ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.07.07                                                                                       Справа №35/696/05-26/158/06-22/166/06-26/280/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Федоров І.О. судді  Яценко О.М.    , Шевченко Т. М.

при секретарі Акімова Т.М.

за участю:

представників позивача: Мухамедов Ю.С., довіреність № 12/40 від 22.01.2007 року;

представників відповідача - 1: не з’явився;

представників відповідача - 2:  не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт”, м. Бердянськ Запорізької області;

на рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2007 року у справі №35/696-05-26/158/06-22/166/06-26/280/06

за позовом: Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт”, м.Бердянськ Запорізької області

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Фортуна”, смт. Козача Лопань, Харківської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвест-Сервіс”, м. Гола Пристань Херсонської області

про стягнення 78 894, 60 грн.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2168 від 20.07.2007 року справа № 35/696-05-26/158/06-22/166/06-26/280/06 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Федоров І.О.; суддів: Яценко О.М.; Шевченко Т.М.. Колегія суддів прийняла справу до провадження.

За згодою представника позивача у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 17.01.2007 року (судова колегія: Зубкова Т.П., Дьоміна А.В., Ніколаєнко Р.А.) позовні вимоги задоволені за рахунок ТОВ “Фортуна”, смт. Козача Лопань, Харківської області. Присуджено до стягнення з відповідача-1 на користь позивача 78 894,60 грн. заборгованості. У задоволенні позовних вимог до ТОВ “Інвест-Сервіс”, м. Гола Пристань Херсонської області відмовлено. Задовольняючи позовні вимоги суд зазначив, що відповідач-1 в порушення вимог закону свої договірні зобов'язання по оплаті в строки та на умовах, визначених договорами №40У, № 29-е, № 61У, не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість, загальна сума якої становить 78894.60 грн. на момент розгляду справи у суді першої інстанції, відповідачем -1 зазначена заборгованість у добровільному порядку не сплачена. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за рахунок відповідача-2 суд не знайшов підстав вважати, що у відповідача-2 існує обов'язок солідарно з відповідачем-1 сплатити позивачу заборгованість в сумі 78894,60 грн..

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ДП “Бердянський морський торгівельний порт”, м.Бердянськ Запорізької області звернулася з апеляційною скаргою, в якій, із посиланням на статтю 123 Кодексу торгівельного мореплавства України, зазначив, що суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог саме шляхом солідарного стягнення з обох відповідачів. Просить змінити рішення господарського суду Запорізької області від 17 січня 2007 року, задовольнивши позовні вимоги державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» про стягнення з ТОВ «Фортуна» боргу в сумі 6829, 22 грн. і про стягнення солідарно з ТОВ «Фортуна» і ТОВ «Інвест-Сервіс» витрат з підйому затонулого судна в сумі 72065,38 грн..

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі по справі сповіщені належним чином про час і місце судового засідання повноважних представників до судового засідання не направили, відзиву не надали, про причини неявки не повідомили.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2004 року ДП "Бердянський морський торговельний порт" (позивач по даній справі, основний споживач за договором) уклало з ТОВ "Фортуна" (відповідач-1 за даною справою, субспоживач за договором) договір №29-е про спільне використання технологічних мереж основного споживача (а.с. 25-31, т. 2).

22 лютого 2005 року між цими самими сторонами укладено договір № 40-у про надання ТОВ "Фортуна" в користування причалу для тимчасової стоянки суден, а також послуг, пов'язаних із заходом та стоянкою суден в порту (а.с.20-25, т. 2 ).

23 червня 2005 року Державне підприємство "Бердянський морський торговельний порт" в рамках договору №61 -у прийняло на себе обов’язок надання послуг з підйому затонулого судна "Єдність", відповідач-1 в свою чергу прийняв на себе обов’язок оплатити ці послуги (а.с. 32-34).

При первісному заявлені позовних вимог, підставою для стягнення заборгованості, відповідач зазначив невиконання відповідачем-1 умов договорів № 40-у та 29-е (а.с. 4 т.2). До позовної заяви доданий акт звірки взаємних розрахунків підписаний між позивачем та відповідачем-1 (а.с.16-18). При цьому, при зазначені підстав заявлення позову стаття 123 Кодексу торгівельного мореплавства України позивачем не зазначалась.

В процесі розгляду справи, позивач погодився з доводами відповідача-2 та просив виключити його з числа відповідачів, всю суму заборгованості за договорами стягнути з відповідача-1, з яким безпосередньо було укладено договори.

В подальшому, заявою від 04.10.2006 року позивач уточнив позовні вимоги: просить стягнути на користь позивача з ТОВ «Фортуна» борг у сумі 6829,22 грн. і солідарно з ТОВ «Інвест-Сервіс» борг в сумі 72 065,38 грн., а всього 78 894,60 грн. (а.с. 131, т.2).

Стягнення заборгованості за невиконання обов’язків за вищезазначеними договорами було предметом розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміст зазначених статей кореспондується із змістом ст. 193 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, всі рахунки виставлені позивачем в рамках вищезазначених договорів, визнані відповідачем-1 і своєчасно прийняті до оплати, але, порушення умов укладених договорів, більшість рахунків  не оплачені, у зв’язку з чим у ТОВ '"Фортуна" виникла заборгованість перед державним підприємством "Бердянський морський торговельний порт".

