ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.07 р.                                                                             Справа № 28/89а

Вступна та резолютивна частини постанови складені та підписані головуючою суддею Яманко В. Г. у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14 вересня 2007 року об 11  годині  55  хвилин у присутності представників сторін та судового експерта у приміщенні господарського суду Донецької області (м. Донецьк, вул. Артема, 157, кабінет судових засідань № 210).

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 18 вересня 2007 року  о  9 годині  30 хвилин.

за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк

до відповідача  державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька

про визнання  нечинними податкових повідомлень – рішень

Суддя господарського суду Донецької області Яманко Валентина Григорівна

при секретарі судового засідання Шкурідіній  І. О.

Представники:

від позивача:      Клименко Ю. В. – за дов. № 373/03 від 5 лютого 2007 року,

від відповідача:  Бойко В. В. –  за дов. № 18683/10/10-013 від 25 липня 2007 року,

Михалець І. А. – за дов. № 821/10/10-013-5 від 15 січня 2007 року,

Корастельова О. Ю. – за дов. № 890/10/10-013-5 від 16 січня 2007 року,

за участю судового експерта Машиніченко О. А. - свідоцтво № 907 від 10 червня 2005 року.

Суть справи:

Позивач звернувся до господарського суду Донецької області 4 квітня 2006 року з позовною заявою № 276/03 від 27 березня 2006 року (т. 1 арк. справи 4-8) до державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька про визнання недійсними податкових повідомлень – рішень № /1 від 21 березня 2006 року, № /1 від 21 березня 2006 року, розгляд якої згідно пункту 6 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-ІУ від 6 жовтня 2005 року, до початку діяльності окружного адміністративного суду був підвідомчий  господарському суду Донецької області.

Оскільки позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк № 276/03 від 27 березня 2006 року була подана з порушенням вимог статті 58, частин 3, 4, 5, 6 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України суд (суддя Кониченко О.М.) ухвалою від 5 квітня 2006 року (т. 1 арк. справи 1) залишив позовну заяву без руху, встановивши термін  до 15 травня 2006 року на усунення недоліків.

15 травня 2006 року ухвалою господарського суду Донецької області (т. 1 арк. справи 101-102), у зв'язку з усуненням позивачем недоліків, що стали причиною залишення позовної заяви без руху, було відкрито провадження в адміністративній справі № 28/89а та призначено попереднє судове засідання на 23 травня 2006 року. Ухвалою від 23 травня 2006 року (т. 1 арк. справи 152) суд відклав попереднє судове засідання по справі № 28/89а на 30 травня 2006 року. 30 травня 2006 року у попередньому судовому засіданні судом було оголошено перерву до 6 червня 2006 року (т. 2 арк. справи 142). 6 червня 2006 року через канцелярію господарського суду Донецької області позивачем була надана заява № 296/03 від 24 травня 2006 року (т. 2 арк. справи 141) про зміну позовних вимог з наступним їх визначенням: „1) визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення – рішення ДПІ у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року; 2) визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення – рішення ДПІ у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року”. У попередньому судовому засіданні 6 червня 2006 року судом було оголошено перерву до 15 червня 2006 року (т. 2 арк. справи 142). Під час судового розгляду 15 червня 2006 року та 22 червня 2006 року судом оголошувалися перерви відповідно до 22 червня 2006 року (т. 2 арк. справи 146) та до 5 липня 2006 року (т. 2 арк. справи 166).

Господарський суд Донецької області ухвалою від 5 липня 2006 року  (т. 2 арк. справи 168) призначив судову економічну експертизу, зупинив провадження в адміністративній справі № 28/89а на строк до отримання судом її результатів (т. 2 арк. справи 169) та надіслав справу судовому експерту Машиніченко О.А (т. 2 арк. справи 174).

13 грудня 2006 року до канцелярії господарського суду Донецької області надійшов висновок судової економічної експертизи від 12 грудня 2006 року № 138/24 по справі № 28/89а (т. 3 арк. справи 2-14).

14 грудня 2006 року відповідно до розпорядження голови суду (т. 3 арк. справи 15) у зв’язку з обранням судді Кониченко О. М. на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду, справа № 28/89а  була передана на розгляд судді Яманко В.Г.

Ухвалою від 14 грудня 2006 року (т. 3 арк. справи 16-17) справа № 28/89а була прийнята до провадження судді Яманко В. Г., поновлено провадження у справі № 28/89а та призначено попереднє судове засідання на 16 січня 2007 року.

Ухвалами від 16 січня 2007 року (т. 3 арк. справи 26), від 25 січня 2007 року (т. 3 арк. справи 69-70) господарський суд Донецької області відкладав попереднє судове засідання відповідно на 25 січня 2007 року та на 7 лютого 2007 року.

Позивач у попередньому судовому засіданні 7 лютого 2007 року надав заяву № 01/17 від 7 лютого 2007 року про зміну позовних вимог (т. 3 арк. справи 98-99) з наступним їх визначенням „1) визнати частково нечинним податкове повідомлення – рішення ДПІ у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року  в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 13063 грн. 50 коп., з яких основного платежу – 8709 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 4354 грн., 2) визнати повністю нечинним податкове повідомлення – рішення ДПІ у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з яких основного платежу 33890 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 16945 грн., 3) стягнути з Державного бюджету України судові витрати, пов’язані з проведенням судової – економічної експертизи за ініціативою позивача у розмірі 5000 грн., що сплачені по рахунку – фактурі від 3 жовтня 2006 року № СФ –000051 згідно з платіжним дорученням від 4 жовтня 2006 року № 1666”, клопотання № 01/18 від 7 лютого 2007 року про призначення додаткової судової-економічної експертизи (т. 4 арк. справи 1-2), заяву № 374/03 від 7 лютого 2007 року (т. 3 арк. справи 102) про витребування у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва актів перевірок ТОВ “АЛЬ-ЯМІ Інтернешнл” від 7 травня 2004 року № 72/241/2302/24937332 та від 19 квітня 2005 року № 226/23-1/24937332 з питання формування податкових зобов’язань та податкового кредиту за 2002-2003 роки по господарських операціях з ТОВ “Донбаснафтопродукт”. Відповідач у попередньому судовому засіданні 7 лютого 2007 року проти призначення додаткової судової-економічної експертизи не заперечував. У попередньому судовому засіданні 7 лютого 2007 року господарським судом була оголошена перерва до 8 лютого 2007 року (т. 4 арк. справи 206).

