ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.                                                                                   Справа №  02/2277

Господарський суд Черкаської області в складі  головуючого судді  Пащенко А.Д.,  із секретарем судового засідання Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача: Чоботар В.І. –за довіреністю, відповідача: не з’явився, третьої особи: не з’явився,  розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси справу

за позовом АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Олександрівського відділення КОФ АКБ Укрсоцбанк”

до дочірнього підприємства „Кам’янський цукровий завод” ТОВ „Руна”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:  суб’єкт підприємницької діяльності –фізична особа Дробот Микола Вікторович

про стягнення 221 250 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В результаті уточнення позивачем позовних вимог встановлено,  що заявлено позов про стягнення з відповідача  221 250 грн. шкоди, завданої позивачу в результаті порушення відповідачем зобов’язань по збереженню цукру, який був наданий позивачу у заставу для забезпечення виконання  зобов’язань позичальника (суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Дробот Миколи Вікторовича) перед позивачем по кредитному договору та був переданий відповідачу  на відповідальне зберігання відповідно до договору  зберігання від 05 січня 2005 року.  В обґрунтування позовних вимог  позивач вказує на те, що відповідач порушив умови договору схову і не зберіг переданий йому на зберігання цукор, в зв’язку з чим неможливо виконати рішення господарського суду Кіровоградської області від 23 березня 2007 року та наказ від 24 квітня 2007 року у справі № 17/111, яким  стягнуто із суб’єкта підприємницької діяльності –фізичної особи Дробот Миколи Вікторовича  на користь позивача кошти в загальній сумі 263 419 грн. 18 коп. шляхом звернення стягнення на заставне майно:  цукор-пісок у кількості 75 тонн,  що належить  суб’єкту підприємницької діяльності –фізичній особі Дроботу Миколі Вікторовичу та знаходиться на зберіганні в складських приміщеннях дочірнього підприємства  „Кам’янський цукровий завод”  за  адресою: Черкаська область, м. Кам’янка,  вул. Перемоги, 2.

Представник позивача  у судовому засіданні позов підтримав повністю та  просив  прийняти рішення у даному судовому засіданні,  оскільки представник відповідача вдруге не з’явився у судове засідання,  не  надав пояснень по суті спору,  ігноруючи вимоги суду.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але представників своїх у судове засідання не направили, не повідомили суду поважних причин їх неявки та невиконання вимог суду.    Відповідачем  у даному спорі є підприємство –юридична особа,  представником підприємства може бути будь-яка особа, визначена керівником,  чи керівник особисто, неявка представника  підприємства у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони,  а не обов’язком.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача та третьої особи.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представника позивача,  суд  встановив наступне.

14 листопада 2005 року АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Олександрівського відділення КОФ АКБ Укрсоцбанк” та  суб’єкт підприємницької діяльності –фізична особа Дробот Микола Вікторович (далі - підприємець)  уклали договір кредиту № 425/092-КМФ4, за умовами якого позивач надав  підприємцю грошові кошти в сумі 250 000 грн. у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Для забезпечення виконання   підприємцем своїх зобов’язань за кредитним договором позивач та  підприємець уклали договір застави товарів в обороті № 425/166-КМФ5 від 14.11.2005 року, за умовами якого підприємець передав у заставу позивачу цукор –пісок в  кількості 75 тонн, заставною вартістю 221 250 грн., що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Кам’янка, вул. Перемоги, 2, складські приміщення дочірнього підприємства “Кам’янський цукровий завод” ТОВ „Руна” (п. 1.11 договору застави).

Суду надано договір зберігання від 05 січня 2005 року, укладений ДП “Кам’янський цукровий завод” ТОВ „Руна” та підприємець Дробот М.В.,  за умовами якого відповідач зобов’язався зберігати цукор-пісок в кількості від 100-250 тонн на строк по 17.07.2007 року.

Відповідно до договору зберігання від 05.01.2005 року відповідач, як зберігач, зобов’язався вживати всіх заходів,  необхідних для збереження майна,    без згоди підприємця не користуватися майном, не передавати майно іншим особам,  повернути те ж майно, що було прийняте на зберігання.

Про наявність цукру, який  належав  підприємцю Дробот М.В. та зберігався на складі ДП “Кам’янський цукровий завод”, вказано (підтверджено) у листах, довідках відповідача № 442 від 29.12.2005 року, № 45 від 24.02.2006 року,  та у довідках  підприємця про наявність товарних запасів № 08 від 01.08.2005 року, № 09 від 01.09.2005 року, № 10 від 01.10.2005 року, № 11 від 14.11.2005 року.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 23 березня 2007 року у справі № 17/111 за позовом позивача із  підприємця Дробота М.В. на користь позивача стягнуто  263 419 грн. 18 коп. заборгованості по кредиту, процентах, пені, судових витрат шляхом звернення стягнення на заставне майно:  цукор-пісок у кількості 75 тонн,  що належить  суб’єкту підприємницької діяльності –фізичній особі Дроботу Миколі Вікторовичу та знаходиться на зберіганні в складських приміщеннях дочірнього підприємства  „Кам’янський цукровий завод”  за  адресою: Черкаська область, м. Кам’янка,  вул. Перемоги, 2,  про що видано наказ від 24.04.2007 року.