Колегія суддів звертає увагу, що більшу частину боргу, а саме 72 065,38 грн., складають витрати порту для вжиття заходів до підйому затонулого на території порту судна "Єдність" та вжиття заходів для усунення загрози безпеці судноплавства і загрози забруднення навколишнього природного середовища паливно-мастильними матеріалами. Зазначені послуги надавались в рамках договору від 23.06.2005 року № 61у про надання послуг з підйому судна «Єдність» (а.с. 32,33, т.2). Надані послуги підтверджуються актом приймання виконаних робіт від 02.09.2005 року (а.с. 34, т.2) Решта суми боргу 6 829,22 грн. заборгованість за надані позивачем відповідачу-1 послуги (з урахуванням уточнення позовних вимог а.с. 129-131, т. 2). При цьому, суму заборгованості в розмірі 6 829,22 грн. позивач просить стягнути з відповідача-1, а суму 72 065,38 грн. витрат з підйому судна «Єдність», солідарно з відповідачів, аргументуючи це положеннями статі 123 Кодексу торговельного мореплавства. Відповідач-1 не заперечує проти факту наявності заборгованості та її розміру, крім того, у відзивах на позовну заяву (а.с. 139, 140, т. 2) прямо зазначає, що вся сума заборгованості виникла виключно з його вини, внаслідок невиконання умов договорів, відповідач-2  жодних господарських правовідносин з позивачем не має, підстави для стягнення з нього суми заборгованості відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги, по суті єдиний довід заявника апеляційної скарги, щодо необхідності стягнення заборгованості за підйом судна в розмірі 72 065,38 грн. солідарно з відповідачів.

Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України).

Позивач, всупереч вимог ст. 33 ГПК України, не довів наявності передбачених цивільним законодавством умов для виникнення солідарного зобов'язання відповідачів, не надав суду доказів того, що солідарний обов'язок відповідачів сплатити йому заборгованість в сумі 72 065,38 грн. встановлений законом або передбачений договором. Договір на підйом судна укладений між двома суб’єктами господарювання: ДП “Бердянський морський торгівельний порт”, м.Бердянськ Запорізької області (позивач за даною справою) та ТОВ “Фортуна”, смт. Козача Лопань, Харківської області (відповідач -1 за даною справою), згідно умов договору не передбачена солідарна відповідальність відповідачів, а саме: відповідача-1, який прийняв на себе обов’язок перед Портом оплатити виконані роботи (підйом судна) з власником судна (відповідач-2). При здійснені розрахунку суми заборгованості (а.с. 37, т.3) позивач зазначив, що заборгованість саме відповідача-1 виникла у останнього перед позивачем в рамках договорів № 40-у, № 29-е та № 61-у.

Крім того, позивач у своїх письмових поясненнях по суті спору (а.с.3, т.3) зазначає, що в підйомі затонулого судна може брати участь не тільки особа, яка тимчасово володіє (управляє) судном, а і власник цього судна. Власник судна відшкодовує витрати по підйому судна у випадках передбачених статтею 123 Кодексу торговельного мореплавства України.

Посилання позивача на ч. 3 ст. 123 Кодексу торговельного мореплавства України, у даному випадку, суд вважає необґрунтованим, оскільки зазначена стаття передбачає право порту за рахунок власника затонулого майна вжити необхідних заходів для його негайного підняття, але не встановлює солідарний обов'язок власника оплачувати послуги, надані портом судновласнику на підставі укладеного між портом та судновласником господарського договору. Зазначена стаття застосовується у разі відсутності договірних правовідносин, предметом яких, є послуги з підйому затонулого судна. Починаючи роботи з підйому судна, позивач на підставі договору був обізнаний, що оплачувати ці роботи буде відповідач-1, з вини якого стався інцидент (затоплення судна).

Крім того, предмет зобов'язання не є неподільним, це сплата грошових коштів за виконані роботи.

Колегія суддів звертає увагу. що позивач необґрунтовано, маючи на меті стягнення заборгованості, при уточненні позовних вимог, визначає правову природу заборгованості, то як заборгованість за договором, то як збитки.

При цьому, безпідставність солідарного стягнення з відповідачів в рамках договорів доведена вище.

При стягненні збитків необхідно враховувати положення статті 211 Кодексу торговельного мореплавства України. Згідно зазначеної статті, фрахтувальник відповідає за збитки, викликані рятуванням, пошкодженням або загибеллю судна, якщо збитки сталися з його вини. Тобто і у даному випадку, сплатити заборгованість у вигляді збитків повинен відповідач-1 самостійно, без участі відповідача-2 солідарна відповідальність не передбачена.

За викладених вище обставин, суд першої інстанції цілком правомірно зазначив, що, у відповідача-2 не існує обов'язку солідарно з відповідачем-1 сплатити позивачу заборгованість в сумі 78894,60 грн., відмова у задоволенні позову за рахунок відповідача-2 правомірна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до безпідставності вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Бердянський морський торгівельний порт”, м. Бердянськ Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2007 року у справі №35/696-05-26/158/06-22/166/06-26/280/06 – залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 17.01.2007 року у справі №35/696-05-26/158/06-22/166/06-26/280/06 – залишити без змін.

Головуючий суддя Федоров І.О.

судді  Яценко О.М.

Шевченко Т. М.