Ухвалою від 8 лютого 2007 року (т. 4 арк. справи 212-214) господарський суд Донецької області за ініціативою позивача призначив додаткову судову економічну експертизу, зупинив провадження по адміністративній справі № 28/89а (т. 4 арк. справи 215) на строк до отримання судом результатів додаткової судової економічної експертизи. Проведення додаткової судової економічної експертизи суд доручив судовому експерту Машиніченко О. А.

Також, ухвалою від 8 лютого 2007 року судом були задоволені клопотання позивача № 374/03 від 7 лютого 2007 року про витребування у ДПІ у Шевченківському районі м. Києва актів перевірок ТОВ “АЛЬ-ЯМІ Інтернешнл” та клопотання позивача про повернення 200 грн. 60 коп. зайво сплаченого судового збору, про що видана відповідна довідка.  9 лютого 2007 року судом був направлений запит (т. 4 арк. справи 217) до ДПІ у Шевченківському районі м. Києва щодо надання в матеріали справи належним чином засвідчених копій актів перевірок ТОВ “АЛЬ-ЯМІ Інтернешнл” від 7 травня 2004 року № 72/241/2302/24937332 та від 19 квітня 2005 року № 226/23-1/24937332 з питання формування податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за 2002-2003 роки по господарських операціях з ТОВ “Донбаснафтопродукт”.

14 березня 2007 року через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов супровідний лист № 68319/23-04 від 5 березня 2007 року з актами перевірок ТОВ “АЛЬ-ЯМІ Інтернешнл” від 7 травня 2004 року № 72/241/2302/24937332 та від 19 квітня 2005 року № 226/23-1/24937332 (т. 5 арк. справи 4-64). У зв’язку з надходженням до суду додаткових документів, судом на адресу судового експерта був направлений 5 том справи № 28/89а (т. 5 арк. справи 66).

4 вересня 2007 року через канцелярію господарського суду Донецької області надійшов акт (т. 5 арк. справи 67) з доданням висновку додаткової судової економічної експертизи № 138/24 від 4 вересня 2007 року (т. 5 арк. справи 68-80).

4 вересня 2007 року господарським судом сторонам був направлений лист про необхідність надання пояснення на висновок додаткової судової економічної експертизи (т. 5 арк. справи 81). Крім того, господарський суд Донецької області повідомив сторонам про необхідність з’явитися 13 вересня 2007 року о 14 годині 00 хвилин до господарського суду Донецької області для вирішення питання щодо поновлення провадження по адміністративній справі  № 28/89а.

13 вересня 2007 року сторони проти поновлення провадження по справі № 28/89а та проведення попереднього судового засідання 13 вересня 2007 року не заперечували.

У попередньому судовому засіданні 13 вересня 2007 року позивач надав заяву № 421/03 від 12 вересня 2007 року (т. 5 арк. справи 82-83) про зміну позовних вимог з наступним їх визначенням: “1) визнати частково нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 31 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 13048 грн. 50 коп., з яких основного платежу – 8699 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 4349 грн. 50 коп.; 2) визнати повністю нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з яких основного платежу 33890 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 16945 грн.; 3) стягнути з Державного бюджету України судові витрати, пов’язані із проведенням судово-економічної експертизи за ініціативою позивача у розмірі 5000 грн., що сплачені по рахунку – фактурі від 3 жовтня 2006 року № СФ – 000051 згідно з платіжним дорученням від 4 жовтня 2006 року № 1666; 4) стягнути з Державного бюджету України судові витрати, пов’язані із проведенням додаткової судово-економічної експертизи за ініціативою позивача у розмірі 10000 грн., що сплачені по рахунку – фактурі від 3 травня 2007 року № СФ – 000019 згідно з платіжним дорученням від 3 травня 2007 року № 952”. Відповідач у попередньому судовому засіданні 13 вересня 2007 року проти позовних вимог заперечував.

Ухвалою від 13 вересня 2007 року (т. 5 арк. справи 87-88) господарський суд Донецької області поновив за ініціативою суду провадження в адміністративній справі № 28/89а, закінчив підготовче провадження та призначив адміністративну справу № 28/89а до судового розгляду на 14 вересня 2007 року об 11 год. 00 хв. Також, суд керуючись частиною 1 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України вручив у попередньому судовому засіданні 13 вересня 2007 року представникам сторін за їх згодою судові повістки (т. 5 арк. справи 90-91), судова повістка також була вручена судовому експерту (т. 5 арк. справи 89).

14 вересня 2007 року відбувся судовий розгляд, під час якого позивач підтримав позовні вимоги, відповідач проти позовних вимог заперечував, експерт надав відповідні пояснення, примирення сторони не досягли.

