КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2007                                                                                           № 6/845-32/653

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Отрюха  Б.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача – Гончар О.І. – юрист,

від відповідача-1 - представник не з’явився

від відповідача-2 – Жданкіна Л.К. –юрист,

третя особа -   Мазурчак В.М. –юрист

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммандос"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.01.2007

у справі № 6/845-32/653

за позовом                               ПП "Русь-Інвест"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства "Київоблбуд"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммандос"

третя особа:           Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія "Укрінвестбуд"

про                                                  зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.01.2007р. у справі 6/845-32/653 позовні вимоги Приватного підприємства "Русь-Інвест" задоволені частково, витлумачено зміст договору субкомісії № 19/01/1 від 19.01.2004, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Командос" та приватним підприємством "Русь-Інвест" наступним чином: "По договору субкомісії комісіонер поручив, а субкомісіонер зобов’язався від власного імені, але за рахунок та на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокапітал" придбати цегельні та металеві торгівельні павільйони у першій черзі будівництва торгово-сервісного центра "Поділля", розташованому на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, замовником будівництва якого є субкомісіонер в кількості 1482 штук на суму 26087000 гривень", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммандос" на користь Приватного підприємства "Русь-Інвест" 85,00 грн. державного мита та 59,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, в іншій частині позову відмовлено.

Відповідач – 2, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Зокрема апелянт стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не дотримався вказівок Вищого господарського суду України, які були зазначені в постанові від 27.07.2006р., необґрунтовано прийшов до висновку, що ТОВ «Коммандос» повинно було придбати для позивача 1482 павільйони саме на НСЦ «Поділля», а не будь-які інші житлові та нежилі (як здані в експлуатацію так і ті, що перебувають на стадії будівництва) приміщення.

До того ж, він вважає, що суд не розтлумачив Договір субкомісії, а змінив його істотну умову – предмет договору.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Як було з’ясовано судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги, 22.12.2003  між Приватним підприємством "Русь-Інвест" та ТОВ "Єврокапітал", м. Москва, Російська Федерація, був укладений у м. Києві договір комісії № 1-к, за умовами якого Приватне підприємство "Русь-Інвест" взяло на себе зобов’язання від власного імені, за рахунок та на користь ТОВ "Єврокапітал"   придбати на ринку  України до 22.12.2005 житлові та нежилі (як здані в експлуатацію так і ті, що перебувають на стадії будівництва) приміщення, вказані у додатку до договору.

Пунктом 1.3 договору комісії № 1-к від 22.12.2003 сторони визначили, що строки, площа, ціна, порядок розрахунків за товар та інші умови сторони узгоджують у додатках окремо по кожній окремій угоді.

У додатку № 1 до договору комісії № 1к від 22.12.2003 сторони погодили, що товаром є жилі та нежилі приміщення на території України площею 10000 кв.м. за ціною не більше 1000 дол. США за 1 кв.м. Строк та місце передачі товару визначаються у заявці.

За умовами договору (п. 5.5) у разі придбання об’єктів незавершеного будівництва комісіонер проводить всі необхідні дії з його завершення, тільки після цього передає комітету.

В свою чергу, ПП "Русь-Інвест" (комісіонер) на підставі договору комісії, укладеному з ТОВ  "Єврокапітал"  (комітент), 19.01.2004р. уклало  з ТОВ  "Коммандос"  (субкомісіонер) договір субкомісії № 19/01/1, за умовами якого ПП "Русь-Інвест" доручило, а ТОВ "Коммандос" взяло па себе зобов’язання від власного імені, за рахунок та на користь ТОВ "Єврокапітал" придбати на ринку України жилі та нежилі (як здані в експлуатацію так і ті, що перебувають на стадії будівництва) приміщення, вказані у додатку до договору.

Пунктом 1.3 договору субкомісії № 19/01/1 від 19.01.2004 сторони визначили, що строки, площа, ціна, порядок розрахунків за товар та інші умови сторони узгоджують у додатках окремо по кожній окремій угоді.

Згідно з п. 4.1.1 договору субкомісії ПП "Русь-Інвест" зобов’язалося перерахувати ГОВ "Коммандос" 100% попередньої оплати від суми, необхідної для оплати платежів по угодам, що укладені відповідно до цього договору.

ТОВ "Коммандос" відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору субкомісії зобов’язалося провести роботу з пошуку продавця товару та укласти договір з продавцем у відповідності з умовами даного договору та додатків до нього, прийняти товар у продавця у відповідності з умовами договору та забезпечити його передачу ПП "Русь-Інвест" на умовах цього договору.

