СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.07.07                                                                                 Справа № 16/306ад.

Суддя господарського суду Луганської області Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали за позовом

Прокурора м.Луганська в інтересах держави - Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ, в особі відокремленого підрозділу Інспекції Держенергонагляду у Донбаському регіоні, м.Горлівка Донецької області

до Державного підприємства "Луганськвугілля" в особі Відокремленого підприємства "Шахта ім.19-го з‘їзду КПРС", м.Луганськ

про стягнення штрафу в розмірі 3400 грн.

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від заявника –Захаров А.С., посвідчення від 28.11.06. №98,

від позивача –Грешнов Д.А., дов. від 29.12.06. №312,

від відповідача –Селіхов В.В., дов. від 25.12.06. №03/5-19,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору:  заявлено вимогу про стягнення штрафу в сумі 3400 грн. за невиконання припису позивача від 13.04.06. ЛЦ216№152 на підставі ст.27 Закону України «Про електроенергетику».

Відповідач відзивом на позовну заяву від 29.05.07. №09/712, зданим у судовому засіданні 29.05.07., проти позову заперечує з підстав того, що позивачем порушено строк подання адміністративного позову до суду з урахуванням правил ст.250 ГК України.

Прокурор та позивач підтримали позов та вказали, що норма ст..250 Господарського кодексу України не регулює правовідносини за даним спором.

Відповідач підтримав власні доводи щодо порушення прокурором ст.250 КГ України і звернення з даним позовом до суду після одного року з дня накладення адміністративно-господарської санкції про стягнення штрафу. Вимог по суті позову відповідач не заперечив.

Сторони примирення не досягли.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи,  вислухав представників сторін, оцінивши надані сторонами докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.06. інспектором Державної інспекції з енергетичного нагляду було проведено перевірку виконання припису Інспекції від 23.09.05. ЛЦ 216№400 про усунення порушень законодавства про електроенергетику, що підтверджується актом перевірки від 30.03.06. № ЛЦ 216№152.

У зв’язку з невиконанням відповідачем зазначеного припису, постановою від 13.04.06. № ЛЦ216№152 про накладання штрафу за порушення законодавства про електроенергетику на відповідача накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Зазначена відповідальність передбачена ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», п.10 Положенням про накладення штрафів, який передбачає, що суб’єкт господарської діяльності повинен сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови, а у разі несплати штрафу у зазначений термін, він стягується в судовому порядку.

При цьому слід зазначити, що у відповідності до п. п. 7-11 Положення про порядок накладення на суб'єктів господарської діяльності штрафів за порушення законодавства про електроенергетику рішення про накладення штрафу приймається на підставі акта перевірки суб'єкта господарювання та оформлюється постановою у двох примірниках, один з яких у 3-денний термін надсилається для сплати штрафу суб'єкту порушення; підприємство повинно сплатити штраф протягом 30 днів з дня винесення постанови про його накладення; у разі несплати штрафу  у зазначений термін він стягується в судовому порядку; рішення про накладення на суб'єкта господарської діяльності може бути оскаржене в установленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що постанову  про накладення штрафу за порушення законодавства про електроенергетику відповідачу було надіслано поштою та ним отримано.

Дану постанову відповідач не оскаржив, доказів сплати штрафу суду не надав.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що прокурор, з огляду на положення законодавчих актів, у позовній заяві обґрунтував порушення відповідачем інтересів держави та вимог закону, необхідність їх захисту, правильно зазначив орган, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, у зв’язку з чим позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин вимог ст.250 ГК України безпідставні і не відповідають загальним принципам накладення адміністративно-господарських санкцій в порядку Господарського кодексу України і Закону «Про електроенергетику»та Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даному  випадку.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено, що повний текст постанови буде виготовлений протягом п’ятиденного строку.

На підставі викладеного, Закону України «Про електроенергетику», керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158-163, 165  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Луганськвугілля", м.Луганськ, вул. «Лермонтова», 1 «в»,  на користь державного бюджету України, кбк 23030300, банк одержувача УДК в Луганській області, м. Луганськ штраф у сумі 3400 грн.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 09.07.07.

Суддя                                                                                Р.М.Шеліхіна