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк зареєстрований 25 квітня 1997 року виконавчим комітетом Калінінської районної ради м. Донецька як юридична особа, про що було видане свідоцтво про державну реєстрацію (т. 5 арк. справи 109). Відповідно до статуту (т. 5 арк. справи 93-108) позивач зареєстрований за адресою: м. Донецьк, бул. Шевченко, 29 та включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за № 24811068, про що свідчить довідка Донецького обласного управління статистики від 2 грудня 1999 року (т. 5 арк. справи 112). Позивач перебуває на податковому обліку в державній податковій інспекції у Калінінському районі м. Донецька з 25 квітня 1997 року за  № 06303836, що підтверджується довідкою форми № 4-ОПП № 205/10/28-114-2 від 8 липня 2004 року (т. 5 арк. справи 111). Позивач є платником податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво форми № 5-Р № 07562540  серії НВ № 030982 від 13 березня 1998 року (т. 5 арк. справи 110).

В обґрунтування  позовних вимог (т. 1 арк. справи 4-10, т. 2 арк. справи 3-6, 67-69) позивач зазначив, що не згоден з донарахуванням податковим органом  за результатами перевірки  податку на додану вартість, оскільки податковим органом під час перевірки не врахована частина первинних бухгалтерських та податкових документів, що спричинило вказане донарахування, витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів були відображені у бухгалтерській та податковій звітності у відповідності до діючого законодавства.

Позивачем були надані в підтвердження позовних вимог наступні докази, досліджені та долучені судом до матеріалів справи: договори з додатковими угодами – т. 1 арк. справи  12-17, 18-21, 119, 122-128,  листи – т. 1 арк. справи 28, 92-93, 109, 110, т. 3 арк. справи 37, 103, т. 4 арк. справи 23, декларації з ПДВ  – т. 1 арк. справи 29-31, т. 2 арк. справи 90-97, реєстр документів – т. 1 арк. справи 32, податкові накладні – т. 1 арк. справи 33-50, 60-91, 111-118, т. 2 арк. справи 64, 138-139, т. 4  арк. справи 181-186, розрахунки коригування – т. 1 арк. справи 51-59, т. 2 арк. справи 98-106, т. 4 арк. справи  187-194, облікові регістри – т. 1 арк. справи 94-96, т. 2 арк. справи  65-66, т. 3 арк. справи 38-48; податкові повідомлення – рішення – т. 1 арк. справи  97-98, т. 5 арк. справи 116-117, скарга – т. 1 арк. справи 130-133,  акти перевірок – т. 2 арк. справи 4-30, 36-43, 44-63, т. 4 арк. справи 3-22, платіжні доручення - т. 2 арк. справи 67-89, т. 3 арк. справи 100, т. 5 арк. справи 85; книга обліку придбання товарів (робіт, послуг) – т. 2 арк. справи арк. справи 107-137, т. 4 арк. справи 172-180; пояснення – т. 3 арк. справи 30-36, 105-118, накладні – т. 4 арк. справи 24-171, 195-200, акти звірок – т. 4 арк. справи  201-203, статут – т. 5 арк. справи 93-108, свідоцтва – т. 5 арк. справи 109-110, довідки – т. 5 арк. справи 111-112, журнал реєстрації перевірок – т. 5 арк. справи 113-115.

Відповідач – державна податкова інспекція у Калінінському районі м. Донецька є суб'єктом владних повноважень, створена та діє на підставі Закону України "Про державну податкову службу в Україні" № 509 – ХІІ від 4 грудня 1990 року в редакції Закону України № 3813-ХІІ від 24 грудня 1993 року.

Відповідач проти позовних вимог заперечував (т. 1 арк. справи 150-151) посилаючись на те, що спірні податкові повідомлення – рішення були прийняті у зв’язку з порушенням позивачем вимог пункту 7.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість” в частині підтвердження права  на формування податкового кредиту травня, червня 2003 року.

Відповідачем були надані в підтвердження заперечень наступні докази, досліджені та долучені судом до матеріалів справи: заперечення на позовну заяву – т. 1 арк. справи 150-151, накази – т. 1 арк. справи 144-145, 146-147, пояснення – т. 2 арк. справи 150-154, т. 3 арк. справи 49-54, т. 3 арк. справи 59-67, податкові декларації з ПДВ – т. 2 арк. справи 155 – 160,  зворотній бік облікової картки платника податку – т. 2 арк. справи  161-165, розрахунки коригування – т. 3 арк. справи 55-58, розрахунок – т. 3 арк. справи 72, акти – т. 3 арк. справи 73-97, довідка – т. 5 арк. справи 119, корінці податкових повідомлень – рішень – т. 5  арк. справи 120, податкові повідомлення – рішення з корінцями – т. 5 арк. справи 121- 122.

Представники сторін клопотань про повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявляли, у зв'язку з чим на підставі пункту 2-1 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до  Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-IV від 6 жовтня 2005 року судовий розгляд був проведений без технічної фіксації.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, експерта, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У частині 3 статті 2 цього Кодексу міститься перелік обставин, які перевіряють суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень стосовно  того,  чи  вчинені вони у відповідності до вимог діючого законодавства.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм законодавства у даній справі підлягають дослідженню наступні обставини та відповідні ним правовідносини:

1) підстави, вид, порядок проведення перевірки відповідачем, наявність повноважень у посадових осіб відповідача для проведення перевірки;

2) наявність підстав для донарахування податку на додану вартість, правильність застосування нормативних актів та наявність підстав та відповідність вимогам законодавства застосованих штрафних (фінансових) санкцій  по податку на додану вартість.

За результатами дослідження матеріалів справи відповідно до вище наведених питань суд зазначає наступне.