На підставі заяви позивача  державною виконавчою службою було порушено провадження  по примусовому виконанню наказу господарського суду  від 24.04.2007 року, однак,  державним виконавцем  Лога А.В. було встановлено  відсутність заставного майна та прийнято постанову від 06.06.2007 року  про повернення позивачу (як стягувачу) наказу господарського суду від 24.04.2007 року без виконання.

Відповідач не спростував встановлені факти,  не заперечив доводи позивача,  не подав суду доказів наявності у нього на складах цукру, належного  підприємцю Дробот М.В.

Згідно статті 936  Цивільного кодексу України  зберігач за договором зберігання одна сторона  (зберігач) зобов’язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, і повернути її поклажедавцеві у схоронності.  Відповідно до частини 1 статті 938 ЦК України зберігач зобов’язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.  За статтею 944 ЦК України  зберігач не має права без згоди поколажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання,  а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно до статті  174 Господарського кодексу України та статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які  згідно зі статтями  193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530  Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк  відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства;  одностороння відмова від зобов’язання  не допускається,  якщо інше не передбачено договором або законом.  У даних правовідносинах   та за даних обставин не передбачено  права на  односторонню відмову  від зобов’язання. Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті  188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно частини 1 статті 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України  одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно статті 1166 ЦК України   шкода, завдана  майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В частині 2 статті 1166 ЦК України вказано,  що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування,  якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розмір  шкоди доказується кредитором.

Суд вважає,  що позивачем  доведено наявність всіх  умов для відшкодування із відповідача шкоди, завданої позивачу,  а саме:

- доведено  факт порушення відповідачем   взятого на себе зобов’язання     за договором зберігання  від 14.11.2005 року,  оскільки він не зберіг  переданий йому на зберігання цукор-пісок;

- доведено вину відповідача у незабезпеченні збереження цукру,  а відповідачем це не спростовано;

-  доведено, що неотримані  позивачем кошти в сумі 221 250 грн. (які стягнуті рішенням суду в березні 2007 року за рахунок заставленого цукру, який зберігався на складі відповідача) є  збитками для позивача;

-  доведено наявність причинного зв’язку  між  неможливістю для позивача отримати  кошти у вказаній сумі за рахунок реалізації заставленого цукру та діями  відповідача.

І навпаки, відповідачем не спростовані встановлені факти, не заперечені доводи позивача, незважаючи на вимоги суду в ухвалах від 26.04.2007 року, 07.06.2007 року.  Довідка  № 61 від 26.02.2007 року  про відсутність цукру на зберіганні,  не може бути належним доказом відсутності цукру, оскільки вона не спростовує  і не пояснює причини  зазначення у ній інформації, протилежної тій,  що вказана у  листах та довідках відповідача № 442 від 29.12.2005 року, № 45 від 24.02.2006 року,  підписаних  посадовими особами дочірнього підприємства та скріплених печаткою підприємства.  Зміна керівника підприємства не може змінювати в односторонньому порядку умови договорів та завдавати збитки іншим суб’єктам      господарювання.

Суд прийшов до висновку, що позивач  довів і належними доказами  підтвердив наявність  шкоди у вказаній ним сумі  і нанесення її позивачу саме відповідачем.

Позивачем  подано суду докази відсутності у  підприємця будь-якого іншого майна  (довідки № 304 від 19.06.2007 року,  № 1398/16 від 16.06.2007 року, № 277 від 25.06.2007 року).

Отже, заявлена позивачем вимога про стягнення із відповідача   221 250 грн.  шкоди доведена позивачем, обгрунтована, підтверджена належними доказами, не спростована відповідачем, тому позов підлягає задоволенню  у заявленій позивачем сумі  221 250 грн.  шкоди.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу   понесені ним витрати на сплату державного мита в  сумі 2212 грн. 50 коп. та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

Виходячи з викладеного, керуючись  статтями 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  повністю.

Стягнути із дочірнього підприємства „Кам’янський цукровий завод” ТОВ „Руна” (10800, Черкаська область, м. Кам’янка, вул. Перемоги, 2, ідентифікаційний код 32895522) на користь Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (28000 Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Леніна, 88, ідентифікаційний код 09323294)  шкоду в сумі 221 250 грн., 2212  грн. 50 коп. витрат на сплату  державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

Рішення  може бути  оскаржене  до Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Суддя                                                                                       А.Д. Пащенко

Рішення підписане суддею 02.07.2007 року.