ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 серпня 2007 р.
№ 34/351

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючий
Муравйов О.В.

судді :
Полянський А.Г.
Фролова Г.М.

розглянувши подання
Прокурора Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року

по справі
№ 34/351 Господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів»

до
1.          Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську,
2.          Товарної біржі «Катеринославська»,
3.          ДФ ДП Товариства з обмеженою відповідальністю «Скорпіон-К»,
4.          Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Алмет»,
5.          Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Спецсплав»

треті особи:
1.          Регіональне відділення Фонду державного майна України і Дніпропетровській області,
2.          Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк Україна»в особі філії в м. Дніпропетровську

про
визнання незаконними дії Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, визнання недійсним результатів цільового аукціону від 22.09.2003 року, визнання недійсним договору від 18.11.2003 року № 08-Д038-Н/3А

За участю представників сторін:

від позивача:
Чередко К.С. –дов. від 23.05.2007 року,

від відповідача - 1:
Ратушний В.Г. –дов. від 18.06.2007 року,
Старков О.С. –дов. від 24.01.2007 року

від відповідача - 2:
не з’явилися,

від відповідача –3:
Качан В.О. –дов. від 03.01.2007 року,

від відповідача –4:
Качан В.О. дов. від 03.01.2006року,

від відповідача –5:
Переметчик О.В. –дов. від 05.01.2007 року

від третьої особи -1:
не з’явилися,

від третьої особи –2:
не з’явилися

прокуратури:
Баклан Н.Ю. посвідчення №7

В с т а н о в и В :

Справа Господарського суду Дніпропетровської області № 34/351 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України, у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Рішенням Господарського суду  Дніпропетровської області від 02.11.2006 р. у справі №34/351 (судді Примак С.А., Коваленко О.О., Кожан М.П.) провадження у справі у відношенні відповідача-3  Дніпропетровської філії Дочірнього підприємства ТОВ "Скорпіон-К" припинено; у позові до відповідачів 1, 2, 3 відмовлено повністю; скасовано забезпечення позову забороною відповідачу 5 - Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Спецсплав", а також іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження Цеху котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів №2 загальною площею 16828,0 кв.м., розташованого на земельній ділянці, що знаходиться у м. Дніпродзержинську по Третьому Баглійському провулку під номером 1-б (А-1 цех КДУ с СГП і склад металу (2/3 залізобетонні плити 1/3 склоблоки) площею 16405,0 кв.м., Б-1 камера просвіту (цегла) площею 307,5 кв.м., В-1 пішоходна галерея (1/2 залізобетонні плити 1/2  скло) площею 115,5 кв.м., Г-1 склад допоміжних матеріалів), згідно з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.03.2006 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року по справі № 34/351 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Фролова Г.М.) касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів” задоволено.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року у справі № 34/351 скасовано в частині відмови в позові.

В цій частині прийнято нове рішення.

Позов задоволено частково.

Визнано недійсними результати цільового аукціону №1, що відбувся 22.09.2004 року на Товарній біржі "Катеринославська" з продажу ДПІ м. Дніпродзержинська активів ВАТ “Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів” –цеху котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів №2, (в тому числі КДУ з СПГ і складом металу, камери просвіту, пішохідного галереї, складу допоміжних матеріалів.

Визнано недійсним укладений на підставі результатів аукціону договір купівлі-продажу цеху котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів №2 (в тому числі цех КДУ з СПГ із складом металу, камери просвіту, пішохідної галереї, складу допоміжних матеріалів) від 18.11.2003 року між Дніпропетровською філією ДП ТОВ "Скорпіон-К" та ТОВ НВП "Алмет".

Визнано за ВАТ “Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів” право власності на зазначене майно.

Зобов’язано ТОВ науково-виробниче підприємство “Спецсплав” звільни та передати ВАТ “Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів” приміщення цеху котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів №2 (в тому числі цех КДУ з СПГ і складом металу, склад допоміжних матеріалів)

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року у справі № 34/351 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 31.05.2007 року відмовлено у порушенні провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 03 квітня 2007 року у справі №34/351.