Пунктом 8 частини 6 статті 11-1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні”  № 509 – ХІІ від 4 грудня 1990 року в редакції Закону України № 3813-ХІІ від 24 грудня 1993 року зі змінами та доповненнями внесеними Законом України № 2505-IV від 25 березня 2005 року, передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати позапланові виїзні перевірки, якими вважаються перевірки, які не передбачені в планах роботи органу державної податкової служби і проводяться за наявності встановлених законом обставин, зокрема, у разі, коли вищестоящий орган державної податкової служби в порядку контролю за достовірністю висновків нижчестоящого органу державної податкової служби здійснив перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або висновків акта перевірки, складеного нижчестоящим контролюючим органом, та виявив їх невідповідність вимогам законів, що призвело до ненадходження до бюджетів сум податків та зборів (обов'язкових платежів). Позапланова виїзна перевірка в цьому випадку може ініціюватися вищестоящим органом державної податкової служби лише у тому разі, коли стосовно посадових або службових осіб нижчестоящого органу державної податкової служби, які проводили планову або позапланову виїзну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або порушено кримінальну справу.

Судом встановлено, що посадовими особами державної податкової адміністрації у Донецькій області на підставі направлення № 1 від 20 січня 2006 року згідно наказу державної податкової адміністрації у Донецькій області № 13 від 20 січня 2006 року  (т. 1 арк. справи 144-145)  з 20 січня 2006 року по 1 лютого 2006 року була проведена виїзна позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт” з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість за період з 1 квітня 2003 року по 30 червня 2003 року. Виїзна позапланова перевірка проводилася згідно наказу ДПА у Донецькій області № 487 від 13 грудня 2005 року (т. 1 арк. справи 146-147) про проведення службового розслідування стосовно дій посадових осіб ДПІ у Калінінському районі м. Донецька, які здійснили планову документальну перевірку та перевірку бюджетного відшкодування  ТОВ “Донбаснафтопродукт” .

Перевірку було проведено з відома заступника директора товариства Зайцевої В. Е. з 20 січня 2006 року, директора Дем’яненка О. В. з 25 січня 2006 року, у присутності виконуючої обв’язки головного бухгалтера Свірської Н. А. Перед початком перевірки посадові особи відповідача зареєструвалися у відповідності до вимог Указу Президента України "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" в журналі реєстрації перевірок позивача за № 42 від 20 січня 2006 року (т. 5 арк. справи 114). За результатами виїзної позапланової перевірки був складений акт № 1-23-3/24811068 від 7 лютого 2006 року (т. 2 арк. справи 4-30), який був підписаний директором позивача та головним бухгалтером із запереченнями.

На підставі акту перевірки № 1-23-3/24811068 від 7 лютого 2006 року державною податковою інспекцією у Калінінському районі м. Донецька були прийняті:

1)          податкове повідомлення – рішення № /0 від 17 лютого 2006 року (т. 5 арк. справи 116) про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з якої 33890 грн. – основний платіж, 16945 грн. – штрафні (фінансові) санкції,

2)          податкове повідомлення – рішення № /0 від 17 лютого 2006 року (т. 5 арк. справи 117) про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 13278 грн., з якої 8852 грн. – основний платіж, 4426 грн. – штрафні (фінансові) санкції;

Вказані податкові повідомлення-рішення були отримані позивачем 21 лютого 2006 року.

Зазначені податкові повідомлення – рішення  товариство з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт” в порядку апеляційного узгодження податкових зобов’язань відповідно до пункту 5.2 статті 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” 2 березня 2006 року оскаржило до ДПІ у Калінінському районі м. Донецька (т. 1 арк. справи 130-133). Рішенням ДПІ у Калінінському районі м. Донецька  № 6878/10/25-013-3 від 17 березня 2006 року (т. 2 арк. справи 31-34) скарга товариства була залишена без задоволення, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені  без змін.

ДПІ  у Калінінському районі м. Донецька в порядку апеляційного узгодження податкових зобов’язань, у зв’язку з незадоволенням скарги ТОВ “Донбаснафтопродукт” були прийняті нові податкові повідомлення – рішення:  № /1 від 21 березня 2006 року (т. 1 арк. справи 97, т. 5 арк. справи 122) про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 13278 грн., з якої 8852 грн. – основний платіж, 4426 грн. – штрафні (фінансові) санкції та № /1 від 21 березня 2006 року (т. 1 арк. справи 98, т. 5 арк. справи 121) про визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з якої 33890 грн. – основний платіж, 16945 грн. – штрафні (фінансові) санкції. Зазначені податкові повідомлення – рішення були отримані позивачем 23 березня 2006 року, про що свідчать корінці оспорюваних податкових повідомлень – рішень (т. 5 арк. справи 120 - 122), та визначені позивачем в уточнених позовних вимогах (т. 3 арк. справи 98-99) як предмет спору.

Щодо встановлених ДПІ у Калінінському районі м. Донецька порушень суд, виходячи з норм права та наявних у справі матеріалів, встановив наступне.

За розрахунком відповідача ( т. 3 арк. справи 77) до оспорюваних податкових повідомлень-рішень увійшли наступні суми: 1) донарахованого податку на додану вартість: за квітень 2003 року у розмірі143 грн., за травень 2003 року у сумі 8709 грн. (8699 грн. + 10 грн.), за червень 2003 року у розмірі 33890 грн.; 2) застосованих штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість: за квітень 2003 року у розмірі  71 грн. 50 коп. (143 х 50 %), за травень 2003 року у розмірах 5 грн. (10 х 50 %), 4349 грн. 50 коп. (8699 х 50%), за червень 2003 року у розмірі 16945 грн. (33890 х 50 %).

