СУД
ПОСТАНОВА

"18" жовтня 2007 р.

Справа №  6/268

Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Баранця О.М., розглянувши матеріали справи № 6/268

за позовом: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,
м. Кіровоград

до відповідача: Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді,

м. Кіровоград

про визнання нечинними актів

Представники:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність
№ КД-703 від 21.02.2007 року;

від відповідача - Панасенко І.Б.,
довіреність № 153 від 19.04.2006 року.

Час прийняття постанови - 14 год.
28 хв.

Фізична особа-підприємецьОСОБА_1
подала позов про визнання нечинними податкові повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді № /0 від 04.07.2006 року про
визначення позивачу суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість
за основним платежем в сумі 7160,33 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями
в сумі 3580,16 грн., а всього в сумі 10740,49 грн. та податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у                     м. Кіровограді №
/0 від 04.07.2006 року про визначення позивачу суми податкового
зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі
5813,16 грн.

Позивач вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суми в розмірі 44716,67 грн. чи
42962,00 грн. не є сумами виручки які повинно включати до валового доходу, а є
частиною сум фінансової допомоги отримана відповідно до договору позики від
01.07.2005 року, листа № 18 від 29.07.2005 року від ТОВ «АПК Щедра Нива». До
Державної податкової інспекції у м. Кіровограді було надано уточнюючий
розрахунок за травень, червень 2005 року до початку перевірки.

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді заперечує проти задоволення позовних вимог. Висновки про порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 п.п. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» та п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», викладені в акті документальної перевірки              № 427/17-1/ від
20.06.2006 року, правомірні, а тому підстави для визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень № /0 від 04.07.2006 року та № /0 від
04.07.2006 року відсутні. Позивачем пропущений строк подачі позову  до суду відповідно до п. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України.

18.10.2007 року проголошена вступна
та резолютивна частина постанови, яка виготовлена в повному обсязі 19.10.2007
року.

Розглянувши матеріали даної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, здійснивши оцінку наявних в матеріалах справи доказів,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

За результатами планової виїзної
документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства суб'єкта
господарювання-фізичної особи ОСОБА_1 складено акт № 427/17-1/ від
20.06.2006 року.

Встановлено порушення п.п. «а» п.
19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та п.п. 7.3.1
п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Кошти які надійшли на рахунок
фізичної особи-підприємця      ОСОБА_1 в
липні 2005 року від ТОВ «Щедра Нива» за мінусом повернення помилково
перерахованих, становлять 44716,67 грн., які не включені до складу валового
доходу, чим порушено п.п. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з
доходу фізичних осіб».

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 04.07.2006
року визначила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1суму податкового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 5813,16 грн.

Загальна сума виручки за
реалізований товар в липні 2005 року в сумі 101110,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 16851,67 грн. з них: 58148,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 9691,33 грн. - часткова сплата дебіторської
заборгованості (47450,00 грн. - ПП ОСОБА_3,
10698,00 грн. - ТОВ «АПК Щедра Нива»); 42962,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість 7160,33 грн., обсяг виручки не включений до обсягів
продажу за липень 2005 року, чим порушено п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість».

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді податковим повідомленням-рішенням № /0 від 04.07.2006
року визначила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1суму податкового зобов'язання
по податку на додану вартість за основним платежем в сумі 7160,33 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 3580,16 грн., а всього в сумі 10740,49
грн.

Господарський суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності  свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Державна податкова інспекція у м.
Кіровограді доказала правомірність свого висновку щодо порушення фізичною
особою-підприємцем       ОСОБА_1 п.п. «а»
п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб" та
п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Позивач наполягаючи на задоволенні
позову зазначає, що суми в розмірі 44716,67 грн. чи 42962,00 грн. не є сумами
виручки, які повинно включати до валового доходу, а є частиною сум фінансової
допомоги отримана відповідно до договору позики від 01.07.2005 року, листа № 18
від 29.07.2005 року від       ТОВ «АПК
Щедра Нива». До Державної податкової інспекції у м. Кіровограді було надано
уточнюючий розрахунок за травень, червень 2005 року до початку перевірки.

Позивач не надав суду доказів
надання до податкового органу уточнюючих розрахунків по податку на додану
вартість за травень та червень 2005 року.

В ході документальної перевірки,
відповідно наданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 первинних документів, а
саме платіжних доручень, встановлено, що в розділі призначення платежу
зазначено, що грошові кошти надійшли, як сплата за запасні частини згідно
договору комісії № 2/04-2005/УН від 01.04.2005 року.

Працівники Державної податкової
служби у м. Кіровограді склали акт від 20.06.2007 року про відмову фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1 від надання пояснень стосовно порушень встановлених в
ході документальної перевірки.

Господарський суд прийшов до
висновку, що в липні 2005 року на рахунок фізичної особи-підприємцяОСОБА_1,
грошові кошти в сумі 44716,67 грн. без податку на додану вартість надійшли від
товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива» саме на виконання
договору комісії № 2/04-2005/УН від 01.04.2005 року, а не договору позики від
01.07.2005 року.

