донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.04.2007 р.                                                                           справа №16/363

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:
Запорощенка М.Д.

суддів
Волкова Р.В.

Старовойтової Г.Я.

при секретарі:
Абдулазізовій О.Д.

за участю  представників сторін :

від позивача :
Курдибаха І.В. - директор

від відповідача:
Москаленко О.В. –дов. від 05.03.07.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Шахтарської міської ради м. Шахтарськ

на рішення господарського суду

Донецької області

від
24.01.2007 року

у справі
16/363

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ

до
Шахтарської міської ради м. Шахтарськ

про
спонукання до продовження дії договору оренди земельної ділянки

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.01.2007 року у справі           №16/363 (суддя Манжур В.В.) частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ до Шахтарської міської ради м. Шахтарськ про спонукання до продовження дії договору оренди земельної ділянки від 12.10.2001 року строком на 10 років.

Спонукано Шахтарську міську раду м. Шахтарськ продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки від 12.10.2001 року, укладеного між Шахтарською міською радою м. Шахтарськ та Товариством з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ на строк, який був встановлений договором оренди земельної ділянки від 12.10.2001 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Відповідач, Шахтарська міська рада м. Шахтарськ, не погоджуючись з рішенням господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою про його скасування, так як вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить у задоволенні позову відмовити.

В своїй апеляційній скарзі заявник вказує на те, що земельна ділянка площею         0,0072 га, яка знаходиться за адресою: м. Шахтарськ, вул. Леніна,24а надавалась позивачу в оренду починаючи з 1996 року.  В останнє договір оренди між позивачем та відповідачем був поновлений згідно з рішенням міської ради від 14.09.2001 року №560 (договір зареєстрований за №63 від 15.10.2001 року, строком на 1 рік). Після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки Шахтарською міською радою було прийняте рішення від 27.11.2002 року №ІV/5-196 “О прекращении договоров аренды земли”, яким позивачу було відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки. Зазначена земельна ділянка з 2002 року ні на яких умовах нікому в користування не надавалась.

Відповідач вказує, що господарський суд у спірному рішенні послався на статтю 33 Закону України “ Про оренду землі” ( в редакції Закону №1211-ІV від 02.10.2004 року), де встановлені умови поновлення договору. Але в Законі України “Про оренду землі” №161-ХІV, в редакції Закону №3116-ІІІ від 07.03.2002 року, яка діяла на той час, умови поновлення договору були передбачені статтею 27, яка суттєво відрізняється від статті 33 Закону України “ Про оренду землі” ( в редакції Закону №1211-ІV від 02.10.2004 року).

Крім  того, в підтвердження правомірності своїх дій, заявник апеляційної скарги посилається на рішення Шахтарської міської ради від 19.10.2005 року №IV/27-946, в якому розглядалось питання надання позивачу земельної ділянки під будівництво; на неналежне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, а саме: порушення Товариством санітарно-гігієнічних норм та Правил торгівлі. На думку відповідача, Державне підприємство “Центр державного кадастру” не розробляло технічну документацію, необхідну для оформлення договору оренди земельної ділянки.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ, проти апеляційної скарги заперечує, вважає, що рішення суду першої інстанції є частково законним та обґрунтованим, проте просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позов повністю.

В судовому засіданні представником відповідача було заявлене клопотання про залучення до матеріалів справи судових актів господарського суду Донецької області та Донецького апеляційного господарського суду у справах, які, на його думку, пов’язані з вирішенням по суті даної справи.

Представник позивача частково підтримав вказане клопотання.

За наслідками розгляду вказаного клопотання судова колегія залишила його без задоволення з огляду на те, що такі судові акти відомі судовій колегії та є загальнодоступними. Окрім того, вони не впливають на вирішення саме даного спору по суті, оскільки правовідносини між сторонами можливо з’ясувати і без цих процесуальних документів.

Вивчивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення, доводи та заперечення  учасників процесу, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Шахтарська міська рада м. Шахтарськ (Орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ  (Орендар) 12.10.2001 року уклали Договір оренди земельної ділянки (зареєстрований у Виконкомі Шахтарської міської ради за №63 від 15.10.2001 року) (далі Договір).

Відповідно до умов вказаного Договору орендарю надавалась земельна ділянка площею 0,0072 га, розташована за адресою: м. Шахтарськ з північної сторони ринку мікрорайону “Журавлівка” (кадастровий номер :00:14:073), згідно рішення ХХУІІ сесії Шахтарської міської ради ІІІ скликання від 14.09.2001 року №560. Метою використання земельної ділянки є здійснення роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах  з переваженням продовольчого асортименту (п.2.1 Договору). Пунктом 2.2 цього ж Договору було визначено, що він укладається строком на 1 рік, починаючи з дати його реєстрації. По закінченні терміну Договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо  продовження дії договору на новий термін не пізніше ніж за два місяця до його закінчення.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи та вислухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків господарського суду обставинам справи з таких підстав.

