ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2007 р.                                                           Справа № 11/365-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Чернявського В.В. при секретарі Борхаленко О.А. за участю представників сторін:

від позивача: Максименко В.М.- керівника, Ярошенко Ю.Б.- уповн. предст., дов. № 345 від 01.10.2007р.

від  відповідача: Білоущенко Н.О.- гол. спец. ю/к, дов. № 2495/08 від 05.12.2005р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Чаплинського багатогалузевого комбінату комунальних підприємств, смт.Чаплинка

до Управління Пенсійного фонду України в Чаплинському районі, смт. Чаплинка

про  спонукання до списання 147529грн. 79коп.  безнадійного податкового боргу

Провадження у справі відкрито за позовом про спонукання до списання заборгованості зі збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка виникла у позивача у 2002-2003р., та санкцій, застосованих до позивача у зв'язку з несплатою цього збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі-збір).

Розпорядженням голови господарського суду Херсонської області № 281 від 02.10.2007р. справу передано до провадження судді Чернявському В.В., відповідно, справа приймається до провадження суддею Чернявським В.В.

Позивач вказує, що за чинним на час виникнення боргу зі збору законодавством, цей збір набув статусу податкового боргу, відповідно, до погашення, списання цього боргу мають застосовуватися правила, визначені Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (далі-Закон № 2181). Процедурні норми щодо списання боргу, який виник за дії матеріального закону, мають застосовуватися і станом на час, коли дію такого матеріального закону зупинено.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, навів письмові заперечення проти позовних вимог, які полягають у наступному.

Згідно з п.6 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заборгованість з внесків (в тому числі й зі збору) на обов'язкове державне пенсійне страхування не підлягає списанню ні за яких обставин.

У судовому засіданні представник відповідача погодився з аргументацією позивача щодо наявності підстав для списання боргу як податкового.

С у д     в с т а н о в и в:

У період з грудня 2002р. по грудень 2003р. у Чаплинського багатогалузевого комбінату комунальних підприємств (Чаплинський БККП) виник борг зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 108384,80грн., який є непогашеним станом на час звернення позивача з позовом до суду та на час вирішення спору судом.

Наявність цього боргу Чаплинського БККП, його виникнення у вказаний час підтверджується даними картки особового рахунку Чаплинського БККП - платника збору, які обліковуються контролюючим органом - Управлінням Пенсійного фонду України у Чаплинському районі Херсонської області, "Розрахунками зобов'язань зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування" за грудень 2002р., січень - грудень 2003р. (по суті - податковими деклараціями), якими позивач декларував свої зобов'язання зі збору, ці зобов'язання при їх невиконанні з неоплатою перетворилися у борг.

У зв'язку з наявністю у Чаплинського БККП боргу зі збору за станом на 29.09.2003р. Управлінням Пенсійного фонду України у Чаплинському районі Херсонської області за рішенням № 89 від 29.09.2003р. "про застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого зобов'язання" визначено боржнику 31055,16грн. штрафу з посиланням на застосування п.п.17.1.7 ст.17 Закону України "Про порядок  погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (Закон № 2181) за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

За чинним станом до 01.01.2004р. законодавством збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, у відповідності до ст.14 Закону України "Про систему оподаткування", відноситься до загальнодержавних податків і зборів. Знову ж таки, станом на 01.01.2004р., згідно з преамбулою Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (Закон  № 2181) порядок погашення зобов'язань з податків і зборів, у тому числі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, регламентований саме цим Законом № 2181.

За ст.1 Закону № 2181 податковим боргом є, в тому числі, податкове зобов'язання з урахуванням штрафних санкцій при їх наявності, самостійно узгоджене платником податку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Оскільки позивач не виконав задекларовані у грудні 2002р., січні-грудні 2003р. зобов'язання з оплати збору при отриманні коштів в установах банку на оплату праці та при здійсненні оплати праці працівникам, як це передбачено ст.5 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 400), ці зобов'язання зі сплати збору перетворилися в податковий борг за визначенням, наведеним у ст.1 Закону № 2181.

08.08.2007р. Чаплинський БККП  звернувся до Управлінням Пенсійного фонду України у Чаплинському районі Херсонської області з заявою № 569 про списання 147629грн. боргу (власне зобов'язання, що перетворилось в борг з його невиконанням у строки, передбачені ст.5 Закону № 400, штраф за рішенням № 89 від 29.09.2003р. і пеня в 8089,73грн., яка визначена за тим же рішенням № 89 від 29.09.2003р. за ті ж самі порушення строків виконання зобов'язань зі збору, за які також визначено вказаний штраф в 31050,16грн.).

У відповіді № 01-1857 від 10.08.2007р. Управлінням Пенсійного фонду України у Чаплинському районі відмовило Чаплинському БККП у списанні заявленої до списання суми в 147629грн., мотивуючи відмову посиланням на п.6 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).  Цей пункт статті Закону законодавцем викладено таким чином: "Недоїмка не підлягає списанню, у тому числі в разі укладення із страхувальником мирової угоди відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, оголошення померлою чи недієздатною, щодо яких відсутні особи, які відповідно до цього Закону мають нести зобов'язання зі сплати страхових внесків".