ДПІ у Калінінському районі м. Донецька у поясненнях до суду  було вказано, що у зв’язку зі згодою позивача про наявність підстав щодо донарахування податку на додану вартість за квітень 2003 року у розмірі 143 грн. та за травень 2003 року у розмірі 10 грн., предметом спору є донарахування податку на додану вартість на підставі підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” за травень 2003 року у розмірі 8699 грн. та червень 2003 року у розмірі 33890 грн.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 3 квітня 1997 року станом на час формування оспорюваного податкового кредиту, датою здійснення першої з подій вважається: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

14 травня 2001 року між ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» - Продавець та ТОВ «Донбаснафтопродукт» - Покупець був укладений генеральний договір №140501-4н купівлі-продажу нафтопродуктів (т. 1 арк. справи 12-14), відповідно до пункту 1 якого Продавець був зобовязаний передати у власність Покупцю нафтопродукти, а Покупець зобовязувався своєчасно прийняти Товар і оплатити його на умовах цього договору. Згідно додаткових угод (т. 1 арк. справи 15-17) строк дії договору був продовжений до 31 грудня 2004 року.

9 жовтня 2001 року між ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» - Комітент та ТОВ «Донбаснафтопродукт» - Комісіонер був укладений договір комісії № 91001-37 ком (т. 1 арк. справи 18-21), відповідно до пункту 1 якого  Комісіонер зобовязувався за дорученням Комітента за винагороду вчинити від свого імя в інтересах Комітента та за його рахунок реалізацію нафтопродуктів. Згідно до додаткових угод (т.1 арк. справи 22-27) строк дії договору був подовжений до 31 грудня 2004 року, узгоджені окремі додаткові зобовязання.

Відповідач не надав суду доказів щодо визнання недійсними зазначених договорів або їх частини, відповідних ним первинних документів, як таких що суперечать інтересам держави та суспільства або завдають шкоду бюджетним інтересам.

Відповідно до пояснень позивача (т. 2 арк. справи 148-149, т. 3 арк. справи 30-33,105-112) розрахунки за отримані від ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» нафтопродукти по генеральному договору №140501-4н від 14 травня 2001 року та договору комісії № 91001-37ком від 9 жовтня 2001 року відображалися по рахункам № 631 „Розрахунки з поставниками” та № 685 „Розрахунки з іншими кредиторами”. Сальдо розрахунків станом на 1 травня 2003 року згідно генерального договору № 140501-4н від 14 травня 2001 року (т. 1 арк. справи 12-14) та листа ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» № 030/1 від 6 лютого 2006 року (т. 1 арк. справи 92-93) було дебетовим (передплатним) у сумі 600656 грн. 32 коп. Зазначена сума підтверджується податковими накладними за попередні  періоди та листом ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» № 030/1 від 6 лютого 2006 року, а саме: бензин А-92 - податкові накладні № 6704 від 31 серпня 2002 року на суму 25262 грн. 11 коп., № 5011 від 30 червня 2002 року на суму 32402 грн. 99 коп., № 6704 від 31 серпня 2002 року на суму 112194 грн. 59 коп., № 7498 від 30 вересня 2002 року на суму 207723 грн. 90 коп., № 2812 від 30 квітня 2003 року на суму 832 грн. 06 коп.; бензин А-95 -  податкові накладні № 4449 від 31 травня 2002 року на суму 9582 грн. 06 коп., № 6704 від 31 серпня 2002 року на суму 22683 грн. 20 коп., № 2812 від 30 квітня 2003 року на суму 4077 грн. 05 коп.; дизпаливо – податкові накладні № 8878 від 29 листопада 2002 року на суму 165618 грн. 87 коп., № 2812 від 30 квітня 2003 року на суму 20279 грн. 49 коп.

В травні 2003 року ТОВ «Донбаснафтопродукт» на виконання умов договору № 140501-4н від 14 травня 2001 року було перераховано ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» кошти у сумі 1269589 грн. 77 коп.,  у тому числі ПДВ у сумі 211598 грн. 28 коп., як передплата за паливно-мастильні матеріали (т. 1 арк. справи 94-95) та отримано нафтопродуктів на суму 539269 грн. 96 коп. згідно податкових накладних, що відображено в журналі-ордері № 6 за травень 2003 року.

Відповідно до листа ТОВ «Донбаснафтопродукт» № 01-118 від 30 травня 2003 року ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» було запропоновано суму раніше зробленої передплати 95485 грн. 45 коп., у тому числі ПДВ 15914 грн. 24 коп., по договору №140501-4н врахувати як оплату по договору комісії № 91001-37. Враховуючи переадресацію платежу, сума оплати по  генеральному договору №140501-4н від 14 травня 2001 року за травень 2003 року склала 1174104 грн. 32 коп. (1269589 грн. 77 коп. – 95485 грн. 45 коп.), в тому числі ПДВ 195684 грн. 05 коп. На отримане паливо були видані податкові накладні та виписані в травні 2003 року розрахунки коригувань до раніше виданих податкових накладних по передплаті, які були відображені у книзі придбаних товарів (робіт, послуг) за травень 2003 року: № ДНЦ 0000188 від 5 травня 2003 року (т. 1 арк. справи 59) на суму  71882 грн. 64 коп., № ДНЦ 0000187 від 5 березня 2003 року (т. 1 арк. справи 58) на суму 112194 грн. 60 коп., № ДНЦ 0000186 від 5 травня 2003 року (т. 1 арк. справи 57) на суму 32403 грн.,   № ДНЦ 0000189 від 8 травня 2003 року (т. 1 арк. справи 56) на суму 114302 грн. 16 коп., № ДНЦ 0000190 від 19 травня 2003 року (т. 1 арк. справи 55) на суму 9582 грн. 6 коп., усього коригувань на зменшення податкового кредиту проведено на суму 340364 грн. 46 коп., у тому числі ПДВ – 56727 грн. 41 коп. Сума ПДВ по ТОВ „Аль-Ямі Інтернешнл” у розмірі 195684 грн. 5 коп., з урахуванням коригувань на зменшення в сумі 56727 грн. 41 коп., була відображена в книзі  придбаних товарів (робіт, послуг) за травень 2003 року, та у загальній сумі з іншими податковими накладними по іншим постачальникам відображена в декларації по ПДВ за травень 2003 року у складі податкового кредиту  на суму 967742 грн. (т. 2 арк. справи 94-96).

