ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

24.07.07                                                                                           Справа  № 8/103

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого-судді                                                                      М.Г. Слука

Суддів                                                                                          В.В. Онишкевич

П.Д. Скрутовський

при секретарі Тренич А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі ВВД ФССНВ) у Виноградівському районі Закарпатської області за № 651/05-1 від 21.11.06 р.

на постанову господарського суду Закарпатської області від 26.10.06р.

у справі № 8/103

за позовом Управління Пенсійного фонду (далі УПФ) у Виноградівському районі, м. Виноградів

до відповідача: ВВД ФССНВ у Виноградівському районі Закарпатської області, м. Виноградів

про визнання дій ВВД ФССНВ у Виноградівському районі Закарпатської області незаконними та зобов’язати відповідача включити невідшкодовану суму пенсій в Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким сплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та стягнути заборгованість в сумі 8 478,50 грн. по відшкодуванню пенсії, виплаченої по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

за участю представників:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: не з’явився.

Ухвалою від 30.11.06 р. розгляд апеляційної скарги призначено на 10.01.07 р. і витребувано від сторін докази зазначені в ухвалі про підготовку справи до розгляду.

Ухвалами від 10.01.07 р., 27.02.07 р. та 24.04.07 р. відкладався розгляд апеляційної скарги та витребувались від сторін додаткові докази.

Розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду від 27.02.07 р. та 18.07.07 р. змінювався склад колегії суддів.

Представники сторін не з’явилися в судове засідання, про час і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень №№ 232818 та 232819.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, судом встановлено:

Постановою господарського суду Закарпатської області від 26.10.06 р. у справі № 8/103 (суддя Русняк В.С.) позов УПФ України у Виноградівському районі про визнання дій ВВД ФССНВ у Виноградівському районі Закарпатської області незаконними та зобов’язання відповідача включити невідшкодовану суму пенсій в Акт щомісячної звірки витрат особових справ потерпілих, яким сплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за весь період з квітня 2001 року та стягнення заборгованості в сумі 8 478,50 грн. по відшкодуванню пенсії, виплаченої по інвалідності громадянину Данкович С.І. внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, задоволено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що: на підставі даних особових справ інвалідів, занесених до актів звірки, робочі органи ФССНВ визначають загальну суму витрат, що підлягають відшкодуванню в централізованому порядку; призначення та виплата пенсій громадянам інших держав –учасників відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р., всі витрати, які пов’язані із здійсненням пенсійного забезпечення по цій Угоді несе держава, яка надає забезпечення; проведення взаєморозрахунків між Фондами не передбачено.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що: нещасний випадок з Данкович С.І. стався поза межами України, а ФССНВ здійснює відшкодування виплачених сум в межах України; позивач не навів прямих норм, які б регулювали саме порядок або механізм взаємного відшкодування витрат між Фондами з цього приводу; окрім того, звірка витрат по особових справах здійснюється щомісячно, а не за декілька років (одноразово); судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права і прийнята постанова підлягає скасуванню; просить скасувати постанову господарського суду Закарпатської області від 26.10.06 р. у справі № 8/103, а справу на правити на новий розгляд до першої інстанції.

Позивач в запереченні на апеляційну скаргу посилається на те, що: відповідно до Угоди «Про гарантії прав громадян держав–учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення»від 13.03.92 р., всі витрати, які пов’язані із здійсненням пенсійного забезпечення по цій Угоді несе держава, яка надає забезпечення; проведення взаєморозрахунків між Фондами не передбачено; просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову господарського суду Закарпатської області від 26.10.06 р. у справі № 8/103 –без змін.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова господарського суду Закарпатської області від 26.10.06 р. у справі № 8/103 - скасуванню, виходячи з такого:

Пенсійний фонд України створено у 1992 р., згідно Постанови КМУ від 28.01.92 р. До його відання віднесено призначення пенсій та забезпечення їх виплати (Указ Президента України від 01.03.01 р. №121/2001).

23.09.99 р. прийнято Закон України  „Про загальнобов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 1105-ХІУ (далі Закон № 1105-ХІУ), який набрав чинності 01.04.01р., згідно якого Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснює виплату пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі пенсій по інвалідності) та пенсії у зв’язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі пенсій у зв”язку з втратою годувальника) (ст. 21).

