СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

місто Севастополь

2 жовтня 2007 року
Справа № 2-19/3680-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Градової О.Г.,

суддів                                                                      Антонової І.В.,

Котлярової О.Л.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

представник позивача, Афанас'єва Тетяна Арсент'єва, довіреність №  360   від 23 липня 2007 року,

представник позивача, Степаненко Олександр Борисович, довіреність №  б/н   від 25 вересня  2007 року,

представник відповідача, Радін Артем Олександрович, довіреність №  78   від 06 вересня 2007 року,

розглянувши розглянувши апеляційну скаргу закритого  акціонерного товариства  "Морстрой" на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від  3 травня 2007 року у справі № 2-19/3680-2007А

за позовом           закритого  акціонерного товариства "Морбуд" (вул. Новоросійська, 25/вул. Демідова, 7,Севастополь,99011)

до           Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим (вул. Кримська, 82-в,Феодосія,98112)

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання недійсними податкових  повідомлень-рішень про застосування штрафу за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 39.009,51грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідач своєчасно не розглянув та не виконав заяви позивача про зарахування переплати з податку на прибуток у погашення боргу з податку на додану вартість, у зв'язку  з чим розірваний договір розстрочення сплати боргу,  рішення про продовження відповідачем строку розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення позивачу не направлено.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафу за затримку сплати податку на додану вартість, але ці рішення у адміністративному порядку були частково скасовані.

Постановою місцевого господарського суду у позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що оскаржені у судовому порядку податкові повідомлення-рішення відізвані.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого господарського суду з тієї підстави, що судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, що привело до прийняття неправильного рішення, та при неповному з'ясуванню обставин, що мають значення для справи, та при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які  суд першої інстанції вважає встановленими.

З заперечень на апеляційну скаргу слідує, що відповідач не згодний з апеляційною скаргою тому, що первинно прийняті податкові повідомлення-рішення вважаються відізваними  через їх часткове скасування у адміністративному порядку, відповідач надавав відповіді на листи позивача про зарахування переплати.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач підтримав доводи заперечень.

На підставі статей 184, 195, 196, 198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд витребував додаткові докази (а.с.97-150 т.1, 1-15 т.2), розглянув справу та встановив наступне.

1. 3 серпня 2006 року керівником Державної податкової інспекції  в місті Феодосії Любимцевою О.В. на підставі акту перевірки №48515-201385982 від 28 липня 2006 року прийнято податкове повідомлення-рішення №1338215-210 про застосування до Феодосійської філії позивача за затримку на 113 днів  сплати узгодженої суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 78.019грн. штрафу у розмірі 50% чи у сумі 39.009,51грн. (а.с. 12 чи 140 т.1).

21 серпня 2006 року позивач подав до відповідача скаргу на вказане  податкове повідомлення-рішення.

8 вересня 2006 року відповідачем прийнято рішення №16831025-0, яким скарга залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення –залишено без змін, копія рішення отримана представником позивача Шафигуллина Л.Н. 8 вересня 2006 року, що підтверджує копія рішення (а.с. 127-128 т.1), а тому доводи позивача про не направлення копії рішення до уваги не приймаються.

9 вересня 2006 року керівником відповідача з метою доведення строку сплати податкового зобов’язання прийнято податкове повідомлення-рішення №1338215-211 про застосування такого ж штрафу (а.с. 13 чи 141 т.1).

2. 25 вересня 2006 року позивач подав до Державної податкової адміністрації в Автономної Республіці Крим скаргу на податкове повідомлення-рішення №1338215-211.

13 жовтня 2006 року рішенням цієї податкової адміністрації №22871025-007 строк розгляду скарги продовжений до 22 листопада 2006 року, яке направлено позивачу поштою 13 жовтня 2006 року, що підтверджують копія рішення та копія конверту (а.с. 131-132 т.1).

21 листопада 2006 року вказаною адміністрацією прийнято рішення №26031025-007, яким скарга залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення –залишено без змін, копія рішення отримана позивачем поштою 23 листопада 2006 року, що підтверджує копія рішення (а.с. 27-30 чи 129-130 т.1, 5-6 т.2).

3. 4 грудня 2006 року позивач подав до Державної податкової адміністрації України скаргу на податкове повідомлення-рішення №1338215-210 №1338215-211.

18 грудня 2006 року рішенням цієї податкової адміністрації №14176625-0215 строк розгляду скарги продовжений до 1 лютого 2007 року, копія рішення направлена позивачу 18 грудня 2006 року, що підтверджують копії рішення та конверт (а.с. 133 т.1).

31 січня 2007 року вказаною адміністрацією прийнято рішення №958625-0215, яким вказані податкові повідомлення-рішення частково скасовані –у частині застосування штрафних санкцій у сумі 12.208,19грн. з тих підстав, що відповідно до пункту 4.7 Порядку розтрочення та відстрочення податкових зобов’язань платника податків штрафні санкції слідувало застосувати починаючи від дня наступного за днем розірвання договору, копія рішення отримана позивачем 6 лютого 2007 року (а.с. 31-34 чи 134-135 т.1, 7-8 т.2 ).

Відповідач на вимогу апеляційної інстанції (а.с. 77-79 т.1) не надав доказів отримання платником податкових повідомлень, складених після розгляду скарг Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим та Державною податковою адміністрацією  України.

З вказаного вище акту невиїзної, документальної перевірки (а.с. 8-11 т.1) вбачається, що позивач затримав сплату узгоджених сум податку на додану вартість по договору розстрочення та по декларації за лютий 2006 року сплатив:

по договору розстрочення, який розірваний від 5 квітня 2006 року

23 червня 2006 року платіжним дорученням №626 сплачено 12.510грн., затримано сплату  у сумі 12.208,19грн. на 95 днів,

11 липня 2006 року платіжним дорученням №516 сплачено 68.665,40грн., затримано на 113 днів сплату  13.751,81грн.,

11 липня 2006 року платіжним дорученням №516 сплачено 68.665,40грн., затримано сплату  51.919грн.,

по декларації за лютий 2006 року №7905 від 20 березня 2006 року

11 липня 2006 року

платіжним дорученням №516 сплачено 68.665,40грн., затримано сплату 140грн.

Заперечення на акт перевірки залишені без розгляду у зв’язку з пропуском строку надання заперечень (а.с. 26 т.1).

По штрафу за затримку сплати по договору розстрочення

Згідно з письмовими доказами, 2 березня 2006 року відповідачем позивачу була розстрочена сплата податкового зобов’язання з податку на додану вартість у сумі 77.879грн., самостійно визначеного платником декларацій від 20 лютого 2006 року за січень 2006 року, однак 5 квітня 2006 року розстрочення скасовано через невиконання позивачем умов договору  (а.с. 97-104, 122-123 т.1).

11 липня 2006 року платіжним дорученням №516 позивач  сплатив 68.665,40грн. –податок на додану вартість за травень 2006 року, які податковим органом зараховані у погашення раніше розстроченого боргу  у сумах 13.751,81грн. та 51.919грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 125 т.1).

Також позивач неодноразово звертався до податкового органу з заявами та отримував відповіді стосовно зарахування переплати з податку на прибуток у погашення боргу з податку на додану вартість :

23 березня 2006 року заява про зарахування переплати на погашення розстроченого боргу у сумі 25.960грн. (а.с. 19 т.1),

4 квітня 2006 року відповідь з відмовою здійсненими зарахування тому, що раніше платник постійно мав  борг з податку на прибуток (а.с. 22 т.1),

27 червня 2006 року заява про зарахування переплати з податку на прибуток на погашення податку на додану вартість у сумі 35.700грн., яке задоволено –28 липня 2006 року відповідачем наданий висновок №86 (а.с. 24 чи 124 т.1).

Відповідно до підпункту 17.1.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N2181-III від 21 грудня 2000 року (з змінами на час сплати боргу) у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у встановлених від кількості днів затримки штраф, а саме при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Однак згідно з пунктом 7.2 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України N276 від 18 липня 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 серпня 2005 року за N843/11123, податковий орган має право повідомити платника податку про необхідність проведення звірки у зв'язку з неможливістю повернення коштів лише у разі, якщо за даними обліку податків до бюджетів, що ведеться в органах державної податкової служби, сума помилково та/або надміру сплаченого податку відсутня або менша за суму, заявлену платником до повернення.

Інших підстав для проведення звірки чи позапланової перевірки розділ 7 вказаної Інструкції не передбачає.

Відповідач не посилається на те, що  за даними обліку податків до бюджетів, що ведеться відповідачем, відсутня сума надмірно сплаченого податку з прибутку або вона менша за суму, заявлену платником до повернення.

Пункт 7 Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) платникам податків, яке затверджено сумісним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства фінансів України і державного казначейства України №587822 від 3 лютого 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2005 року за N 247/10527, встановлює обов’язок податкового органу розглянути заяву платника податку, у разі наявності підстав для повернення податку скласти висновок, який передати до органу державного казначейства протягом п’яти днів з дня отримання заяви платника.