Відповідачем в поясненнях (т. 2 арк. справи 150-154, т. 3 арк. справи 49-54, 59-67) зазначено, що у акті перевірки №  1-23-3/24811068 від 7 лютого 2006 року вказано про порушення позивачем вимог пункту 7.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість”, а саме - не підтверджено право платника податку на податковий кредит у сумі 40813 грн. по даті виникнення у травні 2003 року (т. 1 арк. справи 60-91, т. 2 арк. справи 2, 65, 67-89). Як наголошує відповідач, саме неправильне визначення позивачем дати виникнення права позивача на податковий кредит призвело до його завищення та донарахувань оспорюваних сум, як за травень, так і за червень 2003 року.

Проте, за висновками експерта (т. 5 арк. справи 68-80) сума податкового кредиту з ПДВ - 252411 грн. 30 коп., яка визначена податковими накладними за травень 2003 року у розмірі 63618 грн. 82 грн. була сформована за рахунок ПДВ у складі отриманих але не передплачених товарів за першою подією – отримання товарів. Таким чином, залишок суми податкового кредиту з ПДВ, який підтверджений наявними у справі податковими накладними 188792 грн. 48 коп. (252411,3-63618,82),  сформований за першою подією – сплатою, решта суми податкового кредиту з ПДВ у складі проведених перерахувань 22805,8грн. (211598,28-188792,48) відноситься до розрахунків по сплаті та отриманню товарів в одному і тому ж податковому періоді.

Відповідно до наданих розрахунків – коригувань та податкової звітності загальна сума коригувань податкового кредиту минулих періодів у травні 2003 року склала 56727 грн. 41 коп. Визначена податковим органом сума 40813 грн. 17 коп. коригування податкового кредиту з ПДВ у бік зменшення доводиться наявними в матеріалах справи документами щодо проведення заліку кредиторської  заборгованості поточного періоду за отримані, але не сплачені товари, по яким був сформований податковий кредит з ПДВ за рахунок дебіторської заборгованісті позивача попередніх періодів по передплатам, по яким також був сформований податковий кредит за першою подією. У результаті дослідження, експерт розбіжності між правом платника – позивача на податковий кредит по першій з подій та отриманими і задекларованими податковими накладними у травні 2003 року за генеральним договором купівлі - продажу № 140501-4н від 14 травня 2001 року не встановив.

Відповідач вважає, що до складу податкового кредиту за травень 2003 року позивачем двічі за договором комісії № 91001-37ком від 9 жовтня 2001 року та генеральним договором № №140501-4н від 14 травня 2001 року був включений ПДВ у сумі 15914 грн. 24 коп. з суми передплати 95485 грн. 45 коп.

За висновком експерта встановлено наявність коригування кількісних і вартісних показників на суму передплати 95485 грн. 45 коп. (податковий кредит - 15914 грн. 24 коп.) у травні 2003 року внаслідок зарахування передплати за генеральним договором купівлі - продажу № 140501-4н від 14 травня 2001 року в оплату по договору комісії від 9 жовтня 2001 року № 91001-37 ком. згідно листа ТОВ "Аль-Ямі Інтернешнл" від З0 травня 2003 року № 01-118, при цьому, подвійне урахування позивачем у складі податкового кредиту з ПДВ  суми 15914 грн. 24 коп. документами бухгалтерського та податкового обліку не підтверджується.

Таким чином, суд встановив, що в перевіреному податковим органом періоді – травні 2003 року позивачем податковий кредит формувався на підставі наявних у матеріалах справи податкових накладних, виписаних відповідно до вимог підпункту 7.2.1., 7.2.4 пункту 7.2, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” по датам здійснення першої з подій, якими були як поставка паливно-мастильних матеріалів, так і їх передплата, при цьому, досліджені податкові накладні та відповідні коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних були відображені позивачем в податковому обліку належним чином та відповідач всупереч вимогам частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України протилежного не довів. Тобто, зазначене в акті перевірки та оспорюваному податковому повідомленні-рішенні заниження податку на додану вартість за травень 2003 року у сумі 8699 грн. відповідачем підтверджено не було.

