СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

15 жовтня 2007 року

Справа № 2-11/9130-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Борисової Ю.В.,

суддів
Плута В.М.,

Голика В.С.,

секретар судового засідання                                        Наконечний О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,
паспорт серії НОМЕР_1 від 15.06.99, суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1,

ОСОБА_2, особу встановлено,
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1,

відповідача:
Дішко Олександр Костянтинович, довіреність № 502/Д/10 від 01.02.07, Державна
податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Цикуренко А.С.) від 13 серпня 2007 року по
справі № 2-11/9130-2007А

за позовом           суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті
Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Цикуренко А.С.) від 13.08.2007 у справі №2-11/9130-2007А задоволено
позов фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в
місті Алушта й визнано нечинними рішення Державної податкової інспекції в місті
Алушта про застосування до позивача штрафних (фінансових санкцій) №/0
від 17.07.2006 в сумі 1700,00 грн. та №/0 від 17.07.2006 в сумі
405,00 грн.

Не погодившись із зазначеною
постановою суду, Державна податкова інспекція в місті Алушта звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в
якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати та
відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги
відповідач мотивує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови не враховано тієї обставини, що в акті відповідної перевірки чітко
визначено суб'єкта підприємницької діяльності, який перевірявся, місце
здійснення його діяльності, за яким зареєстровано тільки одного суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичну особу -підприємця ОСОБА_1, у відповідному
пункті  акту перевірки „Інші документи”
також вказано документи саме позивача.

Апелянт також зазначив у скарзі, що
вказаний акт перевірки є належним та допустимим
доказом вчинення відповідних порушень з боку позивача вимог Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” №265/95-ВР від 06.07.1995 та Закону України
„Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” №481/95-BP від 19.12.1995.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи й вимоги апеляційної скарги, позивач і його
представник просили оскаржувану постанову залишити без змін з підстав її
обгрунтованості і законності.

Переглянувши постанову суду
відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова
колегія встановила наступне.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідентифікаційний
код НОМЕР_1) виконавчим комітетом Алуштинської міської ради Автономної
Республіки Крим зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, про що
видане свідоцтво про державну реєстрацію /а.с.40/, та перебуває на обліку як
платник податків в Державній податковій інспекції в місті Алушта.

Пунктами 1, 2 частини першої статті
3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг” встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг зобов'язані:

-          проводити
розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у фіскальний режим реєстратори
розрахункових операцій (далі за текстом -РРО) з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій;

-          видавати
особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної
операції.

Частиною десятою статті 15 Закону
України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” встановлено,
що роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому
числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з пунктом 11 частини першої
статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” №509-XII від
04.12.1990 органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами України, мають право  застосовувати до платників податків фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

08.07.2006 Державною податковою
інспекцією в місті Алушта проведена перевірка діяльності фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 на предмет контролю за здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої складено акт №
0102/23-03 /а.с. 4 -7, 23 -26/.

За результатами звірення наявних
грошових коштів фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, що знаходяться на місці
проведення розрахунків за реалізований товар (вул. Паркова /в районі
Набережної/, с.Малоріченське, м.Алушта) також складено акт № б/н від
08.07.2006.

У зв'язку з відмовою від підписання
матеріалів перевірки, за результатами якої складено акт № 0102/23-03
(номер бланку 000102) від 08.07.2006, реалізатором фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, уповноваженими особами відповідача також складено відповідний акт №34
відмови від підписання матеріалів перевірки -доповнення до акту перевірки
№000102 від 08.07.2006.

Згідно з актом
№0102/23-03 від 08.07.2006 перевіркою встановлено, що на об'єкті,
який перевіряється, -виносному столі (розташований за вищевказаною адресою)
здійснюється реалізація алкогольних напоїв без відповідної ліцензії, також
встановлено факт роздрібної торгівлі тютюновими виробами, ліцензія на що також
відсутня.

Зазначеною перевіркою також
встановлено, що на момент її здійснення на місці проведення розрахункових
операцій знаходяться грошові кошти у розмірі 81,00 грн., отримані від
реалізації алкогольних напоїв, розрахункові операції відносно яких не проведені
через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових операцій, а також те, що на момент
перевірки торговий патент на право торгівлі відповідними товарами відсутній.

Фактична наявність даних грошових
коштів також відображена в акті №б/н від 08.07.2006 звірення наявних грошових
коштів фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, що знаходяться на місці проведення
розрахунків за реалізований товар (вул. Паркова /в районі Набережної/,
с.Малоріченське, м.Алушта) /а.с. 8/.

