КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2007                                                                                           № 38/166

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Конструкторське Бюро радіозв'язку"

на рішення Господарського суду м.Києва від 20.02.2007

у справі № 38/166 (Власов Ю.Л.)

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство "Мусон"

до                                                   Севастопольська міська державна адміністрація

Державне підприємство "Конструкторське Бюро радіозв'язку"

третя особа відповідача           Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю

Верховна Рада України

третя особа позивача

про                                                  скасування розпорядження №705-р від 05.05.2000 р., визнання права власності, зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2007 року (підписане 01.03.2007р.) позов ВАТ „Мусон” до Севастопольської міської державної адміністрації, Державного підприємства «Конструкторське бюро радіозв’язку» про скасування розпорядження № 705-р від 05.05.2000 р., визнання права власностіегіональне відділення Фонду державного майна України по м. _____, третьої особи-2 - _____________ розглянувши у відкритому судо, зобов’язання вчинити дії з урахуванням доповнення та уточнення позовних вимог задоволено повністю, визнано недійсним розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації № 378-р від 05.03.2001р. “Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна, розташований по вул.. Вакуленчука, 29” в частині оформлення права державної власності за Верховною Радою України на випробувально-виробничий корпус № 61, розташований в м. Севастополь по вул. Вакуленчука, 29 та закріплення даного корпусу на праві повного господарського відання за державним підприємством «Конструкторське бюро радіозв’язку», визнано право власності ВАТ „Мусон” на складське приміщення “Стандарт” корпус № 29, розташоване по вул. Вакуленчука, 29 в м. Севастополь, зобов’язано державне підприємство  «Конструкторське бюро радіозв’язку» звільнити складське приміщення “Стандарт” корпус № 29, розташоване по вул. Вакуленчука, 29 в м. Севастополь.

Не погоджуючись з рішенням відповідач-2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, посилаючись на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, просить його скасувати повністю та припинити провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

22.12.1978 року Міністерством промисловості засобів зв’язку СРСР видано наказ         № 521, яким було прийняте рішення про створення на основі ОКБ Севастопольського заводу ім.. В.Д. Калмикові Конструкторське бюро на самостійному балансі з правом юридичної особи та підпорядкуванню його заводу з найменуванням “КБ Севастопольського заводу імені В.Д. Калмикова”.

26.12.1985 року робочою приймальною комісією, яка призначена керівником підприємства п/я В-2753 наказом від 23.12.1985 р. був складений акт про приймання в експлуатацію робочою комісією завершеного будівництвом “Розширення складських приміщень служб головного енергетика”, відповідно до якого будівля була прийнята в експлуатацію.

10.06.1987 року Наказом Міністерства промисловості засобів зв’язку СРСР № 288 зобов’язано директора Севастопольського заводу імені В.Д. Калмикова Зикову В.Д. виділити в корпусі, що вводиться в експлуатацію (побутовому приміщенні) виробничі площі під розміщення випробувального виробництва Конструкторського бюро заводу ім.. В.Д. Калмикова.

04.11.1987 року Наказом директора заводу імені В.Д. Калмикова № 387, на виконання наказів № 521с від 22.12.1978 року та № 288 від 10.06.1987 року Міністерства промисловості засобів зв’язку СРСР зобов’язано головного бухгалтера заводу імені В.Д. Калмикові передати у встановленому порядку на баланс КБ (Конструкторського бюро) введений корпус 61 загальною балансовою вартістю 157 254 крб.

04.11.1987 року повідомленням № 19 заводу імені В.Д. Калмикова про безоплатне приймання передачу основних засобів передано КБ заводу імені В.Д. Калмикові (відповідачу-2) корпус № 61 (побутове приміщення) первісною вартістю 157 254 крб. зі зносом на суму 39314 грб.

14.04.1989 року на виконання наказу № 521с від 22.12.1978 року Міністерства промисловості засобів зв’язку СРСР директором заводу ім.. В.Д. Калмикова затверджено третю редакцію Статуту Конструкторське бюро Севастопольського заводу імені В.Д. Калмикова, згідно п. 1.5. якого останнє знаходиться за адресою: м. Севастополь, вул.. Вакуленчука, 29.

01.04.1996 року Фондом державного майна України згідно Указу Президента України № 224/94 від 11.05.1994 р. був виданий наказ № 38-АТ „Про створення холдингової компанії “Мусон”, відповідно до п.1 якого державне підприємство завод ім. В.Д. Калмикова у м. Севастополі було перетворено у відкрите акціонерне товариство „Мусон” (позивач) та затверджений акт оцінки цілісного майнового комплексу заводу ім. В.Д. Калмикова.