Закон № 1105 діє в просторі - в межах України і в часі –з моменту вступу його в законну силу.

Таким чином, з часу набрання чинності Законом № 1105-ХІУ виплату пенсій по інвалідності та пенсій у зв’язку з втратою годувальника повинен здійснювати страховик (ФССНВУ).

При цьому, страховик здійснює виплату таких пенсій застрахованим особам, тобто, фізичним особам, на користь яких здійснюється страхування. Такі особи, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності Законом № 1105 (ст.10).

До набрання законної сили Законом № 1105 позивач відшкодовував виплачену потерпілому пенсію в регресному порядку за рахунок страхувальника, тобто підприємства на якому стався нещасний випадок.

Ст.7 Закону України „Про страхові тарифи на загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” № 2271-ІІІ від 22.02.01 р. передбачено, що ФССНВУ здійснює виплати з того часу, коли підприємства передали в установленому порядку документи, що підтверджують право працівників, (членів їх сімей), що потерпіли на виробництві до 01.04.01 р. на такі страхові виплати та соціальні послуги.

Однак, діючим законодавством не передбачено права Пенсійного фонду України передати ФССНВУ документи для проведення соціальних виплат у формі виплати пенсій по інвалідності і пенсій у зв’язку з втратою годувальника. Виплату таких пенсій на даний час здійснює Пенсійний фонд України, згідно з Законом України „Про пенсійне забезпечення” та Законом України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058 від 09.07.03 р. (надалі ЗУ № 1058).

Крім цього, ЗУ № 1058 не передбачено права позивача виплачувати пенсію по інвалідності пов’язаної з нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням.

Відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України „Про пенсійне забезпечення”, до заяви про призначення пенсії додаються перелік документів, в т.ч. акт про нещасний випадок на виробництві (форма Н-1), акт про розслідування нещасного випадку (аварії) (форма Н-5), акт розслідування професійного захворювання (форма Н-4) і виписка з акту огляду МСЕК.

Для проведення відшкодування будь-яких виплат, відповідач, відповідно до вимог ст. 35 Закону № 1105, в обґрунтування понесених витрат повинен мати акт розслідування і інші документи, як підставу для призначення і проведення виплат.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1105, Закон діє в межах України, а ФССНВУ здійснює страхування застрахованих в Україні осіб з дати набрання чинності Законом № 1105.

Між Російською Федерацією та Україною підписано дві угоди, які стосуються предмету спору: Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р. та Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.94 р., які не ратифіковано Верховною Радою України.

Ці угоди регулюють відносини в галузі пенсійного забезпечення громадян країн СНД щодо місця призначення пенсії, трудового стажу, обчислення та виплати пенсій. Угоди регулюють правовідносини, щодо захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення і щодо взаємних прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, пов’язаним з виконанням ними трудових обов’язків.

Однак, ці угоди не регулюють правовідносини між органом який виплатив фізичній особі пенсію (ПФУ) і органом який зобов’язаний відшкодувати виплачені пенсії фізичним особам (в спірному випадку ФССНВ).

Національним законодавством питання відшкодування Пенсійному фонду України витрат пов’язаних з виплатою пенсій громадянам, які отримали трудове каліцтво чи професійне захворювання на території країн СНД, не передбачено.

Тому, колегія суддів не бере до уваги ні Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.92 р., ні Угоду про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров’я, які пов’язані з виконанням ними трудових обов’язків від 09.09.94 р., оскільки, вони не ратифіковані Верховною Радою України і не регулюють спірного між сторонами питання взагалі.

Вказані вище угоди не регулюють спірного питання щодо відшкодування виплачених пенсій за рахунок відповідача. Вказані вище угоди передбачають лише виплату пенсій державою - Україна.

Спірне питання повинно було б бути врегульовано національним законодавством.

Позивач посилається на ч.2 ст.2 Закону № 1105, яка передбачає, що особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно з законодавством СРСР та законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов’язаних з виконанням ними трудових обов’язків мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку, відповідно до цього закону.

Однак, ч.2 ст.2 Закону України № 1105, як і ст.2  в цілому, стосується виплат пенсій фізичним особам і не регулює порядку відшкодування Пенсійному фонду України витрат здійснених фізичним особам по відшкодуванню пенсій за рахунок ФССНВ.

