ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/92
22.03.07 р.

За позовом:          ЗАТ СК „Велта”;

До:                    ЗАТ СК „Благо”;

Про:                    стягнення 6 248,02 грн.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Левченко Г.А., представник, довіреність б/н від 20.11.2006 р.;

Від відповідача:            Гладушина Я.В., представник, довіреність №3 від 12.03.2007 р.

Справа, в порядку статті 77 ГПК України, була відкладена слуханням з 01.03.2007 р. до 22.03.2007р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 01.03.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 5 999,34 грн. заборгованості, 248,68 грн. пені, 102,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з мотивів, вказаних у позовній заяві

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача надав клопотання, в якому позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі.

Розглянувши документи і матеріали, додані до первісної та зустрічної позовних заяв, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

ВСТАНОВИВ:

20.10.2004 р. між сторонами укладений договір №14/2004 про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії), предметом якого є загальні умови перестрахування (ретроцесії) ризиків.

05.09.2005 р. між сторонами укладений ковер-нот №ТР 131/2005-2, відповідно до умов якого позивач передав, в відповідач прийняв у перестрахування автомобіль марки „БМВ” (державний номер АХ 2220 АЕ), що належить Череваньовій Ілоні Геннадіївні.

Вищезазначений автомобіль був застрахований Череваньовою Ілоною Геннадіївною у позивача згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту №000954 серії ТР від 02.09.2006 р.

04.01.2006 р. від Череваньової Ілони Геннадіївни до позивача надійшла телеграма про настання страхового випадку з автомобілем марки „БМВ” (державний номер АХ 2220 АЕ).

04.01.2006 р. позивач повідомив відповідача про настання страхової події, про що свідчить лист позивача №21 від 04.01.2006 р.

Розрахунок суми страхового відшкодування, складений позивачем 31.03.2006 р., складає 33 780,08 грн.

Позивачем на користь Череваньової Ілони Геннадіївни сума страхового відшкодування була сплачена у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №661 від 10.04.2006 р.

Розрахунок страхового відшкодування був здійснений з урахуванням звіту Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.Професора М.С. Бокаріуса №1406 від 10.03.2006 р.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про страхування»перестрахування –це страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Відповідно до п. 3.3.1. договору про загальні умови факультативного перестрахування (ретроцесії) №14/2004 від 20.10.2004 р. відповідач зобов’язаний перерахувати позивачеві (або по його заяві –страхувальникові) страхове відшкодування, розмір якого розрахований за умовами даного договору та конкретного договору перестрахування, в строк, передбачений даним договором, якщо інше не передбачено конкретним договором перестрахування.

Відповідно до ковер – ноту №ТР 131/2005-2 від 05.09.2005 р. до страхових ризиків віднесені:

—пошкодження або знищення транспортного засобу або його частин (в тому числі фар, дзеркал, скла) внаслідок ДТП, а також пошкодження скла камінням та іншими предметами, які вилетіли з-під коліс іншого транспортного засобу;

—крадіжка, угон транспортного засобу, знищення транспортного засобі або його частин, деталей, приборів і обладнання внаслідок такого незаконного заволодіння транспортним засобом: днем (з 06.00 год. до 21.00 год.) –з будь-якого місця; вночі (з 21.00 год. до 06.00 год.) –лише з закритого на замок гаражу або з охороняємої стоянки;

—пошкодження або знищення транспортного засобі внаслідок стихійного лиха, падіння дерев та інших предметів, нападу тварин, а також пожежі або самозгорання транспортного засобу;

—пошкодження або знищення транспортного засобу, або інших частин, деталей, приладів та обладнання, а також крадіжка окремих частин, деталей, приладів та обладнання транспортного засобу внаслідок ПДТЛ, крім крадіжки, угону транспортного засобу.

Згідно з умовами ковер-ноту відповідальність перестраховика (відповідача) складає 40 000,00 грн., що у відсотковому відношенні складає 17,76%.

Відповідно до умов п. 3.1.6. договору факультативного перестрахування позивач листом №21 від 04.01.2006 р. сповістив відповідача про настання страхової події.

Пунктом 4.2. договору факультативного перестрахування передбачено, що відповідальність перестраховика по конкретному договору перестрахування починається одночасно з відповідальністю перестрахувальника, якщо в конкретному договорі перестрахування не передбачений інший термін початку відповідальності перестраховика.

Пунктом 17.2. ковер – ноту визначено, що відповідач зобов’язаний виплатити позивачеві або за його дорученням страховикові страхове відшкодування, пропорційне долі своєї відповідальності по страховому випадку, протягом 10 днів після отримання необхідних документів, або рішення судового органу, на підставі якого у перестраховика виникло зобов’язання виплатити страхове відшкодування.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов’язання за договором про загальні умови факультативного перестрахування та ковер –нотом, а саме, не виплачує на користь позивача свою частку страхового відшкодування.

Згідно з розрахунком загальна сума відповідальності відповідача складає 5 999,34 грн.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За прострочку виконання зобов’язань позивачем нарахована пеня у розмірі 248,68 грн., передбачена п. 3.3.5. договору факультативного перестрахування. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Вина відповідача підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи.

Враховуючи ту обставину, що відповідач позовні вимоги визнав, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог, вимоги останнього підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 82-85 ГПК України, господарський суд,—

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Благо»- Страхова компанія (інд. 02192, м. Київ, вул. Хмаченко, 2, ) на користь Акціонерного товариства закритого типу Страхова компанія «Велта»(інд. 61001, м. Київ, пр. Гагаріна, 1, ) 5 999 (п’ять тисяч дев’ятсот дев’яносто дев”ять) грн. 34 коп. заборгованості, 248 (двісті сорок вісім) грн. 68 коп. пені, 102 (сто дві) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко