СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2007 р.

Справа № 3/4-75.

за позовом
підприємця ОСОБА_1, с. Зміїнець Луцького району

до відповідача: Луцької
міської ради, м. Луцьк

про визнання
права власності

Голова господарського суду

Волинської області Кравчук В.О.

ЗА УЧАСТЮ ПРЕДСТАВНИКІВ СТОРІН:

від позивача:
ОСОБА_1 -підприємець

від відповідача: Ольховський
М.В. -юрист, головний спеціаліст департаменту містобудування Луцької міської
ради (дов. №1.1-16/1920 від 04.10.2007р.)

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України позивачу                          та представнику
відповідача було роз'яснено право відводу судді. Відводу судді заявлено                  не було. В судовому засіданні
на підставі ст. 22 ГПК України учасникам судового процесу було роз'яснено їх
права та обов'язки. Заяв та клопотань на розгляд господарського суду                          не поступило.

Суть спору:
Позивач -підприємець ОСОБА_1, с. Зміїнець Луцького
району звернувся до господарського суду Волинської області з позовом                         до Луцької міської ради, м.
Луцьк про визнання за підприємцем права власності                        на самочинно збудований
об'єкт нерухомого майна -складські приміщення загальною площею 560,3 кв.м.,
котрі знаходиться за адресою: АДРЕСА_1та складаються із складського приміщення
площею 278,8 кв.м., коридору площею 32,2 кв.м., адміністративного приміщення
площею 42,3 кв.м., адміністративного приміщення площею 23,6 кв.м., вбиральні
площею 4,3 кв.м., адміністративного приміщення площею 179,1 кв.м.

В обґрунтування пред'явлених до
відповідача позовних вимог позивач посилається на отримання підприємцем у
власність земельної ділянки розміром 0,0869 га
по АДРЕСА_1 у м. Луцьку на підставі договору купівлі-продажу №1447 від
13.09.2005р. для будівництва та обслуговування виробничої бази, а також
здійснення                  в процесі
реалізації свого права щодо володіння, користування і розпорядження земельною
ділянкою будівництва складських приміщень загальною площею 560,3 м2.

В судовому засіданні представник
позивача пред'явлений позов підтримав                         та просить суд
задовольнити останній в повному об'ємі.

Відповідач у відзиві від
16.10.2007р. на позовну заяву пред'явлені підприємцем  ОСОБА_1 до Луцької міської ради позовні
вимоги заперечив з посиланням при цьому на те, що будівництво складських
приміщень було здійснено позивачем без належних на те дозволів відповідних
органів та управлінь у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог підприємцю
ОСОБА_1просить відмовити.

Окрім цього, в підтриманому в
судовому засіданні представником позивача клопотанні від 16.10.2007р. останній
у зв'язку з тим, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав на
самовільно збудоване нерухоме майно ставлячи при цьому відповідачем Луцьку
міську раду, за відсутності будь-яких порушень останньою прав та інтересів
підприємця, відсутністю звернень до міської ради стосовно визнання права
власності на нерухоме майно та інших дій стосовно оспорювання чи порушення прав
власника, а відтак, відсутністю будь-якого спору між сторонами, просить суд
провадження у справі припинити на підставі п. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від 13.09.2005р. за №1447  04 квітня 2006 року Луцькою міською радою
було видано підприємцю ОСОБА_1Державний акт серії ЯА №653732 на право власності
на земельну ділянку площею 0,0869 га, котра розташована у м. Луцьку по
АДРЕСА_1. Цільовим призначенням (використанням) зазначеної земельної ділянки
було визначено будівництво та обслуговування виробничої бази. Зазначений Акт
зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на
землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за
№27.

Рішенням виконавчого комітету
Луцької міської ради від 17.08.2006р. за №419-17 „Про дозвіл на будівництво” ОСОБА_1було
надано дозвіл на проведення будівництва складських приміщень по АДРЕСА_1 у м.
Луцьку та зобов'язано останнього у зв'язку з проведенням будівництва одержати в
управлінні містобудування та архітектури вихідні дані на проектування,
виготовити проект та погодити його у встановленому порядку передбачивши при
цьому благоустрій прилеглої території, отримати дозвіл в інспекції
держархбудконтролю та ін.

На виконання рішення Луцької
міської ради від 17.08.2006р. за №419-17 „Про дозвіл на будівництво” НВП „Технічне
бюро кадастру” Департаменту містобудування виконавчого комітету Луцької міської
ради було виготовлено паспорт вихідних даних                  на проектування,
архітектурно-планувальне завдання на проектування об'єкту архітектури для
нового будівництва.

