ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2007 р.                                                            Справа № 51/237-06

вх. № 12794/6-51

Суддя господарського суду Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Бакіна О.Б.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився;  відповідача -  Харківський В.І., начальник

розглянувши справу за позовом Державного управління екології та природних ресурсів Харківської області м. Х-в

до  ДК ВЖРЕП Дзержинського району м. Х-в

про стягнення 79600,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- Державна екологічна інспекція в Харківській області, правонаступник Державного управління екології та природних ресурсів в Харківській області звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача -КПЖРЕП Дзержинського району м. Харкова збитки, заподіяні державі внаслідок порушення законодавства про відходи на суму 79600 грн. та перерахувати зазначену суму на розрахунковий рахунок 0002 ВДК у м.Харкові, код 24134490, МФО 851011 для зарахування по коду бюджетної класифікації 24061600 "Інші надходження до фонду охорони навколишнього природного середовища" та покласти на відповідача витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує Законом України «Про відходи» та ст.ст. 20, 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідач у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує повністю, просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на ст.9,17 Закону України «Про відходи», ст.ст.26, 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Сторони до початку судового засідання звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу. Дане клопотання не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін, тому воно приймається судом та підлягає задоволенню.

Позивач надав пояснення щодо правонаступництва, відповідно до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 12.12.2006р. № 540 Державна екологічна інспекція в Харківській області утворилась шляхом виділення із складу Державного управління охорони навколишнього природного середовища  в Харківській області та є правонаступником в частині інспекційної діяльності. Державна екологічна інспекція в Харківській області діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію в Харківській області», затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 19.02.2007 року № 55.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 20.03.06 р. фахівцями Державного управління екології та природних ресурсів в Харківській області проведена перевірка дотримання вимог Земельного Кодексу України відповідача в особі житлово-експлуатаційної дільниці № 22, в ході якої було встановлено на прибудинковій території біля будинку № 331 по вул. Клочківська у м.Харкові засмічення земель твердими побутовими відходами. Загальна площа засміченої ділянки дорівнює 2 кв.м об’ємом 2 куб.м, що є порушенням вимоги ст.55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 17 Закону України «Про відходи» та ст.96 Земельного кодексу України.

У зв’язку з зазначеними порушеннями  Держуправління екології та природних ресурсів вважає, що КПЖРЕП Дзержинського району заподіяв державі матеріальний збиток на суму 79600 грн.

Як вбачається із змісту ст.96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням;  б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля;в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; г) підвищувати  родючість  ґрунтів  та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам  місцевого  самоврядування  дані  про  стан і використання земель  та  інших  природних  ресурсів  у  порядку,  встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки,  протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про відходи» суб'єктами права власності на відходи  є  громадяни  України, іноземці,   особи  без  громадянства,  підприємства,  установи  та організації усіх форм власності,  територіальні громади, Автономна Республіка Крим і держава. Територіальні громади  є власниками відходів,  що утворюються на об'єктах комунальної власності чи знаходяться на їх території і не мають власника або власник яких невідомий (безхазяйні відходи). Держава є  власником  відходів,  що  утворюються  на об'єктах державної власності чи знаходяться на території України і не мають власника  або власник яких невідомий (крім відходів,  зазначених у частині  другій  цієї статті), а також  в інших   випадках, передбачених законом. Від імені держави управління відходами, що є державною  власністю,  здійснюється  Кабінетом  Міністрів  України відповідно до закону. Суб'єкти права  власності    володіють, користуються і розпоряджаються відходами в межах, визначених законом».

Згідно статті 43 Закону України «Про відходи» підприємства, установи,  організації та громадяни України,  а також  іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства  про  відходи,  в  порядку і розмірах,  встановлених законодавством України.

Позивач в позовній заяві зазначає, що на момент перевірки зафіксовано засмічення земель території підприємства будівельними відходами, тоді як з Акту проведеної перевірки від 20.03.05 р. судом вбачається, що на момент здійснення перевірки був зафіксований факт забруднення земельної ділянки  загальною площею 2 кв. м побутовими відходами на прибудинковій території по вул. Клочківській, 331.

Відповідно до "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" розмір відшкодування шкоди (Рвв) визначається за формулою : Рвв = А х Гд х Кз х Кн х Шегз.

Відповідно пд. П.4.1. Методики розмір   шкоди  обчислюється  відповідними  підрозділами державної екологічної  інспекції  на  основі  протоколу  та  інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення земельних ресурсів, в 10-денний строк із дня виявлення забруднення. В порушення Методики позивачем розрахунок збитку зроблено 30.03.2006 року, тобто більше ніж через рік з дати складання акту перевірки та виявлення порушення з боку відповідача.

Відповідно до п.3.3.1. Методики за наявності інформації про кількість забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі чи засмітила її поверхню, визначають на місці площу, глибину проникнення та обсяги забруднення. Дані про глибину проникнення, кількості забруднюючої речовини в Акті перевіркі не встановлені. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав розрахунок шкоди при відсутності деяких показників з посиланням на фактичні дані, які необхідно враховувати при порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди.

Позивач у своєму розрахунку вказує, що (Гд) це  грошові витрати на ліквідацію наслідків забруднення (засмічення), тоді як згідно з зазначеною Методикою (п.4.9) (Гд) це грошова оцінка земельної ділянки до забруднення (засмічення).

Відповідно до п.1.3. Розяснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" N 02-5/744 від 27.06.2001 р. розглядаючи справи про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природноресурсового, природоохоронного законодавства про забезпечення екологічної безпеки, господарські суди повинні обов’язково враховувати наявність таких умов відповідальності, як безпосередній причинний зв’язок між відповідними діями (бездіяльністю) і шкодою та виною відповідача.

Позивачем не доведено розмір прибудинкової території, що є в користуванні відповідача, а також безпосередній причинний зв’язок між відповідними діями (або бездіяльністю) і шкодою та виною КПЖРЕП Дзержинського району.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога є необгрунтованою, не доведеною документально матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                            Шарко Л.В.