У викладеній нормі йде мова про заборону списання недоїмки з страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, недоїмка ж заявлена позивачем до списання, не мала статусу страхових внесків, виникла зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, ще до введення законодавцем поняття "страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".  Відмінність недоїмки, що виникла зі збору до 2004р. та недоїмки, що виникала з неоплатою вже страхових внесків  у тому, що до першої відносяться правила стягнення та списання податкового боргу, до недоїмки ж з внесків ці правила вже не відносяться, зі зміною законодавства, введенням поняття "страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ці внески не внесли до переліку податків та зборів за Законом України "Про систему оподаткування", відповідно, внески не відносяться до податкових зобов'язань.

Виходячи з викладеного, відмова контролюючого органу зі списання боргу зі збору, що виник у 2002-2003р. з посиланням на п.6 ст.106 Закону № 1058 є безпідставною.

Відповідно до п.п.18.2.1ст.18 Закону № 2181 підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. За п.п."в", ч.2 п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181 до безнадійного податкового боргу відноситься також податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом. Статтею 15 цього Закону такий строк позовної давності встановлений в 1095 днів (3 роки) від дня виникнення податкового боргу.

Вказаний строк позовної давності щодо заявленого до списання боргу у повному обсязі (власне недоїмка, штраф, пеня) станом на час звернення платника за списанням закінчився.

Тут суд зауважує наступне.

Починаючи з 2005р. кожного року законом про Державний бюджет України на кожен поточний рік (2005, 2006, 2007р.) законодавець зупиняв дію вказаного п.п."в", ч.2 п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181. До 2005р. законодавець формально не зупиняв дії цієї норми, у 2004р. за Законом України "Про Державний бюджет України на 2004р." заборонялось проводити реструктуризацію або списання заборгованості (недоїмки) суб'єктів господарювання за податками, зборами (обов'язковими платежами) за ст.74 цього Закону.

У 2002-2003р. п.п."в", ч.2 п.п.18.2.1 ст.18 був чинний, зупинення його у 2005-2007р., заборона списання недоїмки у 2004р. не зупиняють дію норми за цим підпунктом у 2002-2003 роках, коли виник спірний податковий борг.

Оціюючи заборони законодавця списувати податкові борги, зупинення ним норм про списання, суд приймає до уваги, що частиною 2 ст.7 Закону України "Про систему оподаткування" зміна податкових ставок, механізм справляння податків і зборів не можуть запроваджуватися законами про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідно, вказані заборони та зупинення суд розцінює як безпідставні, вчинені законодавцем в порушення ним же встановлених обмежень за наведеною ч.2 ст.7 Закону України "Про систему оподаткування".

За змістом вказаний п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181 одночасно містить і матеріальну і процесуальну норми, оскільки визначає, як підстави для списання податкового боргу так і окреслює можливість процедурної реалізації таких підстав.

Матеріальне законодавство застосовується станом на час виникнення відносин, а оскільки оцінювані відносини виникли у 2002, 2003р., протягом яких дія п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181 законодавцем не зупинялась, підстави позову слід оцінювати за чинним на час їх виникнення матеріальним законодавством, за наявності таких підстав при оцінці  фактичних обставин справи, податковий борг може  бути списаним і пізніше - навіть після зупинення дії п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181. Питання про те: списувати чи не списувати податковий борг не може залежати від того, коли позивач звернувся до суду з позовом: чи встиг це зробити у 2003р., 2004р., чи звернувся вже у 2007р., у інший рік, протягом якого п.п.18.2.1 ст.18 Закону № 2181 зупинено.

Задовольняючи позов, суд відносить судовий збір у справі на Державний бюджет України у відповідності до ч.1ст.94 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС) України.

Позов за визначеним позивачем предметом є немайновим, згідно з п.п.2 п.3 Прикінцевих та перехідних положень  КАС України розмір судового збору за позовом складає 3грн. 40коп.

При зверненні до суду позивач сплатив 1475,29грн. судового збору (державного мита) за платіжним дорученням № 750 від 31.08.2007р., зайво сплачений судовий збір (у сумі понад 3,40грн., тобто в сумі 1471,89грн. = 1475,29 - 3,40) підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету України, про що слід видати довідку.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Позов задовольнити.

2. Спонукати Управлінням Пенсійного фонду України у Чаплинському районі Херсонської області (, Херсонська обл., смт. Чаплинка, вул. Леніна, буд.38, р/р 7, МФО 342100) здійснити списання податкового боргу Чаплинського багатогалузевого комбінату комунальних підприємств (, Херсонська обл., смт. Чаплинка, вул. Піонерська, буд.45, р/р 260013693, "Райффайзен Банк Аваль", МФО 352093) зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в загальній сумі 147529грн. 79коп., що виник у грудні 2002р., січні-грудні 2003р., а саме: 108384грн. 40коп. власне недоїмки, 31055грн. 16коп. штрафу, 8089грн. 73коп. пені.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили.

3. Повернути Чаплинському багатогалузевому комбінату комунальних підприємств () з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір в сумі 1471грн.89коп. за платіжним дорученням № 750 від 31.08.2007р. (за текстом платіжного доручення судовий збір названо державним митом), про що видати довідку.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня  складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо такої заяви не буде подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження буде подано, але апеляційної скарги у визначений строк подано не буде, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                  В.В. Чернявський

Повний текс постанови

складено  15.10.2007р.