ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 р.
№ 7/217

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Плюшка І.А.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Ековід"

на рішення

постанову

Господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року
Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 року

у справі за позовом
ЗАТ "Барліг"

до
третя особа
ТОВ "Ековід"
ТОВ підприємства з іноземними інвестиціями  "Ізотерм-С"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у липні 2006 року, ЗАТ "Барліг" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з ТОВ "Ековід" 132 518,42 грн. на відшкодування завданих йому збитків.

Позивач зазначав, що є власником нежитлових приміщень у с. Варковичі, Дубенського району, які за договором оренди від 03.01.2006 року передані в оренду ТОВ "Ізотерм-С".

03.07.2006 року, при проведенні ремонтних робіт на замовлення орендаря відповідач порушив правила пожежної безпеки при проведенні зварювальних робіт, що спричинило пожежу, за наслідками якої пошкоджено приміщення мийки та майстерні і сума завданої шкоди складає 132 518,42 грн.

Посилаючись на зазначене та вину працівників відповідача, позивач просив постановити рішення про відшкодування збитків за рахунок відповідача.

Заявою від 04.09.2006 року позивач збільшив розмір заявлених вимог на 151 816,8 грн., і за наслідками розгляду справи просив стягнути на його користь 284 335,22 грн.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 08.02.2007 року до участі у справі у якості третьої особи суд залучив ТОВ "Ізотерм-С", а рішенням того ж суду від 23.02.2007 року позов задоволено частково у сумі 132 518,42 грн.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції –без змін.

Постановлені у справі рішення оскаржено у касаційному порядку і ухвалою Вищого господарського суду України від 24.07.2007 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ "Ековід", у якій воно посилається на неправильне тлумачення і застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права при оцінці обставин справи, визначенні розміру збитків та відсутність його вини у пожежі і просить рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 року скасувати, а позов залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, судова вважає, що постановлені у справі рішення господарського суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню, з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд, виходячи з наступного.

Постановляючи про стягнення з відповідача 132 518,42 грн., господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд виходили з того, що підлягають відшкодуванню збитки у розмірі втраченого та пошкодженого.

Проте, наведене обґрунтування розміру завданої позивачу шкоди не можна визнати обґрунтованим та таким, що відповідає дійсності.

Згідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що пошкоджене пожежею майно перебувало в оренді у ТОВ "Ізотерм-С" на умовах договору від 03.01.2006 року, яке від свого імені уклало 01.07.2006 року договір із ЗАТ "Мехбудсервіс" щодо демонтажу конструкцій пошкоджених будівель, а 01.08.2006 року –договір на виготовлення та монтаж, тим же підрядником, металевих колон та інших робіт по відновленню пошкодженого майна.

За актами приймання частина підрядних робіт з відновлення втраченого майна, щодо якого виник спір, виконана та прийнята орендарем і частково оплачена.

Але, розглядаючи спір суди належної уваги на зазначене не звернули, дійсний розмір збитків, з урахуванням часткового відновлення майна за рахунок третьої особи, не з’ясували; спосіб, у який позивач вважає за необхідне відшкодувати збитки, з огляду на вимоги щодо відшкодування і вартості майна, і затрат на його відновлення, суди не уточнили, а тому постановлені у справі судові рішення не можуть залишатися без змін і підлягають скасуванню з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд.

Під час нового розгляду справи, суду необхідно повно та всебічно з’ясувати дійсні обставини справи, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення  господарського суду Рівненської області від 23.02.2007 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.05.2007 року скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий                                                                          М.І. Остапенко

Судді                                                                                    Є.М. Борденюк

І.А. Плюшко