодом для відповідача є календарний місяць. При цьому страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та / або не сплачені страхувальниками у строки, встановлені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та фінансових санкцій. Про нарахування пені та накладення штрафів, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом 3-х робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

З урахуванням викладеного рішення № 74 від 10 квітня 2007 року прийняте відповідачем правомірно, з дотрманням вимог Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Доводи позивача є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки заборгованість населення за надані комунальні послуги, спожиті газ, електроенергію та її реструктуризація не звільняє позивача від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду у встановлені Законом строки, та не звільняє від відповідальності за порушення строків сплати страхових внесків, передбаченої ст.106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Керуючись ст.ст. 2, 69,70,86,87,94,138,143,158-163, п.6 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена та набирає законної сили в порядку і у строки, встановлені ст.ст.186,254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                         Гриців В.М.