На думку колегії суддів, вказана норма закону стосується лише фізичних осіб, яким заподіяно шкоду на території України за часів СРСР, оскільки Закон № 1105 відноситься до національного законодавства і регулює питання загальнообов’язкового державного соціального страхування в просторі та часі на території України.

Згідно ст. 38 Закону № 1105, страхові виплати та надання соціальних послуг може бути припинено на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною Радою України (ратифікація).

Потерпілі, які отримали каліцтво поза межами України і переїхали в Україну на постійне місце проживання не є застрахованими в Україні і за них не сплачувались страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України, а тому у Фонду немає підстав відшкодовувати виплачені пенсії УПФ України. Зобов’язань ФССНВ з відшкодування виплачених пенсій ПФУ фізичним особам діючим законодавством непередбачено.

Ні міжнародним договором від 13.03.92 р., ні іншими законодавчими актами України не врегульовано питання покриття вказаних витрат Пенсійному фонду на виплату пенсії по інвалідності, заподіяної внаслідок трудового каліцтва за межами України, за рахунок коштів ФССНВ України

Враховуючи те, що на час завдання шкоди потерпілому, діяло законодавство, яке передбачало право позивача звернутися з регресною вимогою до страхувальника, міжнародні угоди не ратифіковані, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України № 1105 норми цього Закону не застосовуються, якщо міжнародним договором України, згода на обов’язковість якого надана Верховною радою України встановлено інше, обов’язковість відшкодування відповідачем виплачених пенсій позивачем потерпілим, які отримали ушкодження здоров’я за межами України діючим законодавством не передбачено, тому, відсутні підстави для спонукання відповідача прийняти до відшкодування виплачену суму пенсії, про що скласти акт звірки та подати його вищестоящій організації.

На звернення вищестоящого органу відповідача до Головного науково-експертного управління апарату Верховної Ради України з цього питання, останнє листом № 16/3-9 від 10.01.06р. висловило думку про відсутність підстав для відшкодування відповідачем позивачу виплачених пенсій.

Таке відшкодування відповідачем позивачу можливо лише за рахунок коштів Державного бюджету України, оскільки, інший порядок діючим законодавством не передбачено.

Крім цього, позовна вимога документально не обґрунтована.

Оригіналу акту форми Н-1 суду не подано.

Докази виплати пенсій потерпілому суду не надано.

Позивач не може представити суду оригінал акту форми Н-1 як цього вимагає ст. 35 Закону України № 1105, внаслідок чого, відповідач і суд не може дати правову оцінку документам які необхідні для розгляду справи і не може зобов’язати відповідача без документально проводити відшкодування. Позивач не подав суду платіжних документів, з яких можна було б зробити висновок, що позивач виплатив пенсії потерпілій фізичній особі.

Однак, Верховний Суд України в постанові від 20.03.07 р. за позовом УПФ України у Великобагачанському районі Полтавської області до ВВД ФССНВ у Великобагачанському та Решетилівському районах Полтавської області про зобов’язання прийняти до заліку та відшкодування суми зазначив, що позивачем обрано спосіб захисту порушеного права, що не відповідає змісту прав УПФ України, щодо відшкодування понесених ним витрат; що у випадку незгоди на підписання акту, вимоги про стягнення мають вирішуватись в судовому порядку в судах адміністративної юрисдикції, а не шляхом пред’явлення вимог про підписання актів звірки.

На думку членів колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду, такий спір повинен вирішуватися судами на загальних підставах з документальним обґрунтуванням факту настання нещасного випадку на виробництві, розміру нанесених збитків позивачем.

Згідно ст. 71. КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, а тому постанова господарського суду Закарпатської області від 26.10.06 р. у справі № 8/103 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 185 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254, та п.6 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень КАС України, Львівський апеляційний господарський суд:-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задоволити частково.

Постанову господарського суду Закарпатської області від 26.10.06р. у справі № 8/103 скасувати.

Прийняти нову постанову –в позові відмовити.

Матеріали справи повернути до господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі одного місяця.

Головуючий суддя                                                                      Слука М.Г.

Судді                                                                                          Онишкевич В.В.

Скрутовський П.Д.