ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

01.03.07
Справа №3/229-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників

позивача: Кужин Ю.В. довіреність б/н від 01.11.2006р.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства “Сізакор”, м. Сімферополь

на рішення господарського суду Херсонської області від
06.12.2006 року

у справі  №
3/229-06

за позовом Відкритого акціонерного суспільства
“Сізакор”, м. Сімферополь

95001, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Крилова, 155

до відповідача Фермерського господарства “Весна”, с.
Микільське Херсонської області

75033, Херсонська область, Білозерський район, с.
Микільське

про стягнення суми

та за зустрічним позовом Фермерського господарства
“Весна”, с. Микільське Херсонської області

до Відкритого акціонерного суспільства “Сізакор”, м.
Сімферополь

про стягнення суми

встановив:

Відкрите акціонерне товариство “Сізакор”, м.
Сімферополь,  (далі - ВАТ “Сізакор”)
звернулося в господарський суд Херсонської області з позовною заявою до
Фермерське господарство “Весна”, с. Микільське Херсонської області, (далі - ФГ
“Весна”) про стягнення з останнього (з урахуванням заяви від 29.11.2006р.
а.с.98-100) 52.846,33 грн., в тому числі: 44.460,90 грн. заборгованості за
договором підряду,  6.270,43 грн.  втрат від інфляції і  2.115,81 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтував умовами договору №342 від
24.12.2002р., ст. 209, ч.2 ст.530, ст.625 Цивільного кодексу України (далі по
тексту - ЦК України).

21.08.2006р. господарським судом Херсонської області
порушено провадження по справі № 3/229-06.

В процесі розгляду справи відповідач (ФГ “Весна”)
12.10.2006р. подав зустрічний позов (а.с.60-61) в якому просив стягнути з ВАТ
“Сізакор” 59.801,10 грн., в тому числі: 42.937,30 грн. прямих збитків,
заподіяних загибеллю саджанців, 10.477,90 грн. збитків, понесених у зв'язку з
усуненням недоліків, допущених ВАТ “Сізакор” при монтажі системи краплинного
зрошення і 6.386,80 грн. пені, нарахованої за невиконання умов договору №342
від 24.12.2002р. Свої вимоги обґрунтував також умовами договору №342 від
24.12.2002р., ст.ст. 610-611, 883-884 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 16.10.2006р. зустрічна позовна заява
прийнята господарським судом Херсонської області для спільного розгляду з
первісним позовом.

Рішенням від 06.12.2006р у справі №3/229-06  (суддя Янковська І.Є.) у задоволенні як
первісного, так і зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано наступним.

Між сторонами 24.12.2002р. був укладений договір 342,
відповідно до умов якого ВАТ “Сізакор” зобов'язалося провести роботи по
комплектації та будівництву системи мікро зрошення, а саме: комплектацію і
будівництво підземної трубопровідної мережі розподільно-фільтрувальних вузлів,
вузлів водоподачі, гідрантів поливних та колодязів спорожнювальних. Умовами
договору встановлено, що по закінченні виконання робіт сторони проводять іспит
зрошувальної мережі і складають двосторонній акт здачі-приймання робіт, який є
основою для проведення остаточного розрахунку.
Строк виконання робіт, відповідно до Протоколу узгодження строків від
10.05.2003р. до договору встановлений до 10.06.2003р. Суд, розглянувши наданий
позивачем (ВАТ “Сізакор”) акт здачі-приймання від 15.08.2003р. на підтвердження
факту виконання ним робіт, дійшов висновку, що він не може бути підставою для
здійснення розрахунків до усунення зазначених другою стороною (ФГ “Весна”)
недоліків та проведення випробовування зрошувальної мережі. Суд зазначив, що
даний акт затверджений керівниками обох сторін, має юридичну силу і свідчить
про відмову ФГ “Весна” прийняти від ВАТ “Сізакор” виконані ним роботи у зв'язку
з наявними недоліками. Оскільки ВАТ доказів виправлення недоліків, зазначених в
Додатку №1 до акту від 15.08.2003р. не
надано, суд визнав, що вимоги щодо здійснення ФГ оплати задоволенню не
підлягають, а відтак не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення
інфляційних та річних за прострочку виконання грошового зобов'язання.

