ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.09.07 р.
Справа № 4/294

Представниками сторін не надані
письмові клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу.
Відповідно до статті 81-1 ГПК України складається протокол судового засідання.

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді  Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання
Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
позовної  заяви:

за позовом -               Товариства з обмеженою
відповідальністю “Східні регіони” м. Київ

до відповідача -          Приватного підприємця ОСОБА_1 м.
Краматорськ

про стягнення  5219,94грн.

за участю представників
сторін:

від позивача - не явився,

від відповідача - ОСОБА_1.

в с т а н о в и в:

Позивач заявив позовні вимоги про
стягнення  з відповідача 5219,94грн., з
яких:

- 3999,65грн. - загальний борг за
поставлену продукцію,

- 120,75грн.- інфляційні
витрати,

- 212,03грн. - річні відсотки від
простроченої суми,

- 644,78грн. - штраф за несплату
вартості поставленої продукції,

- 242,73грн. - пеня за прострочення
оплати поставленої продукції.

В підтвердження позову позивач
посилається на укладений з відповідачем договір дистриб”юції НОМЕР_1 від
26.01.2006року за яким відповідачка одержала сири по двом накладним на умовах
оплати їх вартості в термін 10днів.

Відповідач - суб'єкт підприємницької
діяльності - ОСОБА_1 з позовом погодилася, але надала суду підтвердження оплати
боргу в повному розмірі і просить зменшити розмір штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи та, заслухавши пояснення представника
відповідача, судом встановлено, що між сторонами 26.01.2006року підписаний
договір дистриб”юції НОМЕР_1 в якому передбачені всі істотні умови для
договорів купівлі-продажу, тому він вважається судом укладеним.

За укладеним договором, приватний
підприємець зобов'язалася одержати від позивача продукцію виробника Приватного
підприємства “Фабрика делікатесних сирів” під торгівельною маркою “ФДС” і “Знай
наших”, постачальником якого являється позивач, реалізувати продукцію - сири і
сплатити вартість одержаної продукції в термін 10 календарних днів з моменту
поставки (п.5.7).

Свої зобов'язання позивач виконав, що
підтверджується документами, за якими представник відповідача за довіреностями
серії НОМЕР_2 від 27.02.2007р. і НОМЕР_3 від 06.03.2007р. по видатковим
накладним НОМЕР_4 від 26.02.2007р. одержав в асортименті сири на суму
2483,00грн. і НОМЕР_5 від 05.03.2007р. одержав в асортименті сири на суму
1815,32грн.

Відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в статтях 526,530 Цивільного кодексу України,
боржник повинен сплатити одержаний товар в строки передбачені умовами договору
і суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином у відповідності з діючим законодавством та укладеним між сторонами
договором як вимагає ст. 193
Господарського кодексу України.

2

Відповідно до пункту другого статті
625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

За пунктом 5.7 договору сторонами
передбачений порядок і строк розрахунків, а саме:

- покупець зобов'язаний здійснити
оплату поставленого товару в термін 10 календарних днів з моменту поставки
товару.

Відповідач, в порушення пункту 5.7
договору, 08.05.2007 року тільки частково перерахував 2986,67грн. позивачу, що
підтверджено сторонами, тим самим порушив умови договору.

Відповідно до загальних умов
виконання зобов'язання викладених в статтях 526,530 Цивільного кодексу України,
боржник повинен сплатити одержаний товар в строки передбачені умовами договору
і суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином у відповідності з діючим законодавством та укладеним між сторонами
договором як вимагає ст. 193
Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту другого статті
625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Оскільки, господарський суд вважає
доведеними позивачем факт невиконання умов договору відповідачем в частині
несвоєчасної оплати одержаного товару, як і факт заборгованості в розмірі
3999,65грн. на час звернення позивача з позовом, позивач повинен сплати
доведену суму боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі - 4120,40грн., де
сума інфляції складає 120,75грн.

Але суд враховує, що відповідач
перерахував суму боргу (без урахуванням індексу інфляції) після звернення
позивача з позовом, що підтверджується платіжним дорученням НОМЕР_6 від
20.08.2007р. , тому відповідач повинен сплатити тільки 120,75грн.

Сторонами пунктом 7 договору
передбачена відповідальність за невиконання або неналежне виконання покупця у
разі несплати вартості товару (несвоєчасної сплати), а саме:

-
пунктом 7.1 - за прострочку оплати поставленого товару більше ніж на 10
календарних днів - штраф в розмірі 15% від суми партії поставленого товару;

-
пунктом 7.2 за цей же вид відповідальності - пеню в розмірі 1% від
вартості несплаченого товару, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в момент проси рочки виконання зобов'язань.

-
пунктом 7.5 передбачено, що за прострочку виконання грошового
зобов'язання по вимозі компанії відповідач зобов'язаний виплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 15%
річних за користування коштами до дня погашення заборгованості включно.

Таким чином, сторонами за один й той
же вид провинності - за прострочення оплати товару, передбачена відповідальність
у вигляді штрафу і пені.