У додатку № 1 до договору субкомісії № 19/01/1 від 19.01.2004 сторони погодили, що товаром є жилі та нежилі приміщення на території України площею 1500 кв.м. за ціною не більше екв.750 дол. США в гривні за курсом НБУ на момент оплати за 1 кв.м. Строк та місце передачі товару визначаються у заявці.

На виконання договору субкомісії ПП "Русь-Інвест" за період з 20.01.2004 по 01.06.2004 було перераховано кошти в сумі 26 млн. 140 тис. грн., про що свідчать платіжні доручення позивача та баланс відповідача-2 станом на 30 вересня 2004 року про зобов’язання за розрахунками з одержаних авансів в сумі 26 млн.140 тис. грн. (код рядка балансу 540), тобто в точній сумі коштів отриманих відповідачем-2 від позивача.

Факт отримання коштів від позивача на виконання договору субкомісії скаржником не заперечувався ні при розгляді справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції.

Суд першої інстанції дослідивши наявні в матеріалах справи докази прийшов до висновку, що кошти у сумі 26 млн. 140 тис. грн. були використані відповідачем-2 саме для будівництва торговельних павільйонів в торгово-сервісному центрі «Поділля», розташованого на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

Колегія суддів погоджується з такою позицією місцевого господарського суду, оскільки доказом цього є інформація відповідача-2 про випуск облігацій ТОВ "Командос" від 20 грудня 2004 року за підписом директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Командос" та директора приватної аудиторської фірми "Аудит-Проскурів", інформацію було розміщено для загального відому в Інтернеті за електронним адресом: http// www.smida.gov.ua /newspapers/visnuk /020205 (021-021) /23654595. doc/-Microsoft Internet Explorer.

У пункті 7.3. інформації відповідача 2 зазначено, що з моменту заснування ТОВ "Командос" зосередило свою діяльність на організації будівництва торгово-сервісного центру "Поділля", розташованого на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, і що проектом будівництва торгово-сервісного центру "Поділля" передбачено спорудження комфортних торгівельних павільйонів, оздоблених сучасними матеріалами з пожежною сигналізацією, електроосвітлювальними приладами, телефоном.

В пункті 7.7. Інформації відповідача 2 зазначено, що основними споживачами послуг та робіт ТОВ "Командос" є фізичні та юридичні особи, резиденти і нерезиденти України, які мають бажання стати власниками торгівельних павільйонів в торгово-сервісному центрі "Поділля", розташованого на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району, Хмельницької області.

Як свідчать матеріали справи, підставою виникнення спору між сторонами є різне тлумаченням позивачем та відповідачем-2 умов договору субкомісії №19/01/1 від 19.01.2004, що не відповідає дійсним намірам та волі сторін договору про набуття цивільних прав та обов’язків, а саме: позивач стверджує, що при укладанні договору субкомісії та його виконанні сторони договору субкомісії під поняттям товар розуміли індивідуально визначене майно - торговельні цегельні та металеві павільйони у торгово-сервісному центрі "Поділля", розташованому на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району    Хмельницької   області,    замовником    будівництва   якого    є    відповідач-2,  а останній стверджує, що під поняттям товар у договорі субкомісії слід розуміти будь-яке нерухоме майно на території України.

Відповідно до частини 2 статті 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Частиною 1 статті 637 Цивільного кодексу України встановлено, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. Вичерпний перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено у частині 1 статті 12 господарського процесуального кодексу України. Згідно з частиною 1 цієї норми до підвідомчості господарських судів віднесено, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, та на інших підставах. Тлумачення змісту правочину господарським судом можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони (сторін) правочину.

Згідно зі ч. 3 статті 213 Цивільного кодексу України встановлено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з’ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 Цивільного кодексу України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення".

Оскільки відповідач-2 не надав суду пояснень щодо того, яку справжню волю мало ТОВ "Коммандос", яке власне нерухоме майно мав намір придбати на користь комітента за договором субкомісії, використавши попередню оплату, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність судового тлумачення умов договору субкомісії №19/01/1 від 19.01.2004.

При прийнятті рішення місцевий господарський суд обґрунтовано взяв до уваги обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме: мета правочину, зміст фактичних вчинених сторонами дій та правових відносин між сторонами, поведінка сторін на стадії укладення та виконання умов договору.