14.08.1997 р. розпорядженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Севастополю (третя особа-1) № 361 яким зобов’язано Севастопольське БТІ зареєструвати за загальнодержавною власністю корпус 61 і закріпити його за відповідачем-2.

02.10.1998 р. розпорядженням третьої особи-1 скасоване власне розпорядження № 361 від 14.08.1997 року.

05.05.2000 року Відповідачем 1 видане розпорядження №705-р „Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна, розташований по вул. Вакуленчука, 29” відповідно до п.1. якого було розпоряджено ГКП БТІ і ДРОНМ оформити право державної власності України на корпус 34-Б, випробувально-виробничий корпус № 61, розташований у м. Севастополі по вул. Вакуленчука, 29 та закріпити вказане майно на праві повного господарського відання за Відповідачем-2.

10.05.2000 року Управлінням майном Севастопольської міської державної адміністрації було видано свідоцтво Відповідачу-2 про право державної власності на корпус 34-Б, випробувально-виробничий корпус № 61, розташований у м. Севастополі по вул.. Вакуленчука, 29.

05.03.2001 року Відповідачем-1 було видане розпорядження № 378-р „Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна, розташований по вул. Вакуленчука, 29”, відповідно до п. 1 якого було розпоряджено ГКП БТІ і ДРОНМ оформити право державної власності за Третьою особою-2 на корпус 34-Б, випробувально-виробничий корпус № 61, розташований у м. Севастополі по вул.. Вакуленчука, 29 та закріпити вказане майно на праві повного господарського відання за Відповідачем-2. Пунктом 3 цього ж розпорядження було визнано таким, що втратило силу розпорядження Відповідача-1 від 05.05.2000 року № 705-р “Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна, розташований по вул. Вакуленчука, 29”.

11.04.2001 р. Управлінням майном Севастопольської міської державної адміністрації державі в особі Третьої особи-2 було видано свідоцтво про право власності на корпус 34-Б, випробувально-виробничий корпус № 61, розташований у м. Севастополі по вул.. Вакуленчука, 29, який закріплений на праві повного господарського відання за Відповідачем-2.

06.05.2004 року Позивач звернувся до ДКП БТІ ДРОНМ з листом про проведення інвентаризації складського приміщення “Стандарт” корпус № 29 по вул.. Вакуленчука, 29, який належить Позивачу на праві колективної власності на підставі наказу Фонду державного майна України № 30-АТ від 01.04.1996 р. та № 1749 від 11.09.1998 року.

31.08.2004 року Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна листом № 3625 повідомило Позивача, що не може здійснити інвентаризацію складського приміщення “Стандарт” корпус №29 у зв’язку з тим, що інвентаризація вказаного корпусу була здійснена у 1999 році за заявою Відповідача-2 як виробничого корпусу № 61 по вул. Вакуленчука, 29. Відповідно до документів інвентаризації корпус 29 - складського приміщення Стандарт та виробничий корпус № 61 є одним і тим же самим об’єктом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що 28.12.1983 року робочою приймальною комісією, яка призначена керівником підприємства п/я В-2753 наказом від 21.12.1983 року був складений акт про приймання в експлуатацію робочою комісією завершеного будівництвом “Складського приміщення “Стандарт”, відповідно до якого “Складське приміщення “Стандарт” було прийнято в експлуатацію. Згідно п. 13 відомості розрахунку вартості будівель, споруд та передавальних пристроїв та п. 13 Переліку нерухомого майна, яке передається у власність Позивача, що були складені Фондом державного майна України під час перетворення державного підприємства завод ім.. В.Д. Калмикова у ВАТ “Мусон”  “Складське приміщення „Стандарт” корпус № 29 був переданий у власність ВАТ “Мусон”. Відповідно до п.7 висновків експертів № 1401 від 23.01.2007 року додаткової судово-інженерної експертизи дослідно-виробничий корпус №61 та складське приміщення “Стандарт” корпус № 29, розташовані за адресою: м. Севастополь, вул.. Вакуленчука, 29 імовірно є однією і тією ж самою будівлею, але відповісти на питання чи є однією і тією ж самою будівлею корпус № 29 складського приміщення „Стандарт” корпус № 29 і дослідно-виробничий корпус №61 категорично неможливо.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з’ясовані дійсні обставини справи, що призвело до винесення помилкового рішення.

Так, як вбачається з дослідницької частини експертного висновку № 1401 від 23.01.2007 року додаткової судово-інженерної експертизи та експертного висновку № 2903 від 31.01.2006 року судової будівельно-технічної експертизи, на дослідження експертам були представлені 2 Акти б/н від 28.12.1983 року про приймання в експлуатацію робочою комісією завершеного будівництвом „Складського приміщення „Стандарт”.

