СУД
РІШЕННЯ

"27" вересня 2007 р.

Справа №  17/440

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Шевчук О.Б.,розглянув у відкритому судовому засіданні справу
№17/440

за позовом: відкритого акціонерного
товариства "Кіровоградавтотранс",              м. Кіровоград, вул. Глинки, 3

до відповідача: приватного
підприємця ОСОБА_1,
м. Кіровоград, АДРЕСА_1

про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки,

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - участі не брав;

від відповідача - участі не брав.

Відкритим акціонерним товариством
"Кіровоградавтотранс" подано позов до приватного підприємця ОСОБА_1
про витребування з незаконного володіння та повернення земельної ділянки площею
20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, АДРЕСА_2 .

Крім того, позивач  просить зобов'язати відповідача привести цю
земельну ділянку у придатний для використання
стан шляхом знесення малої архітектурної форми  за його рахунок.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату та час  розгляду
справи. Однак відзив на позов та будь-які заперечення щодо вимог позивача не
надав; в судовому засіданні участі не брав .

Дослідивши наявні матеріали справи,
господарський суд

В
С Т А Н О В И В :

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач
посилається на те, що ВАТ "Кіровоградавтотранс"  є орендарем земельної ділянки площею 12261,83
кв.м. відповідно до договору оренди № НОМЕР_1, яка надана йому  в оренду для технологічного процесу роботи
автостанції №АДРЕСА_2.

Також позивач зазначає, що у жовтні
2006 року приватний підприємець ОСОБА_1. самовільно розташував на АДРЕСА_2 малу
архітектурну форму без отримання документа, що посвідчує право на земельну
ділянку, без отримання дозволу архітектурно - будівельного контролю на
розміщення малої архітектурної форми на території автостанції. Будь яких
договорів  щодо оренди (суборенди)
земельної ділянки з відповідачем ВАТ "Кіровоградавтотранс" не укладав.

12.06.2007 року позивачем вручено
представнику відповідача вимогу про негайне звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки території автостанції. Відповідач на вказану  вимогу не відреагував.

У зв'язку з чим  позивач звернувся з даним позовом до господарського
суду.

Господарський суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 211 Земельного кодексу
України встановлено, що самовільне зайняття земельних ділянок є одним з
порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну
або кримінальну відповідальність.

Відповідно ст. 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

Визначення поняття "самовільне
зайняття земельної ділянки" дано в ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та охороною земель" - це будь які дії
особи, що свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи
намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі, до
одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної
реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного
кодексу України право власності та право постійного  користування
на земельну  ділянку  виникає
після  одержання  її
власником   або користувачем  документа,
що  посвідчує  право
власності чи право постійного користування  земельною
ділянкою,  та  його
державної реєстрації.

Право  на оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 36
Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного
вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або  в
належним  чином засвідченій копії;
якщо для  вирішення  спору
має значення  лише частина
документа, подається засвідчений витяг з нього; оригінали документів  подаються, коли обставини справи відповідно
до законодавства мають бути
засвідчені  тільки такими
документами,  а  також
в  інших випадках на вимогу
господарського суду.

Однак в порушення вищезазначених
обов'язкових норм чинного законодавства позивачем не надано жодного доказу та
обґрунтованих доводів на підтвердження того, що відповідач без
правовстановлюючих документів самовільно використовує земельну ділянку (яка
належить на праві оренди ВАТ "Кіровоградавтотранс") та того, що останній
розміщує на ній малу архітектурну форму.

За вказаних обставин господарський
суд відмовляє в задоволенні даного позову повністю.

Витрати по сплаті державного мита
та інформаційно-технічних послуг відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної сили після закінчення  десятиденного  строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня його прийняття до Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити сторонам.

Суддя
О.Б.Шевчук