Так відповідач-2, підписавши договір субкомісії не подав жодного заперечення, будь-яких зауважень, протоколу розбіжностей, що свідчить про те, що на стадії підписання договору таких розбіжностей чи різних тлумачень умов договору не існувало.

До того ж Відповідач-2, отримавши від позивача кошти в сумі 26 млн.140 тис. грн., використав їх на будівництво ТСЦ "Поділля", в тому числі шляхом перерахування їх відповідачу-1. Даний факт свідчить, що на наступній стадії виконання договору комісії відповідач-2 також не вчиняв жодної дії, яка б вказувала б на неможливість виконання умов договору.

Оскільки кошти, отримані, як попередня оплата для оплати платежів по угодам, укладеним на виконання договору субкомісії, використовувалися відповідачем-2 саме для оплати будівництва ТСЦ "Поділля", а не були повернуті позивачу як безпідставно отримані чи помилково перераховані, свідчить, що на стадії проходження платежів відповідач-2 визнавав, що за умовами договору субкомісії ТОВ "Командос" зобов’язалося придбати для комітента саме торговельні цегельні та металеві павільйони у торгово-сервісному центрі "Поділля", розташованому на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, замовником будівництва якого є відповідач-2, а будівництво якого здійснює відповідач-1.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач-2 не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що отримані від нього кошти були використані відповідачем -2 на будівництво ТСЦ «Поділля», а не на придбання іншого нерухомого майна на території України.

Крім того, відповідно до п. 4.1.1 договору субкомісії № 19/01/1 перерахування 100% попередньої оплати проводиться для здійснення платежів по угодам, які укладені субкомісіонером на виконання цього договору.

ТОВ "Коммандос" використав кошти у розмірі 26 млн. 140 тис. грн. на будівництво 1-ої черги торгово-сервісного центра "Поділля", розташованого на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, про що свідчать договір № 09/07 від 09.07.2003, укладений, в тому числі, відповідачем-2 з відповідачем-1 (у додатковій угоді № 4 від 13 грудня 2003 року до договору № 09/07 від 09.07.2003 вказується про найменування та вартість об’єктів першої черги ТСЦ "Поділля", зокрема, про орієнтовну вартість будівництва - 82094000 гривень, про кількість цегляних торговельних павільйонів - 215 штук, цегляних прибудованих торговельних павільйонів -30 штук, збірно-металевих торговельних павільйонів - 4420 штук).

Підтвердженням того, що будівництво торгово - сервісного центру "Поділля" знаходиться на стадії завершення і що загальна частка робіт, яка не виконана відповідно до   проекту,  є   незначною,  міститься  в  листі  Держбуду  України     №   12-12/4-16   від 26.08.2005, в якому зазначено, що збудовано дві свердловини для водопостачання об’єкта, адмінбудинок на 75 працюючих, 3 кафе, 200 цегляних торговельних павільйонів та 3800 металевих    торговельних    павільйонів,    на   території    1-ї   черги    збудовані    підземні водопровідні  мережі  та каналізація, будівництво ТСЦ  "Поділля"  ведеться  згідно з дозвільними документами, що відповідають містобудівному законодавству, та що стан будівельної готовності 1-ї черги складає 80 %. Апелянт даного факту не оспорює.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги в частині тлумачення умов договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов’язання відповідача-1 надати позивачеві всю документацію щодо будівництва ТСЦ "Поділля", що знаходиться в Хмельницькому районі Хмельницької області на землях Розсошанської сільської ради, в тому числі проектно-кошторисну документацію на вказаний об’єкт; надати позивачеві звіт про цільове використання отриманих від нього грошових коштів на будівництво ТСЦ, що знаходяться в Хмельницькому районі на землях Розсошанської сільської ради; документально підтвердити факт отримання коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Коммандос" для проведення будівництва торгово-сервісного центру "Поділля", розташованому на землях Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в період з 19.01.2004 до теперішнього часу, то вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україна ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не можу бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача - 1 обов’язків щодо вчинення дій, наведених позивачем. Оскільки вимоги позивача щодо спонукання відповідача-1 не ґрунтуються на зобов’язаннях, покладених на останнього договором, законом або іншим зобов’язальним актом, відсутні правові підстави для спонукання відповідача-1 до їх виконання.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого господарського суду відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.012007р. у справі у справі № 6/845-32/653 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Коммандос"  – без задоволення.

2.  Матеріали справи № 6/845-32/653 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

27.08.07 (відправлено)