Досліджуючи вказані Акти б/н від 28.12.1983 року про приймання в експлуатацію “Складського приміщення “Стандарт” колегія суддів звернула увагу на те, що обидва акти видані однією датою, мають одну й ту ж саму назву приміщення, що здавалося в експлуатацію (“Складське приміщення “Стандарт”), підписані одними і тими ж особами, але відрізняються будівельними показниками об’єкту.

Як вбачається з Відомостей розрахунку вартості будівель, споруд та передавальних пристроїв та Переліку нерухомого майна, яке передається у власність ВАТ “Мусон” (що були складені Фондом державного майна України) іншого нерухомого об’єкту з назвою “Складське приміщення “Стандарт”, окрім корпусу 29, Позивачу не передавалось у власність під час перетворення державного підприємства завод ім.. В.Д. Калмикова у ВАТ “Мусон”, а відтак  “Складське приміщення “Стандарт” є річчю, вираженою індивідуальними ознаками, отже є сумнівним складання в один день двох оригінальних актів прийняття в експлуатацію одного і того ж об’єкту нерухомості з різними будівельними показниками.

Колегія суддів також звернула увагу на те, що обидва Акти б/н від 28.12.1983 року про приймання в експлуатацію робочою комісією завершеного будівництвом “Складського приміщення “Стандарт” затверджені печаткою Державного комітету України по оборонній промисловості і машинобудуванню (знаходиться на першій сторінці Актів у верхньому правому куті).

Разом з тим Державний комітет України по оборонній промисловості і машинобудуванню створений лише у 1991 році згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.1991 р. № 297 “Питання Державного комітету України по оборонній промисловості і машинобудуванні”, тоді як Акти підписані у 1983 році.

З огляду на вказане, на думку колегії судів, є сумнівними з точки зору їх справжності обидва Акти б/н від 28.12.1983 року про приймання в експлуатацію “Складського приміщення “Стандарт”. Між тим висновки експертів ґрунтувалися саме на вказаних вище актах при наданні відповіді на питання: Чи є однією і тією ж самою будівлею корпус № 29 складського приміщення “Стандарт” корпус № 29 і дослідно-виробничий корпус №61.

Відповідно до висновку № 401 Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23.01.2007 року при візуальному вивченні схем, місця розташування складського приміщення „Стандарт”, корпус 29 та випробувально-виробничого корпусу № 61 імовірно співпадають, але відповісти на це питання категорично неможливо. Дослідно-виробничий корпус № 61 та складське приміщення „Стандарт”, корпус № 29 імовірно є однією і тією ж самою будівлею, але відповісти на це питання категорично неможливо.

Разом з тим згідно повідомлення №19 від 04.11.1987 року заводу імені В.Д. Калмикова (Позивача) про безоплатне приймання передачу основних засобів Відповідачу-2 передано корпус № 61 (побутове приміщення) первісною вартістю 157 254 крб. зі зносом на суму 39314 грб.

Згідно висновку додаткової судово-економічної експертизи № 684 Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 20.12.2006 року встановлено, що згідно бухгалтерського обліку, приміщення за адресою: вул. Вакуленчука, 29 прийняте на баланс ВАТ «Мусон».

При цьому цим же висновком № 684 від 20.12.2006 року встановлено, що первісна (балансова) вартість об’єкту – корпус 29, складське приміщення “Стандарт” станом на 1983 рік складає 184 019,00 крб.

Таким чином, зважаючи на те, що випробувально-виробничий корпус № 61 та Складське приміщення “Стандарт”, корпус № 29 мають різну балансову (первісну) вартість – 157 254,00 крб. та 184 019,00 крб. відповідно, отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про те, що фактично випробувально-виробничий корпус № 61 та складське приміщення “Стандарт”, корпус № 29 є однією і тією ж будівлею, яка має дійсну назву складське приміщення “Стандарт”, корпус № 29 та належить на праві власності Позивачу.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що станом на 01.09.1993 року, згідно Схеми корпусів концерну “Мусон”, випробувально-виробничий корпус № 61 знаходиться між корпусами № 60 та № 63. На цій же схемі корпус № 29 знаходиться між корпусами № 56 та № 55, що знаходяться зліва від корпусів № 60, № 61 та № 63, але корпус № 29 позначений як перспективна будівля. Як вбачається з матеріалів справі, Концерн “Мусон” створений 12.11.1991 року, учасниками якого, серед інших, був Завод ім. В.Д. Калмикова (правонаступником якого є Позивач) та Севастопольське Державне Конструкторське бюро радіозв’язку (правонаступником якого є Відповідач-2)