Законом України “Про оренду землі” від 06.10.1998 року №161-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спору) у статті 27 визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Тобто, поновлення (а не продовження як це зазначив господарський суд) договору оренди землі закон визначав у спосіб поновлення договору за домовленістю сторін з можливістю зміни умов договору.

При цьому, право на поновлення договору орендаря пов’язано з належним виконанням останнім умов договору.

В цій частині суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що відповідач безпідставно посилався на невиконання позивачем належним чином Розпорядження міського голови №82 від 18.03.1998 року, а саме на порушення позивачем правил продажу та торгівельного обслуговування населення, оскільки вказаним Розпорядженням не регулюються відносини за спірним договором оренди земельної ділянки. Господарський суд також помилково вказав на те, що посилання відповідача на порушення правил торгівельного обслуговування населення ним не доведене належними доказами, а саме актами перевірок. Крім того, є невірним висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем невідповідності державним будівельним нормам, оскільки, як вказав суд,  не було посилань на конкретні норми законодавства та їх порушення.

Однак, пункт 3.2 Договору оренди земельної ділянки від 12.10.2001 року визначає, окрім іншого, обов’язок орендаря щодо дотримання вимог чинного земельного та екологічного законодавства, державних та місцевих стандартів, тощо.

Разом з тим, матеріали справи містять докази порушення орендарем чинного законодавства, державних стандартів.

Посилання ж на рішення Шахтарського міського суду від 09.12.2003 року (арк. 56) не може бути взято до уваги, оскільки місцевий господарський суд не врахував, що в подальшому Апеляційний суд Донецької області скасував вказане рішення.

Далі слід зазначити, що висновки господарського суду про те, що відповідно до п. 2.2 Договору, статті 33 Закону України “Про оренду землі” закінчення договору оренди є підставою для його поновлення, а не підставою для відмови в поновленні та про те, що в рішенні Шахтарської міської ради №ІV/5-196 від 27.11.2002 року  не має посилань на розгляд заяви ТОВ “Василь и К” про поновлення договору, а в резолютивній частині цього рішення не має відмови міської ради в поновленні договору оренди після його закінчення, не можуть бути визнані обґрунтованими, так як:

- по-перше, п. 2.2 Договору оренди не містить в собі посилань на статтю 33 Закону України “Про оренду землі”, як це відображено в  оскаржуваному рішенні суду;

- по-друге, даний пункт Договору взагалі встановлює обов’язок зацікавленої у продовженні договору сторони повідомити про це іншу сторону в двомісячний строк до закінчення договору;

- по третє, посилання за таких обставин на належну заяву з боку позивача про поновлення договору оренди не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки таке звернення, як зазначено самим позивачем і відображено в рішенні господарського суду, стосувалось не договору оренди, а питання про будівництво на орендованій території, у чому було відмовлено рішенням відповідача, яке не скасоване та не визнане недійсним на даний час.

Окрім цього, судова колегія вважає необхідним зауважити, що за рішенням Шахтарської міської ради №ІV/5-196 від 27.11.2002 року в його резолютивній частині вирішено припинити, в тому числі договір оренди земельної ділянки №63 від              15.10.2001 року з позивачем.

Таке формулювання відповідає приписам статті 31 Закону України “Про оренду землі”, в зв’язку з чим як посилання позивача, так і висновки місцевого господарського суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, з оглядом на положення вказаної вище статті 33 Закону України “Про оренду землі”  необхідно визначити наступне.

Дії позивача щодо отримання дозволу на виконання землевпорядної документації (лист від 28.10.2005р., арк.17), укладання договору №05/23 від 06.10.2005 року з ДП “Цент державного земельного кадастру” фактично спрямовані на укладання нового договору оренди спірної земельної ділянки, що підпадає під дію частини 1 статті 33 Закону України “Про оренду землі” (в діючий на даний час редакції), внаслідок чого доводи позивача про наявність у нього підстав для продовження договору оренди землі з підстав, що вказані в частини 2 статті 33 того ж Закону не можуть бути визнані такими, що ґрунтуються на законі.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині не можуть бути визнані обґрунтованими та задоволенню не підлягають, а рішення господарського суду відносно цієї частини позовних вимог має бути скасовано.

Крім того, з огляду на зазначене, судова колегія вважає, що господарський суд правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову щодо продовження строку дії договору оренди земельної ділянки на 10 років.

Беручи до уваги вказане, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду –частковому скасуванню, як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з невідповідністю висновків обставинам справи.

А відтак, суд апеляційної інстанції приймає нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись  статтями  91, 92, 93, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Шахтарської міської ради м. Шахтарськ на рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2007 року  у справі №16/363 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2007 року у справі №16/363 скасувати частково.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ у задоволенні позову до Шахтарської міської ради м. Шахтарськ про спонукання до продовження дії договору оренди земельної ділянки від 12.10.2001 року.

В інші частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Василь и К” м. Шахтарськ на користь державного бюджету України державне мито в сумі 42,50 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом місяця.

Головуючий

Судді:

Надруковано  6 примірників:

1 –у справу; 2 –сторонам у справі;

2 –ДАГС; 1 –ГС Донецької обл.