Прокурор Дніпропетровської області (далі - Заявник) звернувся до Вищого господарського суду України із поданням про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року у справі № 34/351 в інтересах держави в особі Державної податкової  інспекції у м. Дніпродзержинську, в якому просить переглянути і скасувати постанову Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року у справі № 34/351, а справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Подання мотивоване тим, що 30 березня 2007 року слідчим прокуратури м. Дніпродзержинська винесено постанову про закриття кримінальної справи, порушеної за фактом спричинення матеріальної шкоди посадовими особами ВАТ «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів», в якій було зазначено, що на момент проведення оспорюваного цільового аукціону 22.09.2003 р. у власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України перебувало 10,974 відсотків акцій цього товариства згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів від 02.10.03 р. На погляд Заявника, обставини, викладенні у постанові про закриття кримінальної справи, є нововиявленими, істотними та виключають ознаки нікчемності визнаного недійсним результатів цільового аукціону з продажу майна товариства (приміщень цеху  котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів №2 (в тому числі  цеху  КДУ з складом готової продукції (СГП) і складом  металу, камери просвіту, пішохідної галереї, складу допоміжних матеріалів), розташованих у м. Дніпродзержинськ, пров. 3-й  Баглійський, 1-б), що відбувся 22.09.03 р. та договору купівлі-продажу вказаного майна від 18.11.03 р., укладеного на підставі результатів зазначеного аукціону між Дніпропетровською філією ДП ТОВ «Скорпіон-К»та ТОВ НВП «Алмет», які передбачено у ст. 228 ЦК України та є  підставою для перегляду  прийнятої у справі постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року.

Відкрите акціонерне товариство «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів»у відзиві на подання про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року проти задоволення подання заперечує та просить у задоволенні подання відмовити, а постанову Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року залишити без змін.

У відзиві на подання Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Амлет" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року просить подання задовольнити, переглянути за нововиявленими обставинами постанову Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року, скасувати  постанову Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року у справі № 34/351, а справу направити на новий розгляд.

Інші сторони відзиви на подання не надали.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у поданні, колегія суддів вважає, що подання  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із статтею 112 Господарського процесуального кодексу  України нововиявленими обставинами є обставини, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові. За юридичним змістом нововиявленими обставинами є факти, що існували на момент судового розгляду справи, але не були і не могли бути відомі сторонам, від яких залежить виникнення, припинення або зміна прав та обов'язків сторін, що має істотне значення для вирішення справи.

Заявник посилається на виписку з реєстру власників іменних цінних паперів від 02.10.2003 р. як на нововиявлену обставину, що має істотне значення для вирішення даної справи. Однак, рішення у даній справі було прийнято на підставі наявних у справі доказів, які були предметом дослідження у суді першої інстанції та які не спростовуються доводами, викладеними у поданні про перегляд за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи та судових рішень  першої та касаційної інстанції, цільовий аукціон, результати якого було визнано недійсними, відбувся 22.09.2003 року, тобто раніше ніж оформлення зазначеної виписки з реєстру власників іменних цінних перів. При цьому в матеріалах справи (том № 3, арк. 25-27) міститься надана під час розгляду у суді першої інстанції Регіональним відділенням Фонду державного майна по Дніпропетровській області копія Додатка до Наказу № 12/04-01-ЗВ від 27.01.2006 р. (Довідка про сплату акцій ВАТ «БЗКДУіТ»). Відповідно до зазначеної Довідки на 61 спеціалізованому аукціоні за грошові кошти 01.10.2003 - 10.10.2003 було продано 31000 акцій позивача. Тобто після дати проведення цільового аукціону 22.09.2003 року, але до моменту оформлення виписки, на яку посилається Заявник, відбувався продаж  значної кількості акцій Позивача.

Крім цього, в матеріалах справи містяться копії листів реєстратора «Дніпропетровського центрального відділення Промінвестбанку»щодо відсотків акцій у статутному фонді позивача, які належали державі», а саме: Лист № 3-009-541 від 20.10.2005 року, в якому повідомлялося, що станом на 22.09.2003 року частка Фонду державного майна України у статутному фонді позивача становила - 15 відсотків;  Лист № 3-009-546 від 21.10.2005 року, в якому повідомляється, що станом на 22.09.2003 року частка Державного холдингу «Енергобуд»у статутному фонді позивача становила - 26 відсотків;  Лист № 3-009-542 від 20.10.2005 року, в якому повідомляється, що станом на 18.11.2003 року (тобто після зазначеного 61 спеціалізованого аукціону за грошові кошти) частка Фонду державного майна України у статутному фонді позивача становила - 10,97 відсотків; Лист № 3-009-547 від 21.10.2005 року, в якому повідомляється, що станом на 18.11.2003 року частка Державного холдингу «Енергобуд»у статутному фонді позивача становила –26 відсотків.

Отже, надана заявником виписка з реєстру власників іменних цінних паперів від 02.10.2003 року не містить даних про кількість акцій позивача на час проведення цільового аукціону, які не були відомі сторонам, але мали істотне значення для вирішення спору.

