ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2007р.                                                                           Справа № 1073/9-11-8/367

За позовом Обласного комунального  виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", м.Полтава

до Відділу державної виконавчої служби у Карлівському районі, м.Карлівка

Головнеу управління Державного казначейства в Полтавській області, м. Полтава, вул. Шевченка, 1

про стягнення збитків  в сумі 2733,18 грн.

Суддя  Плеханова Л.Б.

Представники:

від позивача: Ковшар Т.Г., дов. №19/2507 від 16.08.06р.

від відповідача:Коваленко В.С., дов. №8537 від 11.10.06р.;

Сластьоненку П.В., дов.№9562-01-78 від 09.11.06р.

СУТЬ СПОРУ:  розглядається позовна заява Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Державної виконавчої служби у Карлівському районі про стягнення збитків в сумі 2733,18 грн.

Відповідач проти  позову заперечує  з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 10.11.2006р. до участі у справі в якості другого відповідача залучено Головнеу управління Державного казначейства в Полтавській області.

Розглянувши матеріали справи встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області  від 31.01.2002р. № 6/165 з  Відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп Октябрського цукрокомбінату" на користь нашого підприємства було стягнуто 2554,34 грн. заборгованості  за використану теплову енергію та 120,00 грн. судових витрат.

Протягом  тривалого періоду часу підприємство позивача зверталось до ДВС із запитами щодо ходу виконавчого провадження, які з боку ДВС залишились без розгляду.

Як наслідок, ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" вимушене було в судовому порядку визнати бездіяльність ДВС.

27 квітня 2006 року постановою №6/165 Київським міжобласним апеляційним господарським судом визнано бездіяльність ДВС по даній справі.

Позивач вважає, що по причині бездіяльності  ДВС було завдано  збитків на суму, яка була присуджена  на користь позивача  рішенням господарського суду  Полтавської області №6/165 від 31.01.2002р., але фактично не отримана і становить  2674,34 грн. та збитки, які виникли внаслідок інфляції - 58,84 грн., а всього 2711,18 грн.

Відповідач у попередньому судовому засіданні також заперечував відносно заміни відповідача з ВДВС Карлівського  РУЮ  на ДВС у Карлівському районі, обгрунтовуючи це тим,  що новостворений ДВС не є правонаступником ліквідованого відділу ДВС районного управління юстиції, згідно Закону України від 23 червня  2005 року №2716 "Про внесення змін до законів України "Про державн увиконавчу службу" та "Про виконавче провадження", Указу Президента України від 20 квітня 2005 року №701/2005 "Питання Міністерства юстиції України", Постанови  Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року №320 "Про  утворення урядового органу державного управління в складі Міністерства юстиції",  а також листа  Департаменту державної виконавчої служби від 9 березня 2006 року №25-1/167/7.

З запереченням  ДВС у Карлівському районі суд не погоджується, у зв"язку з тим, що ні в одному з перелічених вище нормативних документів (Законі України від 23 червня 2005 року №2716, Указі Президента України від 20 квітня 2005 року №701/2005, Постанові Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року №320) нічого не вказано про ліквідацію відділів Державної виконавчої служби управлінь юстиції, більше  того, із змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 року №320 витікає, що  Департамент державної виконавчої  служби, як урядовий орган державного управління, утворений на  базі органів державної  виконавчої служби, які існували раніше, тобто майні цих органів, а також у постанові вказано не про ліквідацію органів державної виконавчої  служби, а про їх  реформування. По своїй суті реформування означає "зміну форми", тобто реорганізацію, а не повну ліквідацію.

У випадку повної ліквідації відділів Державної  виконавчої служби управлінь юстиції без правонаступництва, всі виконавчі провадження, які порушені цими відділами, повинні бути закінченими і виконавчі  документи, що знаходилися на виконанні в цих відділах, повинні бути поверненими без виконання, що суперечило б чинному законодавству України, зокрема Закону України "Про виконавче провадження",який не передбачає ліквідації органів Державної виконавчої служби, а тим більше такої підстави для повернення виконавчих документів. Таким чином, оскільки чинним законодавством України не передбачена ліквідація відділів Державної виконавчої служби управлінь юстиції, а передбачене реформування цих органів, твердження  Відповідача про те, що новостворені органи Державної виконавчої  служби не правонаступники відділів Державної виконавчої служби управлінь юстиції, є необгрунтованим.

При вирішенні  спору за позовами до державних органів, створених "на базі" ліквідованих державних органів, треба виходити з того, що виконавча влада є єдиною, а тому не може бути такої ситуації, що за дії ліквідованого  державного органу не відповідає ніхто. Це дає підставу  для застосування в таких випадках, зокрема у порядку, передбаченому   ст.8 Цивільного кодексу України, аналогії правил про правонаступництво  при припиненні юридичної особи в порядку злиття, приєднання, поділу чи перетворення.

Таким чином, незаконними діями службових осіб ВДВС Карлівського РУЮ завдано позивачу майнової шкоди на 2733,18 грн.

Суд встановив, що є всі підстави для настання цивільно-правової відповідальності  за завдання майнової шкоди позивачу внаслідок вищевказаних правопорушень з боку посадових осіб ліквідованого ВДВС Карлівського РУЮ.

Відповідно до вимог ст.56 Конституції України, матеріальна та  моральна  шкода завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх  повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

У частині третій ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що шкода заподіяна  державним виконавцем фізичним  чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Згідно з часиною 1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними  рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної  або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної  влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно  від  вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової  або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується   державою.

Згідно ст.9 Закону України "Про виконавче провадження", виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ, здійснюється органами  Державного казначейства України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

особливість даного відшкодування шкоди полягає в тому, що заподівач шкоди та відповідач за завдану шкоду в даному зобов"язанні не збігаються. Так, оскільки вказані суб!єкти здійснюють покладені на них функції від імені і в інтересах відповідних публичних утвоернь, тобто, держави України, Автономної республіки Крим чи відповідні територіальні громади, то самечерез останні і будуть нести відповідальність за шкоду, що завдана неправомірніми діями зазначених органів та їх посадових і службових осіб.

Відповідальність за шкоду, що завдана органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування, несуть держава України, Автономна Республіка Крим і територіальна громада за рахунок власного майна, в тому числі грошових коштів, які належать ім на праві вланості (ст.ст. 326-327 ЦК України).

При цьому слід врахувати, що оскільки розпорядження даним майном відбувається через відповідні фінансові органи держави, Автономної Республіки Крим і територіальних громад, то саме зазначені фінансові органи будуть відповідачами за позовами, що випливають з цього делікту.

В даному випадку, таким фінансовим органом є Відділення державного казначейства у Полтавській області.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні  вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1183, 1174 ЦК України, ст.ст. 43, 49, 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути з Головного управління Державного казначейства Українив Полтавській області (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1) на користь Обласного  комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", 36008, м.Полтава, вул.Комарова, 2а, р/р 4, Обласна дирекція УСБ, МФО 331014, код ЄДРПОУ 0338030  2733,18 грн. суми збитків.

Видати наказ.

3. В позові до Відділу державної виконавчої служби у Карлівському районі - відмовити.

Суддя                                                                                 Плеханова Л.Б.