ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.05.2007
Справа №2-17/1083-2007А

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Роздольненському районі АР Крим (96200, с. Роздольне, АР Крим, пр. 30-річчя Перемоги 6)

До відповідача  Комунального підприємства  “Аква” (96260, АР Крим,  смт. Роздольне, вул. Калініа 14)

про  стягнення   28 378,00  грн.

Суддя В.І. Гайворонський

при секретарі  Т.Ю. Шенягіной

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –    Окунська Н.І., заст.. нач., дов. від 09.01.2007 року

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору: Управління ПФУ в Роздольненському районі АР Крим звернулося до господарського суду АР Крим з позовом  про стягнення з відповідача заборгованості в сумі    28 378,00  грн.

Відповідач  у відзиві  позов визнає частково, не визнає штрафні санкції на суму 771,20 грн. по причині  відсутності акту на штрафні санкції.

Згідно  Розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за травень-серпень 2006 року (наданих самим відповідачем), відповідач має заборгованість по сплаті внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  в сумі   29 286,8  грн.

Згідно Рішення позивача № 188 від  13.06.2006 року „Про застосування  фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувателями страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувателями або органом Пенсійного фонду України до відповідача застосовані штрафні санкції на суму  771,2 грн., яке  згідно поштового повідомлення було отримане   відповідачем 18.07.2006 року.

По справі проголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство “Аква” зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в  Роздольненському районі АР Крим як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, про що вказує позивач у позовній заяві та про що вказується самим відповідачем в Розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за     травень-серпень 2006 року.

Відповідно до п. 6. ст. 17 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальник зобов'язаний нараховувати,  обчислювати й сплачувати у встановлений термін й у повному обсязі страхові внески.

Сума заборгованості  відповідача складає   28378,00 грн., що підтверджується   Розрахунками сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за   травень-серпень 2006 року;  вимогами № Ю-302/7С від  06.07.2006 року,  № Ю-322/8С від 07.08.2006 року,  № Ю-321/8С від 07.08.2006 року,  № Ю-356/9 с від 05.09.2006 року,  № Ю-382/10С від 06.10.2006 року, розрахунком суми  позову.

Наявність заборгованості підтверджується  розрахунками  самого відповідача.

Згідно статті 202  ЦК України указані звіти  є правочинами.

Указані правочини у встановленому Законом порядку  не  визнані недійсними, а тому не приймати їх до уваги  у суду немає підстав згідно ст. 204  ЦК України.

Крім цього, відповідачу на суму боргу виставлялися вимоги, які також не оскаржені, що згідно статті 106  Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є достатньою підставою вважати  наявність заборгованості.

При цьому необхідно відмітити, що  виходячи із закріпленого ст. 129 Конституції України принципу диспозитивності сторін, суд не вправі давати оцінку  указаним вимогам на предмет невідповідності законодавству, про що також вказується в Постанові Верховного Суду України  від 20.05.2002 року № 02/132 по справі  № Д 12/12 по аналогічному питанню.

Отримання відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій підтверджено  поштовим повідомленням. Відповідач твердження позивача про отримання  указаного рішення не оспорив, тобто, не представив кореспонденцію, яка їм була отримана.

Крім цього, відповідачу про спірне рішення  відомо у зв’язку з розглядом цієї справи, так як дане рішення вказане у розрахунку суми позову. Відповідачем не заявлено, що розрахунок суми позову  у нього відсутній.

Крім цього, сам відповідач  у відзиві на позов вказує, що до нього застосовані штрафні санкції, і відповідно, він вправі був поцікавитися – на підставі якого рішення вони застосовані.

Крім цього, згідно  поштового опису указане рішення спрямоване відповідачу рекомендованою поштою 14.05.2007 року, і згідно з поштовим повідомленням отримано відповідачем – 15.05.2007 року.

Однак доказів того, що  ним прийняті заходи  по оскарженню цього рішення у встановленому Законом порядку відповідачем не представлено.

Відповідач  також не представив доказів погашення заборгованості.

Оскільки відповідні докази по справі не представлені до винесення постанови, немає підстав їх залучати до матеріалів  справи після прийняття постанови по цій справі.

Якщо відповідач погасив заборгованість до прийняття цієї  постанови, або у встановленому Законом порядку рішення про застосування фінансових санкцій буде оскаржене, або ж  є будь-які інші обставини, про які суду невідомо, та які можуть вплинути на результат по справі, він вправі звернутися в суд з завою про  перегляд  постанови  за нововиявленими обставинами.

Позивач, згідно ст.  81 ЦК України є юридичною особою публічного права. Відповідно, відношення, які виникають при реалізації ним своїх повноважень є публічно-правовими відношеннями і підлягають розгляду за нормами КАС України згідно п. 4 ч. 1 ст. 17  Кодексу адміністративного судочинства України, яка  є відносно інших норм спеціальною.

Згідно Постанови Верховного Суду України № 06/035 від 24.01.2006 року та Постанови Верховного Суду України від 06.07.2006 року № 06/246 (справа № 14/3 об пн), а також згідно Постанов Верховного Суду України від 24.01.2006 року у справах №№ 11/268, 6/140, 23/178, 11/261, 13/212, 11/206, 11/266, 27/231 аналогічні спори  повинні розглядатися за нормами КАС України.

Згідно  п. 4 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір підлягає розгляду  за нормами  Кодексу адміністративного судочинства України. Указана норма є спеціальною нормою відносно  відповідача.

Крім цього, згідно Постанови Верховного  Суду України № 06/035 від 24.01.2006 року указані спори  підлягають  розгляду за нормами  Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.2. ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у даному випадку відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст. ст. 94, 162-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути  з  відповідача  Комунального підприємства “Аква” (96260, АР Крим, Роздольненський район,  смт. Роздольне, вул. Калініна 14; р/р 3 ВАТ Ощадбанк № 4571, МФО 384168, код ЗКПО  32989112)  на користь  позивача Управління Пенсійного фонду України  в Роздольненському районі АР Крим (96200, пр. 30-річчя Перемоги 6, р/р  7201, МФО 324805, ЗКПО  22259425 в КРУ ВАТ “Державний Ощадний банк України” м. Сімферополь)   заборгованість  в сумі –  28 378,00  грн.

Ст. 254 КАС України передбачено, що  постанова першої інстанції, якщо інше не встановлено КАСУ, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна

скарга не була подана у строк, встановлений КАСУ, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його не  скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена  у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України у Севастопольський апеляційний господарський суд, якою встановлено, що:   про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку   подається  заява.     Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а  в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 КАСУ -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  чи  апеляційна скарга, подані  після  закінчення  строків,  встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про  що постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.