Розглядаючи вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача суми пені в розмірі 242,73грн. та штрафу в розмірі
644,78грн. його підстави для стягнення цих сум, суд виходить з наступного:

Штраф і пені є різновидами
неустойки, кожен з яких має свої особливості за підставою виникнення і методом
обчислення залежно від характеру порушень зобов'язань.

Особливості застосування штрафу
полягають у тому, що штраф обчислюється тільки у відсотках і тільки від
загальної суми порушеного зобов'язання. Він являє собою грошову суму, яка
одноразово виплачується порушником зобов'язання. Основною умовою застосування
штрафу є те, що штраф може встановлюватись за будь-яке порушення
зобов'язання.

Пеня ж, у свою чергу, є неустойкою,
якам обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як і штраф, пеня
обчислюється тільки у відсотках і є тривалою неустойкою, тобто грошовою сумою,
яка нараховується за кожен день прострочення.

3

Суд, вирішуючи спір відносно
правомірності стягнення з відповідача пені і штрафу, виходить з факту наявності
договірних відносин між сторонами і досягнення ними згоди щодо
відповідальності, зокрема застосування неустойки за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання.

Штраф  як і пеня нараховуються з дня, наступного за
днем, коли зобов'язання повинно було бути виконано, за період шість місяців у
відповідності з п. 1ст.223 ГК України та підпункту 1 пункту 2 ст.258 ЦК України
у межах одного року.

Вимоги позивача щодо стягнення з
боржника пені в розмірі 242,73грн. законні, так як Законом України “Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання”, передбачено,
що якщо сторонами прямо передбачені в договорах
відповідальність і її розмір за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, боржник зобов'язаний пеню сплатити з урахуванням подвійної
облікової ставки НБУ.

Крім цього, частиною 2 статті 343
ГК України прямо вказується та те, що пеня за прострочення платежу встановлюється
за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Щодо вимог позивача про стягнення
штрафу у розмірі 15% від суми партії поставленого товару знову таки за
прострочку виконання грошового зобов'язання більш за 10 календарних днів, суд
виходить з визначення сторонами загальної вартості поставленого товару,
невиконання грошового зобов'язання відповідачем в встановлені строки, стягнення
з відповідача пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, подвійної
облікової ставки національного банку України та шестимісячного строку, а тому
господарський суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення штрафу за
невиконання договору 644,78грн.

Положеннями статей 627, 628, 629
Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, тобто сторони
вправі  самостійно передбачати
відповідальність сторін.

Такої правової позиції дотримується
Вищий господарський суд України (Постанова №17/422 від 12.09.2006року “Про стягнення
пені та штрафу за порушення строку виконання зобов'язання за договором”).

У відповідності зі статтею 536
Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплатити відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом
або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.5 договору сторонами
встановлений  розмір відсотків за
користування чужими грошовими коштами, а саме: в розмірі 15% від вартості
товару за кожен день прострочення з моменту, коли товар мав бути оплачений до
здійснення повного розрахунку за поставлений товар, тому суд вважає законі
вимоги позивача щодо стягнення з винної сторони, яка прострочила виконання
грошового зобов'язання 644,78грн. як і передбачено договором.

Суд враховує фінансове становище
відповідача, докази оплати ним загального боргу в повному обсязі, вважає
правомірним зменшити за своєю ініціативою у відповідності з пунктом 3 ст.83 ГПК
України розмір неустойки (штрафу, пені, річних відсотків за користування чужими
коштами) на 50%.

Тому вирішуючи позов, суд дійшов
висновку: що, оскільки борг в сумі 3999,65грн. сплачений відповідачем після
звернення позивача з позовом, в цій частині суд припиняє провадження у справі
за відсутністю спору на час його вирішення у відповідності з п.1-1ст.80 ГПК
України; стягує суму інфляції у відповідності з ст.625 ЦК України, яка складає
120,75грн.; що стосується пені, вона стягується в сумі 121,36грн., штраф
стягується в сумі 322,39грн.,  з відповідача
за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та 106,02грн.- річні від
простроченої суми.

Приймаючи до уваги, що з вини
відповідача виник цей спір на нього покладаються судові витрати в розмірі,
оплаченому позивачем та передбаченому законодавством.

4

На підставі ст.ст.526,530,536,546,549,625,627-629
Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та,
керуючись статтями 49,п.1-1ст.80,п.3ст.83,81-1,85 ГПК України, господарський
суд -

В и р і ш и в:

Задовольнити позов Товариства з
обмеженою відповідальністю “Східні регіони” м. Київ

до відповідача - Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Краматорськ

про стягнення  5219,94грн. частково.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_1 м. Краматорськ суму інфляції, яка складає 120,75грн., пеню в розмірі
121,36грн., штраф в сумі 322,39грн.,106,02грн.- річні від простроченої суми,
державне мито - 102,00грн. та 118грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення боргу в сумі 3999,65грн. у зв'язку з оплатою його
відповідачем під час судового провадження за відсутністю спору в цій частині .

Суддя

Рішення
господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного
господарського суду через місцевий господарський суд в термін, передбачений
ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення оголошений
04.09.2007року.

Надруковано
у 3прим.:

1-до
справи,

1-позивачу,

1-відповідачу.