ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"10" вересня 2007 р.

справа № 20-9/171

За позовом
Суб'єкта підприємницької
діяльності   ОСОБА_1

до  Приватного підприємства “Вік-Ліс”

про    стягнення
35736,23 грн.

суддя Рибіна
С. А.

представники сторін:

позивача - ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1

позивача
-ОСОБА_2, довіреність № від 02.07.2007,

відповідача
- не з'явився.

Суть спору:

Суб'єкт підприємницької
діяльності   ОСОБА_1звернувся до
господарського суду міста Севастополя  з
позовом до Приватного підприємства “Вік-Ліс” про стягнення заборгованості у
розмірі 35736,23 грн. по договору купівлі-продажу від 28.08.2004.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за  договором купівлі-продажу б/н від 28.09.2004.

Позивач в порядку передбаченому
статтею 22 Господарського процесуального кодексу України збільшив позовні
вимоги, остаточно просить суд стягнути з відповідача 70241,03 грн., а саме:
стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції у сумі 7050,23 грн. та
неодержані доходи у вигляді упущеної вигоди в сумі 63000,00 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, та просить в позову відмовити.

Згідно  ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні представникам сторін  роз'яснені процесуальні права та обов'язки.

В порядку статті 77 Господарського
процесуального кодексу України розгляд справи відкладався.

В порядку статті 69 Господарського
процесуального кодексу України строк вирішення спору був продовжений до 10.09.2007.

В останнє судове засідання після
перерви відповідач не з'явився, вимоги суду не виконав, заявив клопотання про
відкладення розгляду в зв'язку з неможливістю явки представника, яке залишено
судом без задоволення  в зв'язку із
закінченням строку вирішення спору.

За клопотанням сторін, відповідно
до статті 10 Конституції України, статті 10 Закону України “Про судоустрій
України”, пояснення та клопотання по справі надавалися ними російською мовою.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши представлені докази, суд встановив:

28.09.2004 між  Суб'єктом підприємницької діяльності   ОСОБА_1(продавець) та Приватним
підприємством “Вік-Ліс” (покупець) був укладений договір  купівлі-продажу б/н від 28.09.2004  (далі -Договір).

Згідно розділу1 Договору продавець
зобов'язується доставити і передати у власність покупця товар -сушильну камеру
на шасі, яка була виготовлена Приватним підприємством “Вік-Ліс”(товар), а
покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного Договору.

Пунктом 5.1 Договору передбачено,
що строк поставки товару повинний  бути
протягом 21 дня з моменту підписання Договору. Товар повинен бути відповідної
якості та комплектності, якість і комплектність повинна відповідати технічному
змісту, який визначений у Додатку № 1 до Договору (п.п. 3.1, 4.1 Договору).

Розділом 7 Договору передбачений
порядок розрахунків за товар: передплата в розмірі 3600,00 грн. повинна бути
перерахована продавцю протягом 2-х днів з моменту підписання договору.

Відповідно до пункту 12.1  Договору за порушення умов договору винна
сторона відшкодовує збитки, у тому числі неодержаний доход в порядку
встановленому діючим законодавством.

За затримання  передачі товару або оплати за  отриманий товар винна сторона зобов'язується
оплатити другий стороні пеню за кожний день прострочки у розмірі 0,5 %  від загальної вартості. (пункт 12.2
Договору).

Відповідно до розділу 7 Договору
покупець, згідно його пояснень, здійснив передоплату, а саме: передав продавцю
30.08.2004 грошові кошти в розмірі 3660,00 грн., 15.10.2004 -1400,00 грн.,
30.11.2004 -600,00 грн., 25.11.2004 -700,00 грн., а всього -6360,00 грн.

Відповідач в порушення умов пунктів
3.1, 3.2, 5.1 Договору в строк визнаний Договором товар (сушильну камеру на
шасі, яка була виготовлена Приватним підприємством “Вік-Ліс”) не поставив, а
поставив, за словами позивача, лише 21.10.2004. Поставлений товар, з його слів,
не відповідав якості та комплектності, передбачених технічним змістом (Додаток
№ 1 до Договору).

Таким чином, у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в розмірі 6360,00 грн.

Викладене стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом про стягнення суми основного боргу з
урахуванням індексу інфляції, 3 % річних
та неодержані доходів.

Суд вважає позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03, Цивільний
кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після
набрання Цивільним кодексом України чинності, тобто після 01.01.04.