Крім того корпус № 61 відображений на місці, аналогічному розташуванню на Схемі корпусів концерну “Мусон” станом на 01.09.1993 році, також на  Плані встановлених меж земельної ділянки по вул. Вакуленчука, 29 ВАТ “Мусон” для обслуговування будівель та споруд заводу від 17.12.2001 р. та Акту узгодження встановлених уточнених меж землекористування ВАТ „Мусон”, для обслуговування будівель та споруд заводу від 17.12.2001 року, засвідчений підписом керівника та печаткою Севастопольського міського управління земельних ресурсів. Дані документи складені, в тому числі, на підставі Наказів Фонду державного майна України № 38-Т від 01.04.1996 року та № 1749 від 11.09.1998 р., Переліку нерухомого майна, переданого ВАТ “Мусон”.

Що стосується Схеми Генплану об’єктів заводу ім. В.Д. Калмикова, що приватизуються, в якій змінена нумерація будівель і на місці корпусу № 61 зазначений корпус № 29 (складське приміщення “Стандарт”), то дану Схему колегія судів вважає неналежним доказом у справі, оскільки вона не засвідчена належним чином підписом та печаткою уповноваженої особи Фонду державного майна України, який складав Перелік нерухомого майна, що передається у власність Позивача під час перетворення державного підприємства завод ім. В.Д. Калмикова у ВАТ “Мусон”.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази того, що під час перетворення державного підприємства завод ім. В.Д. Калмикова у ВАТ “Мусон” Фондом державного майна України, як органу, уповноваженого управляти державним майном та здійснювати у передбаченому чинним законодавством приватизацію державного майна, була змінена нумерація корпусу № 61 на корпус № 29 (складське приміщення “Стандарт”), що дало би змогу вважати ці корпуси одним і тим же приміщенням.

Навпаки, станом на 1997 рік ВАТ „Мусон” визнавав право державної власності на випробувально-виробничий корпус № 61, закріплений на праві повного господарського відання за ДП „Конструкторське бюро радіозв’язку”, що підтверджується листом Відповідача-2 № 04/151-606 від 01.09.1997 року до Позивача з проханням дозволити відчуження земельної ділянки площею 0,45 га у постійне користування для обслуговування корпусу № 61 Відповідача-2, та лист ВАТ „Мусон” № 40073/737 на вищевказаний лист, в якому Позивач дає свою згоду на відчуження. Вказане також підтверджується Актом від 24.10.1997 року узгодження встановлених (уточнених) меж землекористування по вул. Вакуленчука, 29 у м. Севастополі, в якому межі земельної ділянки, виділеної для обслуговування корпусу № 61 узгоджені з ВАТ «Мусон» шляхом засвідчення печаткою Позивача та підписами уповноважених осіб Позивача - директора Крутова Н.І. та гол. енергетика Пусенкова А.К.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оборювання.

Відповідно до ст. 21 того ж кодексу суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як встановлено колегією суддів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, позивач не надав достатньо доказів, які би свідчили про те, що випробувально-виробничий корпус № 61 та складське приміщення “Стандарт”, корпус № 29 є однією і тією ж будівлею, та що вказана нумерація за перебігом часу була випадково чи навмисно змінена. Таким чином  права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені виданням Севастопольською міською державною адміністрацією розпорядження № 378-р від 05.03.2001р. „Про оформлення права власності на об’єкт нерухомого майна, розташований по вул.. Вакуленчука, 29” в частині оформлення права державної власності за Верховною Радою України на випробувально-виробничий корпус № 61, розташований в м. Севастополь по вул. Вакуленчука, 29 та закріплення даного корпусу на праві повного господарського відання за державним підприємством «Конструкторське бюро радіозв’язку” та використанням останнім цього майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом неповно встановлені всі необхідні обставини справи, тому рішення господарського суду м. Києва від 20.02.2007 року у справі № 38/166 підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України стягнути з позивача на користь відповідача-2 судові витрати за звернення до суду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Конструкторське бюро радіозв’язку” задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2007 року у справі № 38/166 скасувати.

3. Постановити нове рішення: Відмовити у задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Мусон” повністю.

4. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Мусон” (99053, м. Севастополь, вул.. Вакуленчука, 29, код 14314707) на користь Державного підприємства “Конструкторське бюро радіозв’язку” (99053, м. Севастополь, вул.. Вакуленчука, 29, код 14309020) 42,50 грн. судових витрат.

5. Матеріали справи повернути господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

21.06.07 (відправлено)