У 2007 році підприємцем ОСОБА_1 на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 було здійснено будівництво складських приміщень
загальною площею 560,3 кв.м.
У відповідності до представленої суду проектної документації та
інших наданих позивачем зведені на підставі рішення Луцької міської ради від
17.08.2006р. №419-17 складські приміщення складаються із складського приміщення
площею 278,8 кв.м., коридору площею 32,2 кв.м., адміністративного приміщення
площею 42,3 кв.м., адміністративного приміщення площею 23,6 кв.м., вбиральні
площею 4,3 кв.м., адміністративного приміщення площею 179,1 кв.м.

Відповідно до ст. 29 Закону України
„Про планування та забудову територій” від 20.04.2000р. №1699-ІІІ з наступними
змінами та доповненнями, дозволом на виконання
будівельних  робіт виступає
документ,  що засвідчує право забудовника
та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва
до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.
Дозвіл на виконання будівельних робіт надається на підставі проектної
документації. Проектна документація -затверджені текстові та графічні
матеріали,  якими визначаються
містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні
вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва.

Крім того, Законом України „Про
планування та забудову територій” та положеннями Цивільного кодексу України
визначено, що будівництво чи реконструкція об'єктів містобудування здійснюється
згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та  правилами, регіональними і місцевими
правилами забудови, містобудівною та проектною документацією. Власник того чи
іншого об'єкту нерухомості здійснює будівництво чи реконструкцію останнього за
умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших
норм і правил.

Проведені підприємцем ОСОБА_1
будівельно-монтажні роботи
по зведенню об'єкту нерухомості було виконано останнім у
відповідності                                          та з
дотриманням вимог чинного законодавства України, будь-яких порушень та
недоліків при проведенні комплексу зазначених робіт допущено не було.

Архітектурно-проектною фірмою
„Локо”, котра здійснює свою діяльність на підставі ліцензії серії АА №НОМЕР_1,
було проведено обстеження на предмет відповідності самочинного будівництва
складських приміщень на АДРЕСА_1 у м. Луцьку діючим державним будівельним,
санітарним і пожежним нормам. За результатами проведеного обстеження
підприємцю-позивачу було видано експертний висновок від 20.09.2007р. згідно
якого технічний стан самочинно збудованих складських приміщень
на АДРЕСА_1 у м. Луцьку в цілому задовільний. Тріщин в несучих
конструкціях не виявлено. Будівництво згаданого приміщення здійснено без
порушення державних будівельних, санітарних та пожежних норм і правил.

У відповідності до положень чинного
законодавства України, право власності -             це врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування та розпорядження власником належним йому
на праві власності майном. Кожен в Україні має право володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном особисто або спільно                  з іншими. Власник майна має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може
використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої
законом діяльності, власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності в Україні
охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.
Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам
рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунень будь-яких
порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням
володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності
здійснюється судовими органами у встановленому законодавством порядку.
Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.
Власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків,
передбачених законодавчими актами України. Жодний державний орган не має права
втручатись у здійснення власником його повноважень щодо володіння, користування
або розпорядження своїм майном або встановлювати непередбачені законодавчими
актами України додаткові обов'язки чи обмеження. Державні органи несуть майнову
відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення
власником повноважень щодо володіння, користування чи розпорядження майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 331,
375, 376 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити
на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову,
а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил,        а також за умови використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням.

Житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Право
власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди
тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності до ст.ст. 328
Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В силу ст. 316 Цивільного кодексу
України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник не
може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків,
передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу
України та статті 20 Господарського кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права
та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема,
і визнання права.

Захищаючи право суб'єкта
господарювання підприємець ОСОБА_1 відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК
України звернувся до суду з позовною заявою саме про визнання за останнім права
власності на збудований ним об'єкт нерухомого майна і господарський суд,
враховуючи вищевикладене прийшов до висновку про підставність заявлених
позивачем позовних вимог та необхідність задоволення останніх.

Враховуючи заявлене підприємцем
ОСОБА_1 клопотання витрати, пов'язані  з
поданням позову до суду та розглядом справи в суді, віднесено господарським
судом                      на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. 20 Господарського кодексу України,                   ст.ст. 316, 328, 331, 375,
376 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати за підприємцем
ОСОБА_1(АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) право власності на самочинно збудований об'єкт
нерухомого майна -складські приміщення загальною площею 560,3 кв.м., котрі
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1та складаються      із складського приміщення площею 278,8
кв.м., коридору площею 32,2 кв.м., адміністративного приміщення площею 42,3
кв.м., адміністративного приміщення площею 23,6 кв.м., вбиральні площею 4,3
кв.м., адміністративного приміщення площею 179,1 кв.м.

Голова господарського суду

Волинської області
В.О.
Кравчук