За поясненнями позивача (т. 2 арк. справи 148-149, т. 3 арк. справи 30-33,105-112) та згідно звірки з ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» сальдо було дебетовим  (передплатним) та складало 1235489 грн. 96 коп. (т. 1 арк. справи 92-93), а саме: бензин А-92 – податкова накладна № 6704 від 31 серпня 2002 року на суму 25262 грн. 11 коп.; бензин А- 80 – податкові накладні № 7498 від 30 вересня 2002 року на суму 135841 грн. 26 коп., № 3507 від 31 травня 2003 року – на суму 342108 грн. 25 коп.; бензин А-95 – податкові накладні № 6704 від 31 серпня 2002 року на суму 22683 грн. 20 коп., № 3507 від 31 травня 2003 року на суму 19371 грн. 11 коп.; дизпаливо – податкові накладні № 8878 від 29 листопада 2002 року на суму 51316 грн. 72 коп., № 3507 від 31 травня 2003 року на суму 638907 грн. 31 коп. Оплата по генеральному договору №140501-4н від 14 травня 2001 року склала 885454 грн. 05 коп. згідно платіжних доручень (т. 2 арк. справи  68-72). Відвантаження нафтопродуктів згідно генерального договору в червні 2003 року склало 944340 грн. 46 коп. відповідно до  товарно-транспортних накладних, загальна сума яких за червень 2003 року була відображена в журналі-ордері № 6 за червень 2003 року. Листом № 01-149 від 30 червня 2003 року (т. 1 арк. справи 109) ТОВ «Донбаснафтопродукт» було запропоновано ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» зарахувати суму раніше зробленої передплати 876044 грн. 41 коп., у тому числі ПДВ 146007 грн. 40 коп. по генеральному договору №140501-4н як оплату по договору комісії №91001-37. Відповідно до зміни напрямку оплати в червні 2006 року ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» були надані розрахунки коригувань на зменшення податкового кредиту у червні 2003 року, а саме: № ДНЦ 0000234 до податкової накладної № ДНЦ 008878 від 29 листопада 2002 року (т. 2 арк. справи 106) на суму ПДВ 8552 грн. 79 коп., № ДНЦ 0000233  до податкової накладної № ДНЦ006704 від 31 серпня 2002 року (т. 2 арк. справи 105) на суму ПДВ 7990 грн. 88 коп., № ДНЦ 0000232 до податкової накладної № ДНЦ007498 від 30 вересня 2002 року (т. 2 арк. справи 104) на суму ПДВ 22640 грн. 21 коп., № ДНЦ 0000235 до податкової накладної № ДНЦ003507 від 31 травня 2003 року (т. 2 арк. справи 103) на суму ПДВ 114318 грн. 29 коп. Всього сума коригувань ПДВ по зменшенню податкового кредиту за червень 2003 року складає 153502 грн. 17 коп. Розрахунки коригувань віднесені до податкового кредиту у декларації по ПДВ за червень 2003 року (т. 1 арк. справи 29) та в додатку № 2 (т. 1 арк. справи 31).

За поясненнями позивача загальна сума податкового кредиту по генеральному договору з урахуванням коригувань на зменшення ПДВ складає 1568 грн. 26 коп., а по договору комісії – 374315 грн. 53 коп. (з врахуванням переадресації суми 876044 грн. 41 коп. в оплату по договору комісії згідно листа № 01-149 від 30 червня 2003 року) (т. 1 арк. справи 109). Загальна сума податкового кредиту за червень 2003 року по   ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» складає 375883 грн. 79 коп., що підтверджується книгою обліку придбання товарів (робіт, послуг) за червень 2003 року (т. 2 арк. справи 107-115). Загальна сума податкового кредиту згідно декларації з ПДВ за червень 2003 року (т. 1 арк. справи 29) разом з іншими постачальниками складає 1038081 грн.

За поясненнями відповідача (т. 2 арк. справи 150-154, т. 3 арк. справи 49-54, 59-67) в акті перевірки визначено завищення податкового кредиту за червень 2003 року у сумі 33890 грн., оскільки коригування кількісних і вартісних показників в червні 2003 року на суму передплати 876044 грн. 41 коп. по генеральному договору до перевірки надані не були, до книги придбання товарів (робіт, послуг) не включені. Також, відповідач вважає, що до складу податкового кредиту за червень 2003 року позивачем двічі за договором комісії № 91001-37ком від 9 жовтня 2001 року та генеральним договором № 140501-4н від 14 травня 2001 року був включений ПДВ у сумі 146007 грн. 40 коп. з суми передплати 876044  грн. 41 коп.

Проте, за  висновками судової економічної експертизи завищення відємного значення податкових зобовязань по податку на додану вартість за червень 2003 року на суму 33890 грн. документально підтверджено не було, розбіжності між правом позивача на податковий кредит по першій з подій, отриманими та задекларованими податковими накладними (т. 1 арк. справи 33-35) у червні 2003 року не встановлені.

Як встановлено експертом,  з загальної суми податкового кредиту з ПДВ  155070 грн. 43 коп., яка визначена податковими накладними за червень 2003 року, сума 149776 грн. 48 коп. була сформована позивачем за рахунок ПДВ у складі отриманих, але не передплачених товарів за першою подією – отримання товарів. Таким чином, залишок суми податкового кредиту з ПДВ, яка підтверджена податковими накладними склав 5293 грн. 95 коп. (155070 грн. 43 коп. – 149776 грн. 48 коп.)  та був сформований позивачем за першою подією – сплатою.

У результаті коригувань податкового кредиту по ПДВ у червні 2003 року шляхом його зменшення в частині задекларованій у попередніх періодах, ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» не поверталася раніше отримана передплата та відповідачем протилежного доведено не було.

Таким чином, незважаючи на наявність дебетового сальдо на початок місяця у продовж звітного податкового періоду покупець – позивач отримував товари, які по ціновим показникам відрізняються від товару який був передплачений. Оскільки вказаний товар передплаченим не був, то у відповідності до підпункту 7.2.3 пункту  7.2 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” продавець - ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» на вартість вказаного товару повинен був надати податкові накладні, що і підтверджується первинними документами та обліковими регістрами, наявними у матеріалах справи.

Експертом встановлено, що податковий кредит звітного періоду – червня 2003 року формувався позивачем на підставі податкових накладних, виписаних по першій з подій у відповідності до вимог підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” якою була як поставка товарів так і їх передплата, оскільки частина товарів що поставлялася попередньо передплачена не була.