Водночас на дату проведення цільового аукціону з продажу майна позивача (22.09.2003р.) та на дату укладення спірного договору між Дніпропетровською філією ДП ТОВ «Скорпіон-К»та ТОВ НВП «Алмет»(18.11.2003р.) щодо відчуження майна позивача діяли обмеження встановленні статтею 140 Державної програми приватизації на 2000–2002 роки, яку затверджено Законом України «Про державну програму приватизації»від 18 травня 2000 року № 1723-III, яка є чиною. Згідно із зазначеною нормою товариству та державним органам приватизації заборонено відчужувати майно (необоротні активи) до виконання плану приватизації (розміщення акцій) акціонерних товариств, відносно яких передбачається закріплення у державній власності пакетів акцій, або до розміщення акцій у кількості, що становить 75 відсотків від загальної кількості акцій таких акціонерних товариств. Встановлені цією нормою обмеження стосуються випадків залишення у державній власності пакетів акцій у розмірі 25 або 50 відсотків статутного фонду плюс одна акція (стаття 28 Державної програми приватизації), незалежно від правової форми закріплення акцій за державою.

Відповідно до статті 39 Державної програми приватизації план приватизації (розміщення акцій) вважається виконаним з моменту завершення продажу всіх акцій, передбачених планом приватизації (розміщення акцій) до продажу, та оформляється наказом відповідного державного органу приватизації. У разі закріплення у державній власності пакета акцій план приватизації (розміщення акцій) вважається виконаним за умови продажу всіх акцій, за винятком закріплених.

Згідно наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 30.12.94 р. № 304 було зарезервовано та згідно Наказу Фонду державного майна України від 15.02.96 р. № 158 було передано до статутного фонду Державної акціонерної холдингової компанії «Енергобуд»частку акцій у статутному фонді позивача, яка на час проведення спірного аукціону та укладення за його результатами спірного договору купівлі-продажу складала 26 відсотків. У такий спосіб за державою додатково було закріплено 26 відсотків акцій, поряд з тими, що закріплювалися за Фондом державного майна України.

Фактично приватизація ВАТ «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів»була завершена лише 27.01.2006 року, відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України у Дніпропетровській області №12/04-01-ЗВП «Про завершення приватизації ВАТ «Баглійський завод котельно-допоміжного устаткування і трубопроводів»від 27.01.2006 року.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що на час і проведення цільового аукціону з продажу спірного майна позивача (22.09.2003р.) і укладення за його результатами договору купівлі-продажу (18.11.2003р.) у власності Державного холдингу «Енергобуд»перебувало 26 відсотків акцій позивача, що були таким чином закріплені за державою.

З огляду на те, що зазначенні вище докази були долучені до справи і були предметом дослідження у суді першої інстанції, посилання заявника на порушення судом касаційної інстанції норми статті 1115 Господарського процесуального кодексу України не може братися до уваги.

Вищий господарський суд України не встановлював нових фактів, а перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, за результатами чого виніс нове рішення, що повністю відповідає розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього, згідно пункту 11.1 статті 11 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»коли платник податків, який перебуває у державній або комунальній власності, не погашає суму податкового боргу, податковий орган здійснює заходи щодо продажу активів такого платника податків, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків. У разі коли сума коштів, отримана від такого продажу, не покриває суму податкового боргу та витрат, пов’язаних із продажем активів, податковий орган зобов’язаний звернутися до органу виконавчої влади, що здійснює управління таким платником податків, з пропозицією щодо прийняття рішення про продаж частини акцій корпоратизованого підприємства за кошти або під зобов’язання щодо погашення його податкового боргу протягом поточного бюджетного року. У разі якщо зазначений орган не прийме рішення про продаж частини акцій для погашення податкового боргу, податковий орган зобов’язаний у місячний строк з дня отримання такої відмови або після закінчення встановленого для надання відповіді терміну звернутися до суду із заявою про визнання такого платника податків банкрутом.

Відповідно цієї норми, погашення податкового боргу корпоратизованого підприємства (тобто акціонерного товариства, в статутному фонді якого є частка державної або комунальної власності) може відбуватися виключно шляхом продажу уповноваженим органом акцій, що перебувають у державній чи комунальній власності, або як винятковий випадок через порушення процедури банкрутства. Отже, зазначена норма повністю виключала право Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську проводити аукціон з примусового продажу майна позивача в рахунок погашення його податкового боргу до завершення приватизації. До завершення приватизації погашення податкового боргу позивача можна було проводити виключно шляхом продажу Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області належних державі  акцій у статутному фонді позивача або через процедуру банкрутства.

