ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2007 р.
Справа № 18/2297

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Хмельницька швейна фабрика "Євростиль" м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бариш" м. Хмельницький

про стягнення 13522 грн.

Суддя   Саврій В.А.

ПрВід позивача –Вагін Д.С.  –представник за довіреністю від 16.04.2007р.

Від відповідача - Нідзельська Л.В.- директор

Рішення приймається 10.10.2007 року, оскільки в судовому засіданні оголшувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ: позивач у позові просить стягнути з відповідача 13522,00грн. відповідно до укладених між сторонами договорів суборенди від 15.08.2006 р. та 21.08.2006 року. Відповідно до ст. 22 ГПК України представник позивача уточнив позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідача 5684,00 грн. основного боргу, 14976,00 грн. неустойки.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні, щодо позовних вимог заперечував, мотивуючи тим, що згідно укладених договорів суборенди визначено, що суборендна плата за користування приміщенням складає 606,00 грн. та 1890,00 грн. разом 2496,00 грн. Згідно повідомлення вих. №402 від 28.11.2006р., 31.12.2006р., закінчився термін дії договорів суборенди. Тому, 03.01.2007 року було звільнено приміщення площею 12 м.кв., за адресою вул. Зарічанська 34, м.Хмельницького.

Додатково відповідач звертає увагу суду, що з 18.11.2006 року по грудень включно проводились ремонтні роботи фасаду приміщення ВАТ „Євростиль”, тому був обмежений доступ до приміщення площею 30 м.кв., оскільки був загороджений вхід, не було світла і води. Згідно рахунку №570 від 06.12.2006 року нараховано 975,00 грн. за електроенергію та 180,00 грн. за воду та стоки і 1890,00 грн. за оренду приміщення. Це не відповідає дійсності, оскільки відповідач не користувався ні приміщенням, ні водою, ні електроенергією.

Станом на 18.11.2006 року відповідач сплатив 1300,00 грн. Оскільки не було належних умов для роботи, відповідач відмовлявся сплачувати всю суму в повному обсязі. Відповідач хотів і раніше ще 18.11.2006 року звільнити приміщення, але були опечатані приміщення і дирекція вимагала гроші за те чим відповідач не користувався. На 26.01.2007 року загальна сума проплати складає не 3950,00 грн., як зазначено в позовній заяві а 4700,00грн.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Згідно укладеного договору суборенди від 15.08.2006 року ВАТ Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” передало ТзОВ „Бариш” в суборенду нежитлове приміщення, площею 12 кв.м. за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 34. Факт передачі приміщення оформлений актом приймання-передачі від 15.08.2006 року.

Пунктами 5.1, 5.2 договору суборенди від 15.08.2006 року, визначено, що суборендна плата за користування приміщенням складає 50,5 грн. за 1м.кв., суборнедна плата сплачується безготівковим розрахунком до 1-го числа місяця за який здійснюється платіж.

Згідно укладеного договору суборенди від 21.08.2006 року ВАТ Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” передало ТзОВ „Бариш” в суборенду нежилове приміщення, площею 30,00 м.кв., за адресою: м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 34. Факт передачі приміщення оформлений актом приймання-передачі від 21.08.2006 року.

Пунктами 5.1, 5.2 договору суборенди від 21.08.2006 року, визначено, що суборенда плата за користування приміщенням складає 63,00 грн. за 1м.кв., суборендна плата сплачується безготівковим розрахунком до 1–го числа місяця за який здійснюється платіж.

Станом на день розгляду справи в суді за відповідачем рахується заборгованість в сумі 5684,00 грн.

Пунктом 4.1 договорів суборенди, визначено, що приміщення передаються в суборенду строком до 31.12.2006 року. Пунктом 3.2 договорів суборенди, передбачено, що ТзОВ „Бариш” зобов”язано повернути приміщення ВАТ Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” протягом 10 календарних днів, після закінчення строку, передбаченого п.4.1 договорів суборенди. Повернення приміщення оформляється двостороннім актом приймання-передачі приміщення.

Відповідно договори суборенди припинились 31.12.2006 року, але ТзОВ „Бариш” приміщення ВАТ Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” не повернуло.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов”язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані , в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов”язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно позивач просить стягнути з відповідача 14976,00 грн. неустойки.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в  сукупності до уваги приймається наступне:

Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідності до ст. 11 та ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення, цивільних прав та обов'язків сторін є укладення між ними договору. В силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Згідно п.4. Прикінцевих положень Господарського кодексу України, кодекс застосовується до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності цими положеннями.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно до ст. 193 ГК України суб’єкти  господарювання та інші учасники господарських  відносин повинні виконувати  господарські зобов’язання  належними чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності  конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту  або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов’язані встановлений строк  його виконання, то воно підлягає  виконанню у цей строк.

Вимоги позивача заявлені обґрунтовано, підтверджені поданими в суд  документами і підлягають частковому задоволенню в частині стягнення основної заборгованості по орендній платі з покладанням судових витрат на відповідача.

Разом з тим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 14976,00 грн. неустойки, оскільки пунктом 3.2 договорів суборенди, передбачено, що ТзОВ „Бариш” зобов”язано повернути приміщення ВАТ Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” протягом 10 календарних днів, після закінчення строку, передбаченого п.4.1 договорів суборенди. Повернення приміщення оформляється двостороннім актом приймання-передачі приміщення. Такий акт в обгрунтування позовних вимог в чатині стягнення 14976,00 грн суду не було представлено.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст. ст. 526,530  Цивільного кодексу   України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 116  Господарського  процесуального  кодексу  України,

В И Р І Ш И В:

Позов відкритого акціонерного товариства Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” м.Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю „Бариш” м. Хмельницький про стягнення 20660,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Бариш” м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, 53/2, кв. 31 (код 332822466) на користь відкритого аккціонерного товариства Хмельницька швейна фабрика „Євростиль” м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 34 (п/р 4891 ХФ АБ „Брокбізнесбанк”, МФО 315858, код 05502723) 5684,00 грн. (п”ять тисяч шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.) заборгованості, 102,00 грн. (сто дві грн. 00 коп.) витрат по оплаті державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Суддя                                                                      В.А. Саврій

Віддруковано 3 примірника

1-й в справу

2-й позивачу

3 –й відповідачу