Правовідносини між сторонами
виникли після 01.01.04, тому при розгляді спору суд керується  Цивільним кодексом України  в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином
згідно умов договору та вимог діючого законодавства, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або зміна його умов не допускається,  якщо інше не встановлено договором чи
законом.

Згідно пункту 5.1 Договору товар
повинен бути поставлений покупцю протягом 21 дня з моменту підписання Договору
(з 28.08.2004).

Позивач, посилаючись на не поставку
товару належної якості, витребує основний борг в розмірі 6360,00 грн.

Дані вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не надано  суду належних доказів, що товар не був
поставлений в установлений строк протягом 21 дня з 28.08.2004. Наданні до
матеріалів справи докази підтверджують тільки повернення відповідачу сушильної
камери.

Статті 673-679 Цивільного кодексу
України встановлюють вимоги щодо якості придбаного за договором купівлі-продажу
товару, гарантії якості товару, правові наслідки передачи товару неналежної
якості та інше.

Згідно пояснень позивача,
поставлений йому товар не був товаром належної якості та не відповідав умовам
Договору.

Вищезазначені статті Цивільного
кодексу України та Інструкція про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості і
якості № № П-6, П-7 (затвердженими Ухвалами Держарбітража СРСР від 15.06.65 і
25.04.66 відповідно, з подальшими змінами і доповненнями) передбачений порядок
прийняття товару, у випадку виявлення невідповідності товару по якості позивач
повинен виконати певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем передбачені чинним законодавством дії виконані не були, товар по
якості не приймався, звернень до відповідача щодо поставки неякісного товару не
було.

Позивач просить стягнути грошові
кошти у розмірі 6360,00 грн. при цьому позивачем не подані суду будь-які докази
сплати цієї суми відповідачу. Не може бути прийнято судом довід позивача, що
доказом сплати є розписка на договорі з тих підстав, що вона зроблена фізичною
особою -ОСОБА_3, та не є підтвердженням, що в даному випадку він діяв як
посадова особа ПП “Вік-Ліс”.

Крім того, належних доказів сплати
вартості товару у відповідності до ст.ст. 34, 34 Господарського процесуального
кодексу України (платіжні доручення, витратні касові ордера та інші) позивачем
суду не надано.

Позивач, посилаючись на пункт 12.1
Договору просить стягнути на його користь збитки в вигляді упущеної вигоди за
період з 01.10.2004 по 31.08.2007у сумі 63000,00 грн.

Склад збитків в розмірі 63000,00
грн. позивач розрахував наступним методом:

-          вартість сушіння лісу -150,00 грн. за
м. куб.,

-          об'єм однієї закладки лісу -6 м.
куб.,

-          150 гн./ м. куб. Х 6 м.куб. = 900,00
грн.,

-          цикл сушіння лісу триває 15 діб.

Таким чином 70 циклів сушіння лісу
Х 900,00 грн. складає 63000,00 грн.

Сума 63000,00 грн. визначена
позивачем як збитки, які він поніс за порушення умов відповідачем Договору (п.
12.1 Договору).

Дана сума не може бути визнана
судом як реальні збитки з тих підстав, що позивачем не надані суду належні
докази, що збитки в вигляді упущеної угоди були причинені відповідачем. Позивач
не надав суду передбачених ст. ст. 33. 34
Господарського процесуального кодексу України доказів того, що не
отриманні позивачем доходи він поніс саме з вини відповідача: не доведений факт
прострочення поставки кунгу, не доведений факт його неякісного стану, не
доведений факт неможливості використання майна та інше.

Письмові пояснення громадян
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якості доказів не приймаються судом, так як пояснення
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є належними допустимим доказам розрахунків між суб'єктами
підприємницької діяльності та виконання зобов'язань за договором в розумінні
статті 33, 34 Господарського кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд
відмовляє у позовних вимогах Суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1до
Приватного підприємства “Вік-Ліс” про стягнення 70050,23 грн. в повному обсязі.

Згідно ст. 90 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні
господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності
підприємства, установи, організації, виносить окрему ухвалу.

У відповідності до статті 90
Господарського процесуального кодексу України суд вирішив надіслати на
адресу  відповідача окрему ухвалу  з питань порушення вимог  суду.

Керуючись статтями 33, 34, 75,
82-85, 90, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И
В:

В задоволені позову відмовити.

Суддя
С.А. Рибіна

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано
17.09.2007

Розсилка:

СПД ОСОБА_1

АДРЕСА_1

ПП “Вік-Ліс”

99011, м. Севастополь, вул. Піонерська, 34

справа

наряд