Що стосується зустрічного позову, суд зазначив наступне:
ФГ “Весна” повна оплата виконаних ВАТ “Сізакор” робіт не здійснена, тому
підстави відшкодування зазначених ним витрат на усунення недоліків в сумі
10.477,90 грн. відсутні. Також відсутні належні докази причинного зв'язку між
загибеллю саджанців та несвоєчасним виконанням ВАТ “Сізакор” робіт за договором
№342 від 24.12.2002р, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено, що
ці роботи мали місце саме на ділянці з саджанцями і що вони загинули внаслідок
порушення ВАТ “Сізакор” строків виконання робіт. Акт списання саджанців  плодових культур від 20.10.2003р. не може
бути покладений в основу рішення, оскільки складений без участі ВАТ “Сізакор”.
Провинність виконавця повинна бути документально доведена, однак такого
документального підтвердження звернення до ВАТ з приводу усунення недоліків та
загибелі саджанців позивач за зустрічним позовом не надав. Суд також,
посилаючись на ч.6 ст.232 ГК України, відмовив у задоволення вимоги за
зустрічним позовом щодо стягнення пені.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням,
позивач за первісним позовом (ВАТ “Сізакор”) подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від
06.12.2006р. у справі №3/229-06 в частині відмови в задоволенні первісного
позову та задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що висновки
суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зазначає, що
залучений до матеріалів справи акт здачі-приймання виконаних робіт від
15.08.2003р. на загальну суму 139.579,01 грн. підписаний, затверджений і
скріплений печаткою Замовника (ФГ “Весна”). Більш того, вважає, що підписавши
цей акт, Замовник вказав, що загальна сума прийнятих ним робіт становить
139.579,10 грн. та засвідчив це своєю печаткою, тобто відповідач, як Замовник,
прийняв від позивача виконані роботи і до нього перейшло право власності на
все, що виконав позивач, а останній одержав право вимоги в частині оплати
виконаних робіт -      44.460,90 грн.
Вказує, що оскільки умови договору №342 від 24.12.2002р,  не містять строку (терміну в перебігу якого
ФГ “Весна” зобов'язано було здійснити оплату за прийняті роботи після
підписання акту здачі-приймання, 11.04.2005р. ВАТ пред'явив ФГ вимогу про плату
заборгованості, яку ФГ отримало 15.04.2005р., а тому, повинно було сплатити
борг  не пізніше 22.04.2005р.  Вважає, що ВАТ “Сізакор” має усі
підстави  вимагати від відповідача сплати
боргу з урахуванням індексу інфляції і річних.

Відповідач за первісним позовом (ФГ “Весна”) у відзиві
вказує на те, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню. Зазначає, що Акт здачі-приймання робіт від 15.08.2003р.
не містить підпису Замовника про прийняття роботи, так як роботи не були
прийняті у зв'язку із наявністю недоробок, про що було складено перелік
виявлених недоробок та строки їх усунення. Вважає, що вказаний акт не може
вважатися належним доказом прийняття виконаних робіт, зазначених в п. 1-5,
оскільки а розділі акта “Роботу прийняв Замовник” відсутній підпис Замовника,
що свідчить про те, що роботи за договором
від 24.12.2002р. та додатковими угодами до нього, Замовник не прийняв.
Недоробки, виявлені під час перевірки повноти виконання робіт за договором та
їх якості перед підписанням акту були відображені представником ФГ “Весна”  у Переліку виявлених недоробок, встановлені
строки їх усунення. У зв'язку з зазначеним вважає, що термін проведення
розрахунків з Виконавцем не наступив, оскільки останній не виконав в
установлені строки умов договору, не усунув недоліки, не передав роботи ФГ
“Весна” та не провів випробовування зрошувальної мережі. На його думку саме з
вини ВАТ “Сізакор” не виконані умови договору. Просить залишити рішення
господарського суду Херсонської області від 26.12.2006р. у справі №3/229-06 без
змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Сізакор” без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд
призначений на 01.03.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 636 від 28.02.2007р. справу призначено до розгляду у
складі колегії - головуючого судді
Коробка Н.Д. (доповідач), суддів Радченко О.П., Шевченко Т.М.

ФГ “Весна” свого представника у судове засідання не
направило, надіслало телеграму в якій просить розгляд справи відкласти у
зв'язку з хворобою директора. Колегія суддів клопотання не задовольнила, вважає
за можливе розглянути апеляційну скаргу в присутності представника позивача
(заявника апеляційної скарги) в порядку
ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом
підтримав свої доводи і заперечення. За клопотанням представника позивача за
первісним позовом судовий процес вівся без застосування засобів технічного
забезпечення та за його згодою у засіданні суду були оголошені вступна та
резолютивна частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги,
колегія суддів встановила:

Між сторонами за даною справою 24.12.2002 року укладено
Договір  (далі по тексту - Договір,
а.с.36-37) за умовами якого Виконавець (ВАТ “Сізакор”) прийняв на себе
зобов'язання з проведення робіт по комплектації та будівництву системи мікро
зрошення, за проектом  01018947.61.086
згідно цінової пропозиції Виконавця, поданої на тендерні торги. (п.1.1
Договору).

Виконавець зобов'язався до 24.02.2003р. поставити на
базу Замовника матеріали за цінами, асортиментом і в кількості, обумовленій в
Додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору (п.2.1) та виконати роботи,
перелічені у п. 2.3 Договору.  Загальна
вартість Договору - 127.734,50 грн., в тому числі: 118.284,50 грн. - вартість
матеріалів, 5.580,00 грн. - вартість будівельно-монтажних робіт і 3.600,00 грн.
- вартість транспортних витрат.

Відповідно до п. 4.1 Договору по закінченні виконання
робіт сторони проводять іспит зрошувальної мережі і складають двосторонній акт
здачі-приймання робіт, який є основою для проведення остаточного розрахунку.

Сторони домовилися, що після підписання Договору,
Замовник на протязі 15 днів здійснює попередню оплату в розмірі 30% від
вартості комплектуючих (Додаток1) і 30% вартості робіт (п.5.1). Остаточний
розрахунок за поставлені матеріали і виконані роботи здійснюються згідно актів
здачі-приймання робіт після випробовування зрошувальної мережі (п. 5.2).

Пунктом 6.2 Договору
встановлено, що монтаж всієї системи магістральних і розподільних мереж
Виконавець закінчує до 10 квітня 2003р.

Протоколом узгодження строків закінчення робіт з
комплектації і будівництву системи мікрозрошення від 16.05.2003р. (а.с.38)
сторони змінили строки виконання договору, встановивши, що будівельно-монтажні
роботи магістрального трубопроводу МТМ, розподільчих трубопроводів,  розподильчо-фільтрувальних вузлів для поливу
ділянок яблуні і персику слід закінчити до 27.05.2003р. і здати під пуск
води.  Строк закінчення усіх  будівельно-монтажних робіт за договором №342
від 24.12.2002р. - до 10.06.2003р.

11.03.2003р. та 15.08.2003р. сторони уклали Додаткові
угоди до Договору (а.с.112, 130), відповідно до яких загальна сума Договору
збільшилася і склала 139.579,10 грн., в тому числі: 122.622,62 грн. - вартість
матеріалів, 12.156,48 грн. - вартість будівельно-монтажних робіт і 4.800,00
грн. - вартість транспортних витрат.

В якості доказу виконання робіт за договором, ВАТ
“Сізакор” (позивач) послався на Акт прийому-передачі виконаних робіт від
15.08.2003р. (а.с. 11) в якому зазначено, що загальна вартість комплектуючих
матеріалів і виконаних робіт складає 158.946,18 грн., з яких: 127.734,50 грн. -
вартість матеріалів і БМР за Договором, 2.748,59 грн. - за Додатковою угодою
№1до Договору і 28.463,09 грн. - за Додатковою угодою №2 до Договору.  Зазначений Акт в розділі “Роботу здав” з боку
Виконавця підписано ОСОБА_1 і ОСОБА_2, затверджено Генеральним директором
Шкутенко А.П. і скріплено печаткою ВАТ “Сізакор”.  В розділі “Роботу прийняв” з боку Замовника
підписи і печатка відсутні. Однак представником Замовника в Акті зроблено
наступне доповнення: “п.5 Перелік виявлених недоробок усунути, згідно з
Додатком НОМЕР_1 (додається)”. В розділі “Роботу прийняв” представник Замовника
дописав: ”Додаток №2 складає 9.096,01 грн. Загальна сума складає 139.589.1
грн.”.

Як зазначив позивач у позовній заяві, Замовник (ФГ
“Весна”) розрахувався частково, сплативши тільки 95.119,00 грн.

Вважаючи, що Замовник (відповідач) порушив умови
договору щодо сплати вартості отриманих матеріалів і будівельно-монтажних
робіт, Виконавець звернувся з позовною заявою в господарський суд Херсонської
області.

Стягнення з ФГ “Весна” (відповідача) на користь ВАТ
“Сізакор” (позивача) 52.846,33 грн., в тому числі: 44.460,90 грн.
заборгованості за договором підряду,
6.270,43 грн.  втрат від інфляції
і  2.115,81 грн. 3% річних стало
предметом розгляду у суді першої інстанції за первісним позовом.

ФГ “Весна”, вважаючи, що Виконавець порушив умови
договору №324 від 24.12.2002р. в частині строків виконання робіт, усунення
виявлених недоліків, проведення іспитів мережі і здачі в експлуатацію,
звернувся в господарський суд Херсонської області з зустрічним позовом,
предметом  якого стало стягнення з ВАТ
“Сізакор” на користь ФГ “Весна”
59.801,10 грн., в тому числі: 42.937,30 грн. прямих збитків, заподіяних загибеллю
саджанців, 10.477,90 грн. збитків, понесених у зв'язку з усуненням недоліків,
допущених ВАТ “Сізакор” при монтажі системи краплинного зрошення і 6.386,80
грн. пені, нарахованої за невиконання умов договору №342 від 24.12.2002р.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу ВАТ “Сізакор” м.
Сімферополь такою, що не підлягає задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися
господарські відносини, на підставі укладеного письмового договору, який
породив взаємні обов'язки: обов'язком позивача за первісним позовом стало
виконання робіт, зазначених у п.2 Договору по комплектації і будівництву
мікрозрошення, а обов'язком відповідача - приймання системи в експлуатацію і
сплата її вартості.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки відносини щодо проведення розрахунків і
відшкодування збитків продовжують існувати після набрання чинності Цивільним
кодексом України (з 01.01.2004р), до спірних відносин слід застосовувати
положення Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 837 ЦК України за   договором
підряду    одна    сторона
(підрядник) зобов'язується  на
свій  ризик виконати певну роботу
за завданням другої сторони (замовника),
а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 ЦК України передбачено, що якщо договором
підряду  не  передбачена
попередня  оплата виконаної  роботи
або  окремих  її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові  обумовлену  ціну
після  остаточної  здачі роботи за умови,  що роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як зазначалось вище,
Договором сторони встановили, що по закінченні виконання робіт сторони
проводять іспит зрошувальної мережі і складають двосторонній акт
здачі-приймання робіт, який є основою для проведення остаточного розрахунку.

Факт виконання Виконавцем взятих зобов'язань жодним
належним доказом не підтверджено: доказів, які б свідчили про усунення
недоліків, проведення іспитів, здійснення розрахунків  та підписання двостороннього Акту
приймання-передачі робіт позивач за первісним позовом ані суду першої
інстанції, ані апеляційному господарському суду не надав, усно пояснивши
колегії суддів, що такі документи взагалі відсутні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції стосовно того, що Акт приймання-передачі від
15.08.2006р. не може бути підставою для здійснення розрахунків до усунення
зазначених в ньому недоліків та випробування зрошувальної мережі. На підставі
зазначеного колегія суддів вважає  що
рішення господарського суду в частині відмови в задоволенні первісного
позову  є законним, а тому не підлягає
скасуванню.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються
вищенаведеним.

Що стосується вимог, викладених в зустрічному позові, в
задоволенні яких суд першої інстанції відмовив, то колегія суддів також
погоджується з висновками господарського суду, що вони не підлягають
задоволенню, у зв'язку з наступним:

Відповідно до ст.224 Господарського Кодексу України,
учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання, або установлені
вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані
цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою
стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічна норма права міститься у статті 22 ЦК України.

Зазначені статті визначають загальну норму щодо
відшкодування збитків внаслідок наявності складу цивільного правопорушення:
порушення цивільного права; завдання збитків та причинний зв'язок між
порушенням права та збитками. При наявності таких обставин в особи виникає
право на відшкодування завданих збитків.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності
можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює
склад цивільного правопорушення, який є підставою цивільно-правової
відповідальності. Склад цивільного правопорушення, визначений законом для
настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні
елементи: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона. Суб'єктом є
боржник; об'єктом-правовідносини по зобов'язаннях; об'єктивною стороною-наявність
збитків у майновій сфері кредитора, противоправна поведінка у вигляді
невиконання або неналежного виконання боржником свого зобов'язання, причинний
зв'язок між противоправною поведінкою боржника і збитками; суб'єктивну сторону
цивільного правопорушення складає вина, яка представляє собою психічне
відношення особи до своєї противоправної поведінки і її наслідків.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів,
утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності
за невиконання чи неналежне виконання взятих ним на себе зобов'язань, оскільки
його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до ст. 852 ЦК України якщо  підрядник
відступив  від умов договору
підряду,  що погіршило роботу,  або допустив інші недоліки в  роботі,
замовник має  право  за своїм вибором вимагати безоплатного
виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити  їх
за  свій  рахунок
з правом  на  відшкодування своїх витрат на виправлення
недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу,  якщо інше не
встановлено договором.

Отже ,місцевим господарським судом правомірно зроблено
висновок, що оскільки відповідачем оплата виконаних позивачем робіт не
виконана, тому підстави на відшкодування зазначених ним витрат на усунення
недоліків в сумі 10.477,90 грн. відсутні.

Розглянувши надані ФГ “Весна” докази, які підтверджують
наявність збитків та їх розмір, колегія суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції стосовно відсутності доказів причинного зв'язку між загибеллю
саджанців та несвоєчасним виконанням ВАТ “Сізакор” робіт за договором підряду,
оскільки не доведено, що ці роботи мали місце саме на ділянці з саджанцями і що
саджанці загинули внаслідок порушення ВАТ “Сізакор” строків виконання робіт.

Також судом першої інстанції правомірно відмовлено в
стягненні 6.386,80 грн. пені за період з 10.10.2005 р. по 20.10.2005 р. за
зустрічним позовом з огляду на п. 6 ст 232 ГК України.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №11 від
29.12.1976р. “Про судове рішення” (із змінами), рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно
перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності
- на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Вищезазначені обставини досліджені судом першої
інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення
або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не
вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні.

Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної
інстанції, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу
України, слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись
ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький
апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства
“Сізакор”, м. Сімферополь, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від
06.12.2006р. у справі №3/229-06 залишити без змін.

Постанову оформлено згідно зі ст. 84 ГПК України
12.03.2007 р.