В ході проведення перевірки, згідно
наданих первинних документів, а саме платіжних доручень, встановлено, що в
розділі призначення платежу чітко зазначено, що кошти надійшли, як сплата за
запасні частини згідно вищезазначеного договору комісії.

Господарський суд вважає, що
договір позики від 01.07.2005 року та лист ТОВ "АПК Щедра Нива" від
29.07.2005 року за № 18 були виготовлені після
закінчення перевірки.

Позивач відмовився від надання
пояснень стосовно порушень встановлених в ході документальної перевірки, що
підтверджується актом від 20.06.2007 року (а.с. 56). Тобто, на момент
проведення перевірки вказані документи не існували.

В спростуванні (а.с. 42) позивач
також не посилався на наявність договору позики від 01.07.2005 року та лист ТОВ
"АПК Щедра Нива" від 29.07.2005 року за № 18.

Постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22 «Про затвердження Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» визначено, що
розрахунковий документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу
про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

П. 3.8 вищевказаної Інструкції
визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувача. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Питання щодо внесення змін до
реквізиту «Призначення платежу» платіжного доручення після зарахування коштів
на рахунок отримувача має вирішуватися між платником та отримувачем коштів у
порядку, узгодженому між ними.

Позивач та ТОВ "АПК Щедра
Нива" мали право змінити призначення платежу шляхом обміну листами, але
копія договору позики від 01.07.2005 року та лист ТОВ "АПК Щедра
Нива" від 29.07.2005 року за № 18 повинні були надані перевіряючим до або
в період проведення перевірки, а не після її закінчення.

З поточного рахунку фізичної
особи-підприємцяОСОБА_1 26.07.2005 року було перераховано 3000,00 грн., в тому
числі податок на додану вартість 500,00 грн. на поточний рахунок товариства з
обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива», як помилково перераховані. Загальна
сума коштів які надійшли на поточний рахунок позивача від товариства з
обмеженою відповідальністю «АПК Щедра Нива" за мінусом повернення
помилково перерахованих, становлять 44716,67 грн. ( 47216,67 - 2500,00 =
44716,67 грн.), які не включені до складу валового доходу, чим порушено п.п.
«а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб».

Господарський суд вважає, що
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 правомірно збільшено чистий дохід за 2005 рік
на суму 44716,67 грн. В результаті вищевказаного позивачу проведено остаточний
перерахунок податку з доходів фізичних осіб за 2005 рік. За результатами
перерахунку донарахований податок з доходу від здійснення підприємницької
діяльності в сумі 5813,17 грн., що підтверджується обгрунтованим розрахунком
(а.с. 45).

При порівнянні задекларованого
обсягу продажу з коштами, які  надійшли
на поточний рахунок  в банку за
реалізований товар встановлена розбіжність.

Загальна сума виручки за
реалізований товар в липні 2005 року в сумі 101110,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість в сумі 16851,67 грн.
Часткова сплата дебіторської заборгованості - 58148,00 грн., в тому
числі податок на додану вартість 9691,33 грн. (47450,00 грн. від ПП ОСОБА_3,
10698,00 грн. від ТОВ «АПК Щедра Нива»). Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не
включено до обсягів продажу за липень 2005 року 42962,00 грн., в тому числі
податок на додану вартість в сумі 7160,00 грн., чим порушено п.п. 7.3.1 п. 7.3
ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Тому,  фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
донараховано податок на додану вартість в сумі 7160,33 грн., що підтверджується
обгрунтованим розрахунком (а.с. 43-44) та штрафних санкцій, що підтверджується
обгрунтованим розрахунком (а.с. 51).

Господарський суд вважає помилковим
посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду з
позовом про визнання нечинними спірних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою господарського суду від
01.06.2007 року адміністративний позов фізичної особи-підприємцяОСОБА_1 про
визнання нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової
інспекції                          у м.
Кіровограді № /0 від 04.07.2006 року та № /0 від 04.07.2006
року було залишено без руху до 30.07.2007 року.

Позивачем усунуто недоліки позовної
заяви до вказаного в ухвалі суду строку.

Ухвалою господарського суду від
31.07.2007 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у
адміністративній справі            №
6/268.

Відповідно ч. 2 ст. 108 Кодексу
адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної
заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її
подання до адміністративного суду.

Враховуючи, що позивач усунув
недоліки позовної заяви у строк встановлений господарським судом
Кіровоградської області, вона вважається поданою 31.05.2007 року.  Таким чином, позивач не пропустив строк
звернення до суду.

Судові витрати у сумі 3,40 грн. за
сплату судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 94, 160, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

1.
У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду
першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Якщо строк
апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не
набрала законної сили. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через
господарський суд Кіровоградської області. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України з дня складання в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя

О.М.Баранець