Таким чином, посилання заявника на виписку з реєстру власників іменних цінних паперів від 02.10.03 р., згідно якої частка держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного майна України у статутному фонді позивача складала 10,97 відсотка, не спростовує допущені Державною податковою інспекцією м. Дніпродзержинська під час примусового продажу майна позивача порушення вимог статті 11 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», яку було покладено в основу обґрунтування судового рішення про визнання недійсними результатів цільового аукціону з продажу спірного майна Позивача (22.09.2003 р.) і укладення за його результатами спірного договору купівлі-продажу (18.11.2003 р.).

Отже, будь-яких змін, які впливають на права та обов'язки сторін у даній справі постанова слідчого прокуратури м. Дніпродзержинська від 30 березня 2007 року про закриття  кримінальної справи безпосередньо не породжує.

Віднесення тих  чи  інших  обставин  до нововиявлених знайшло відображення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.81 р. N1 «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і  постанов у цивільних справах, що набрали законної сили», Роз'яснення Президії Вищого господарського  суду  України  від  21.05.2002 р. N 04-5/563 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами». Постанова слідчих органів не є нововиявленою обставиною, а лише одним із доказів, який з'явився після розгляду справи  судом та набрання рішенням законної сили.

Виходячи з наведеного, вказана заявником постанова слідчого прокуратури не містить даних про нововиявлені обставини. Вона є лише черговим доказом (поряд із іншими доказами, що вже містяться у справі) тих фактичних даних, що досліджувалися судом першої інстанції та оцінка яких була перевірена судом касаційної інстанції.

Отже, зазначенні заявником обставини не є нововиявленими згідно із статтею 112 Господарського процесуального кодексу України. Твердження,  викладені  заявником у  поданні  зводяться до власної оцінки доказів у справі  і  не  можуть  бути прийнято до уваги, оскільки виходять за встановлені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України межі перегляду справи в касаційній інстанції.

Поряд із цим, не можуть братися до уваги при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами доводи заявника про те, що судом не було залучено до участі у справі Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області.

На момент розгляду справи сторони не могли не знати, що грошові кошти від незаконної реалізації спірного майна Позивача були направлені на його рахунки, що вбачається з протоколу цільового аукціону № 1 від 22.09.2003 року та платіжних доручень про сплату на рахунки Державного казначейства коштів ТОВ НВП «Алмет». Позивач заявляв у суді першої інстанції клопотання про залучення до участі у справі Управління Державного казначейства у Дніпропетровській області. Представники Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, в інтересах якої заявник звернувся із відповідним поданням, не підтримали цього клопотання і не зверталися до суду з клопотанням про його залучення до справи.

Суд не знайшов достатніх підстав для його залучення. Відповідно до статті 24 Господарського процесуального кодексу України залучення до справи іншого відповідача є правом, а не обов’язком суду.

Поряд з цим, Ухвалою Верховного Суду України від 31.04.2007 р. було  відмовлено у касаційному перегляді Постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 р. за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинськ, яка містила такі ж доводи. Таким чином питання про не залучення Управління Державного казначейства Дніпропетровської області до участі у справі вже розглядалося Верховним Судом України, а тому не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини 1 статті 660 Цивільного кодексу  України, якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред’явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі на своїй стороні. Наслідки невиконання покупцем цього обов’язку встановлено у частині 2 статті 660 Цивільного кодексу  України, якою передбачається, що коли покупець, в якого витребовується майно, не повідомить продавця про пред’явлення третьою особою позову про витребування товару та не подасть клопотання про залучення продавця до участі у справі, продавець не відповідає перед покупцем, якщо продавець доведе, що, взявши участь у справі, він міг би відвернути відібрання проданого товару у покупця. Згідно із частиною 1 статті 661 Цивільного кодексу України у разі вилучення за рішенням суду товару від покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу такого товару, добросовісний покупець має право вимагати від продавця відшкодування завданих йому збитків.

Таким чином, питання про повернення коштів сплачених ТОВ НВП «Алмет»як добросовісним набувачем за спірне майно придбане на підставі визнаного недійсним договору купівлі-продажу повинне  вирішуватися не у порядку перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а у відповідності до статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання окремого позову.

До того ж, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне зазначити, що скільки встановлення фактичних обставин справи не входить до компетенції суду касаційної інстанції, доводи заявника щодо переоцінки наявних у справі доказів колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляються.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року по справі № 34/351, з підстав, зазначених Прокурором Дніпропетровської області  в поданні, в даному випадку немає, а тому, вказане подання  Прокурора Дніпропетровської області задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Подання Прокурора Дніпропетровської області про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року у справі № 34/351 Господарського суду Дніпропетровської області  залишити без задоволення, а постанову Вищого господарського суду України від 03.04.2007 року - без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова