ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 р.
№ 16/136пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Михайлюка М.В.,

Рибака В.В.

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Закарпатське облпаливо" на постанову Луганського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року у справі № 16/136пн Господарського суду Луганської області за позовом Закритого акціонерного товариства "Закарпатське облпаливо", м. Ужгород, до: 1)  Державної холдингової компанії "Луганськвугілля", м. Луганськ, 2) Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ,  про спонукання виконати певні дії,

за участю представників сторін:

позивача:–не з'явився;

відповідача-1:–не з'явився;

відповідача-2:–Зоріна О.М. (дов. № 03/5-5 від 25.12.2006р.),

в с т а н о в и в:

У березні 2007 року позивач –ЗАТ "Закарпатське облпаливо" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача-1 –ДХК "Луганськвугілля" та до відповідача-2 –ДП "Луганськвугілля".

Вказував, що рішенням Господарського суду Луганської області від 18 грудня 2001 року у справі № 16/436 за його позовом до ДХК "Луганськвугілля" про стягнення збитків, його вимоги задоволено частково на суму 334 457,20грн., видано наказ.

Зазначав, що рішенням Господарського суду Луганської області від 29 листопада 2006 року у справі № 3/401 (2/373) постановлено стягнути з ДХК "Луганськвугілля" на його користь інфляційні нарахування та 3 % річних на суму несплаченого боргу по наказу суду у справі № 16/436.

Посилаючись на невиконання відповідачем-1 рішень суду, позивач просив зобов'язати відповідачів, на виконання наказів Міністерства палива та енергетики України від 13.02.2003р. № 82 та від 25.03.2003р. № 143, здійснити передачу майна і грошових коштів Відокремленого підрозділу "Луганськвуглепостачання" на бухгалтерський баланс ДП "Луганськвугілля".

Рішенням Господарського суду Луганської області від 23 квітня 2007 року (суддя Шеліхіна Р.М.) в позові відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на ту обставину, що ДП "Луганськвугілля" не є правонаступником ДХК "Луганськвугілля", ДХК "Луганськвугілля" не ліквідовано як юридичну особу, а тому заборгованість має бути стягнуто з ДХК "Луганськвугілля".

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року (колегія суддів у складі: Семендяєвої І.В. –головуючий, Бойченка К.І., Єжової С.С.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого суду та постанова суду апеляційної інстанції відповідають зазначеним вимогам.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Луганської області від 18 грудня 2001 року у справі № 16/436 за позовом ЗАТ "Закарпатське облпаливо" до ДХК "Луганськвугілля" про стягнення збитків, вимоги ЗАТ "Закарпатське облпаливо" задоволено частково на суму 334 457,20грн., видано наказ.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 29 листопада 2006 року у справі № 3/401 (2/373) за позовом ЗАТ "Закарпатське облпаливо"  до ДХК "Луганськвугілля" та до ДП "Луганськвугілля" про стягнення інфляційних та 3 % річних в сумі 133 733,82грн. позовні вимоги задоволено відносно ДХК "Луганськвугілля". У задоволенні позову відносно ДП "Луганськвугілля" відмовлено.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як встановлено судами попередніх інстанцій при розгляді справ № 16/436 та № 16/136пн та вбачається із Статуту відповідача-2, ДП "Луганськвугілля" було утворено шляхом виділу із складу ДХК "Луганськвугілля" дочірніх підприємств, перелік яких наведений у Наказах Міністерства палива та енергетики України за № 82 від 13.02.2003р. "Про реорганізацію ДХК "Луганськвугілля" та ДХК "Луганськвуглепереробка" та за № 143 від 25.03.2003р. "Про внесення змін до Наказу Мінпаливенерго" від 13.02.2003р. № 82 "Про реорганізацію ДХК "Луганськвугілля" та ДХК "Луганськвуглепереробка".

Зважаючи на вище викладене та враховуючи те, що ДП "Луганськвугілля" та ДХК "Луганськвугілля" є самостійними діючими юридичними особами, суди попередніх інстанцій правильно відмовили в позові та зазначили про те, що заборгованість в сумі 334 457,20грн. за Наказом Господарського суду у справі № 16/436 існує за ДХК "Луганськвугілля", а тому з нього і повинна бути стягнута.

Посилання позивача в касаційній скарзі на ту обставину, що Державною виконавчою службою було здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні на ДП "Луганськвугілля" не заслуговують на увагу суду та не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій щодо правового статусу юридичної особи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Закарпатське облпаливо"  залишити без задоволення.

2. Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 05 червня 2007 року у справі № 16/136пн  залишити без змін.

Судді:                                                                               М.В. Михайлюк

В.В. Рибак

Н.Г.Дунаєвська