Результати проведеної перевірки
стали підставою для висновків про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2
частини першої статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”,
статті 15 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” та
статті 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності” №98/96-ВР від 23.03.1996.

На підставі зазначеного акту
№0102/23-03 від 08.07.2006 відповідачем винесені рішення про
застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 17.07.2006 в сумі
1700 грн. та №/0 від 17.07.2006 в сумі 405,00 грн. за вищевказані
порушення, встановлені даним актом та на підставі абзацу п'ятого частини другої
статті 17 Закону України „Про державне регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”,
якою передбачено застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів у разі
роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензії, в розмірі
200% вартості отриманої партії товару, але не менше 1700,00 грн., а також на
підставі пункту 1 частини першої статті 17 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”, якою встановлено, що у разі непроведення розрахункових операцій
через РРО, у разі нероздрукування відповідного розрахункового документу, що
підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки, до суб'єктів підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів.

Як встановлено судом першої
інстанції, в зазначеному акті перевірки вказано, що перевірка проведена
відносно господарської одиниці, яка належить позивачу, а саме: виносного столу,
розташованого за вищевказаною адресою у присутності „молодого чоловіка на
вигляд 25-28 років”, а також те, що з актом ознайомлений „молодий чоловік на
вигляд 25-28 років”, без визначення більш детальних відомостей щодо цієї особи.

Дослідивши матеріали справи, судова
колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що існують
відповідні розбіжності щодо визначення господарської одиниці, яка належить
позивачу та відносно котрої проведено перевірку, з огляду на зміст патенту
/а.с. 27/, виданого позивачу із терміном дії з 23.06.2006 по 31.07.2006 на
здійснення торгової діяльності, в якому зазначено місце здійснення
підприємницької діяльності -с.Малоріченське, вул.Паркова, в районі ринку, а
також приймаючи до уваги ту обставину, що господарська одиниця, вказана в акті
перевірки, як місце здійснення підприємницької діяльності Державною податковою
адміністрацією України не зареєстрована.

Суд апеляційної інстанції також
звертає увагу й на відсутність в акті перевірки відомостей про номер свідоцтва
про державну реєстрацію та особи, якій належить останнє.

Певні розбіжності вбачаються у
відомостях щодо осіб, які здійснювали перевірку, за результатами якої складено
акт № 0102/23-03 (номер бланку 000102) від 08.07.2006 (дві особи) й
щодо осіб, якими складено акт №34 відмови від підписання матеріалів перевірки
-доповнення до акту перевірки №000102 від 08.07.2006 (три особи).

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку про те, що зі змісту акту перевірки зі всією необхідністю не витікає
факту проведення перевірки господарської одиниці позивача, яка розташована за
адресою: с.Малоріченське, вул.Паркова, в районі ринку.

Згідно з розділом 1 Положення про
форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 01.12.2000 №614, господарською одиницею є
стаціонарний або пересувний об'єкт, де реалізуються товари чи надаються послуги
та здійснюються розрахункові операції. При цьому, назва господарської одиниці -це
назва, яка зазначена в дозволі на розміщення господарської одиниці (іншому
документі на право власності або користування господарською одиницею).

За таких обставин, висновок
місцевого господарського суду про те, що висновки, викладені в акті перевірки
№01020182/000102/23-03 від 08.07.2006 є суперечливими та такими, що не
відповідають дійсності, підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з останніх,
відповідачем у порушення вимог частини четвертої статті 70 та частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не виконано свій
процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних позивачем
рішень та не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування своїх
заперечень на адміністративний позов, зокрема, відповідач не надав
документально обгрунтованих доказів проведення перевірки контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері наявного й безготівкового обігу щодо
господарської одиниці, яка належить саме позивачу.

Таким чином, акт перевірки
№01020182/000102/23-03 від 08.07.2006, на підставі якого відповідачем були
винесені вищезазначені рішення, оскаржувані позивачем, не може бути доказом
вчинення останнім відповідних порушень вимог чинного законодавства, вказаних у
даному акті, з огляду на що, рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій №/0 від 17.07.2006 в сумі 1700 грн. та №/0 від
17.07.2006 в сумі 405,00 грн. є винесеними відповідачем із порушеннями вимог
діючого законодавства.

Враховуючи все вищезазначене,
судова колегія вважає, що підстави для зміни або скасування оскаржуваної
постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтею 195, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті Алушта залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 13.08.2007 у справі №2-11/9130-2007А залишити
без змін.

Ухвала набирає   законної
сили  з  моменту
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя                                        Ю.В. Борисова

Судді
В.М. Плут

В.С. Голик