ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"10" вересня 2007 р.
Справа №  2/235

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В., розглянув матеріали справи № 2/235

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Техносінтез", м.Харків

до відповідача: приватного підприємства "Кривбас Цемент Груп", м.Кіровграда

про стягнення 260603,01 грн.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - Сватовський В.І., довіреність № 10/09  від 07.09.07;

від відповідача - Депутатов В.В., довіреність № 09/08-07  від 13.08.07;

Товариством з обмеженою відповідальністю "Техносінтез" подано позов до приватного підприємства "Кривбас Цемент Груп" про стягнення 260603,01 грн., з яких 236456 грн. боргу, 23645,60 грн. штрафу та 501,41 грн. - 3% річних.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 30.08.2007р. за № 243/08-07 заперечив позовні вимоги повністю мотивуючи тим, що на виконання умов договору сторонами була узгоджена комерційна заявка № 72/05-07 від 24.05.2007р. щодо поставки на адресу покупця в термін до 25.06.2007р. блоків пінополістирольних в кількості 26000 одиниць та графік здійснення поставок товару на зазначену кількість. Позивачем здійснена часткова поставка товару в кількості 10748 одиниць на суму 236456 грн. На прохання відповідача про здійснення допоставки товару згідно комерційної заявки, викладене в претензії № 144/07-07 від 16.07.2007р., позивач проігнорував, чим сам порушив умови договору, тому останній був змушений застосувати заходи щодо захисту власних господарських інтересів, тобто припинити виконання своїх зобов'язань до повного виконання своїх зобов'язань позивачем.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Техносінтез" та приватним підприємством "Кривбас Цемент Груп" укладено договір поставки товару № 75/05-07 від 24.05.2007р., додаток № 2 до договору № 75/05-07 від 24.05.2007р. та комерційну заявку № 72/05-07 від 24.05.2007р.

Згідно п.п. 1.1-1.2 договору постачальник (ТОВ "Техносінтез") зобов’язується поставити та передати у власність покупця товар – пінополістирольні блоки, а покупець (ПП "Кривбас Цемент Груп") прийняти й оплатити його.

Відповідно до пункту 2.2 договору загальна кількість товару за ним - згідно заявки покупця та графіку здійснення поставок.

На підставі пункту 5.2 договору загальна сума договору становить 572000 грн.

В пункті 6.2. договору передбачено оплата за товар здійснюється покупцем по факту поставки з моменту отримання товару протягом одного – двох банківських днів, згідно п.п. 2.2, 5.1, 5.2.

Додатком № 2 до договору № 75/05-07 від 24.05.2007р. передбачено загальна кількість поставки товару в розмірі 26000 штук, дату початку поставки товару – 25.05.2007р. та дату завершення поставок – 25.06.2007р.

У відповідності до п. 2.2 договору сторонами 24.05.2007р. підписано комерційну заявку за № 72/05-07 з зазначенням дати поставки товару до 25.06.2007р. в кількості 26000 штук.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору передано відповідачеві згідно накладних № Т-0000025 від 25.05.2007р., № Т-0000026 від 25.05.2007р., № Т-0000027 від 25.05.2007р., № Т-0000028 від 30.05.2007р., № Т-0000029 від 30.05.2007р., № Т-0000030 від 30.05.2007р., № Т-0000031 від 30.05.2007р. та № Т-0000032 від 30.05.2007р. і актів приймання – передачі від 25.05.2007р. та 30.05.2007р. товар на суму 236456 грн.

За твердженнями позивача, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, за отриманий товар в кількості 236456 грн. не розрахувався.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв  ділового обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

На підставі статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник) зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця.

Згідно частини 2 вказаної статті до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно  (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих  документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи умови договору, викладені в п.п. 2.2, 5.2, 6.2 договору, д одатк № 2  до договору № 75/05-07 від 24.05.2007р., комерційну заявку № 72/05-07 від 24.05.2007р., вимогу відповідача № 144/07-07 від 16.07.2007р. про допоставку товару в обумовленій кількості, відсутність повідомлення позивача відповідачеві про обставини, що перешкоджають виконати зобов"язання по договору (п.10.3.) та в зв’язку з цим вимоги до відповідача оплатити одержану частину товару чи повернути його (ст.530 ЦК України), суд приходить до висновку про те, що у відповідача перед позивачем, на момент пред’явлення позову до суду,  не виникло зобов’язання по оплаті 236456 грн.

За вказаних обставин позовні вимоги про стягнення 236456 грн. є  необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення  боржником зобов’язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який построчив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора, зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем зобов’язання перед позивачем по оплаті 236456 грн. відсутні також і підстави для нарахування та стягнення з відповідача 23645,60 грн. штрафу та 501,41 грн. - 3% річних. За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення 23645,60 грн. штрафу та 501,41 грн. - 3% річних є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та витрати по оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача в повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                                                                                                               Л.В.Деревінська