Таким чином, суд з наявних у матеріалах справи висновків судової економічної експертизи як основної, так і додаткової, наведених експертом розрахунків, первинних документів бухгалтерського та податкового обліку позивача вбачає, що відповідач не довів встановлене при перевірці зменшення від’ємного значення чистої суми податкових зобов’язань по податку на додану вартість за червень 2003 року у сумі 33890 грн.

Відповідно до актів перевірок № 72/241/2302/24937332 від 7 травня 2004 року (т. 5 арк. справи 29-64) та № 226/23-1/24937392 від 19 квітня 2005 року (т. 5 арк. справи 5-28) державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Києва не було встановлено порушень при формуванні ТОВ «Аль-Ямі Інтернешнл» податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за травень, червень 2003 року, а також при відображенні в податковому та бухгалтерському обліку господарських операції з  ТОВ “Донбаснафтопродукт” за генеральним  договором №140501-4н від 14 травня 2001 року та договором комісії № 91001-37ком від 9 жовтня 2001 року.

Недоведеність податковим органом правомірності донарахування податку на додану вартість, та визнання цього донарахування судом незаконним, як наслідок обумовлює скасування застосованих на донараховані суми податків згідно підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” штрафних  (фінансових) санкцій.

Наявність (відсутність) певних обставин у справі суд повинен встановити за допомогою належних доказів, обов'язок надання яких суду згідно частин 1, 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладений на суб'єкта владних повноважень. Згідно частини 4 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. При цьому, суд повинен оцінювати  докази за своїм  внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року по справі "Проніна проти України" суд наголошує, що § 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини зобов'язує суди надавати мотивацію своїх рішень, але це не може розумітися як вимога детальної відповіді на кожний з доводів сторони. Міра, до якої застосовується вказаний обов'язок щодо надання мотивації, може змінюватися відповідно до природи рішення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене та враховуючи приписи частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України позовні вимоги ТОВ “Донбаснафтопродукт” про 1) визнання частково нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 31 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 13048 грн. 50 коп., з яких основного платежу – 8699 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 4349 грн. 50 коп.; 2) визнати повністю нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з яких основного платежу 33890 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 16945 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з повним задоволенням судом заявлених до суб'єкта владних повноважень позовних вимог, судові витрати: судовий збір у розмірі 3 грн. 40 коп., витрати, пов’язані із проведенням судово-економічної експертизи за ініціативою позивача у розмірі 5000 грн., що сплачені по рахунку – фактурі від 3 жовтня 2006 року № СФ – 000051 згідно з платіжним дорученням від 4 жовтня 2006 року № 1666 (т. 3 арк. справи 100), витрати, пов’язані із проведенням додаткової судово-економічної експертизи за ініціативою позивача у розмірі 10000 грн., що сплачені по рахунку – фактурі від 3 травня 2007 року № СФ – 000019 (т. 5 арк. справи 84) згідно з платіжним дорученням від 3 травня 2007 року № 952 (т. 5 арк. справи 85) відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 4-14, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, пунктами 3, 6, 7 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до  Кодексу адміністративного судочинства України" № 2953-IV від 6 жовтня 2005 року, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк до державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька про: 1) визнання частково нечинним податкового повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 13048 грн. 50 коп., з яких основного платежу – 8699 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 4349 грн. 50 коп.; 2) визнання повністю нечинним податкового повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з яких основного платежу 33890 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 16945 грн., задовольнити у повному обсязі.

Визнати частково нечинним податкове повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 13048 грн. 50 коп., з яких основного платежу – 8699 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 4349 грн. 50 коп.

Визнати повністю нечинним податкове повідомлення – рішення Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька № /1 від 21 березня 2006 року в частині визначення зобов’язання по податку на додану вартість на загальну суму 50835 грн., з яких основного платежу 33890 грн. та штрафних (фінансових) санкцій – 16945 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк (83017, м. Донецьк, бул. Шевченко, 29, , рахунок 8907 в філії Першого Українського Міжнародного Банку, МФО 335537) судові витрати, пов’язані з проведенням судової економічної експертизи,  у розмірі 5000 грн., що були сплачені позивачем платіжним дорученням від 4 жовтня 2006 року № 1666 по рахунку – фактурі від 3 жовтня 2006 року № СФ – 000051.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк (83017, м. Донецьк, бул. Шевченко, 29, , рахунок 8907 в філії Першого Українського Міжнародного Банку, МФО 335537) судові витрати, пов’язані з проведенням додаткової судової  економічної експертизи,  у розмірі 10000 грн., що сплачені платіжним дорученням від 3 травня 2007 року № 952 по рахунку – фактурі від 3 травня 2007 року № СФ – 000019.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Донбаснафтопродукт”, м. Донецьк (83017, м. Донецьк, бул. Шевченко, 29, , рахунок 8907 в філії Першого Українського Міжнародного Банку, МФО 335537) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови складені та підписані головуючою суддею Яманко В. Г. у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14 вересня 2007 року об 11 годині 55 хвилин у присутності представників сторін та експерта у приміщенні господарського суду Донецької області (м. Донецьк, вул. Артема, 157, кабінет судових засідань № 210).

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 18 вересня 2007року  о  9 годині  30 хвилин.

Надруковано  4  примірника:

1. Позивачу – 1.

2. Відповідачу – 1.

3. Експерту –1.

4. До справи – 1.

________________________________________________________________________________

Адреса та телефон господарського суду Донецької області: 83048, м. Донецьк, вул. Артема, 157, тел. 381-88-46.