Як вказано вище, у відповідача не було встановлених законодавством підстав для відмови у задоволенні заяви  позивача від 23 березня  2006 року (а.с. 19, 22 т.1), однак висновок не був складений та переданий до казначейства.

При цьому, платником  заява була надана  у термін, на який була надана розстрочка сплати податку на додану вартість (з 2 березня до 22 травня 2006 року, с сплатою 20 березня 26.397,83грн., 20 квітня –26.462,69грн.) та до скасування розстрочення сплати зобов’язання.

Апеляційний господарський суд вважає, що такі обставини свідчать про те, що позивач здійснив залежні від нього дії по своєчасної сплати зобов’язання, а тому не має підстав для залучення його до відповідальності у вигляді штрафу.

Такої ж позиції дотримується судова практика, про що вказано в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 6 грудня 2006 року у справі №2-15863-2005.

Інші заяви платника про здійснення зарахування переплати та відповіді на них судом апеляційної інстанції на підставі частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України як докази не приймаються тому, що вони складені до виникнення податкових зобов’язань, за несвоєчасну сплату яких позивач залучений до відповідальності, чи інших податків та можливості проведення позапланової перевірки (а.с. 14-18, 20, 23 т. 1),

По штрафу за затримку сплати по декларації

З акту перевірки та платіжного доручення вбачається, що позивач самостійно задекларував по декларації за лютий 2006 року №7905 від 20 березня 2006 року податкове зобов’язання, у встановлений строк це зобов’язання не сплатив, 11 липня 2006 року позивач здійснив сплату податку за травень 2006 року у сумі 68.665,40грн., з яких 140грн. податковим органом направлено на погашення боргу за лютий 2006 року (а.с. 8-11, 125 т.1).

Відповідно до пункту 7.7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" N2181-III від 21 грудня 2000 року (з змінами) податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.

Згідно з вказаною нормою закону податковий орган здійснив погашення боргу за лютий 2006 року, однак такі дії є діями податкового органу, а не платника податку по сплати податку за лютий 2006 року.

Штраф згідно з підпунктом 17.1.7 Закону України N2181-III передбачений за дії платника податку, а саме за сплату платником податку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з порушенням строку сплати, а не за дії податкового органу по погашенню податкового боргу будь-яким чином, зарахування сплати наступних платежів на погашення попередньо виниклого податкового боргу.

У зв’язку з чим, апеляційний господарський суд вважає, що у діях позивача не було складу порушення, за яке він залучений до відповідальності.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно відмови судом першої інстанції у позові через те, що податкові повідомлення-рішення (що є предметом спору) є відізваними, апеляційний господарський суд вважає наступне.

Відповідно до пункту "б" підпункту 6.4.1 та пункту 6.5 Закону України N2181-III, а також  підпункту "а" пункту 5.3 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України N253 від 21 червня 2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2001 року за N567/5758, якщо внаслідок адміністративного оскарження контролюючий орган зменшує суму, яка ним нарахована, то раніше направлене податкове повідомлення вважається відкликаним від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення, що містить нову суму податкового зобов'язання.

Як слідує з справи, рішення Державної податкової адміністрації України від 31 січня 2007 року позивач отримав 6 лютого 2007 року (а.с. 31 т.1), з позовом звернувся 16 лютого 2007 року (а.с. 2, 36 т.1), відповідач не надав суду першої інстанції та на вимогу суду апеляційної інстанції докази отримання позивачем податкового повідомлення, складеного після часткового скасування суми податкового зобов’язання по податковим повідомленням, що є предметом спору.

А тому, апеляційний господарський суд вважає, що не має доказів того, що на час звернення позивача з позовом, податкові повідомлення-рішення від 3 серпня та 9 вересня 2006 року є відізваними.

Крім того, позивач вибрав засобів захисту своїх прав –визнання податкових повідомлень недійсними, а не визнання їх відізваними. Такі вимоги судом першої інстанції не вирішені.

Рішенням Державної податкової адміністрації України сума податкового зобов’язання частково скасована через інші підстави (неправильне визначення періоду, за який нарахований штраф), ніж підстави, за якими позивач звернувся з позовом (відсутність порушення –затримки сплати та вині позивача). Такі обставини  значно впливають на права позивача.

На підставі вказаного, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що привело до прийняття неправильного рішення, та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, і при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 195, пунктом 1 статті 198, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтею 206, частиною 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу закритого  акціонерного товариства  "Морстрой" задовольнити.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від  3 травня 2007 року у справі № 2-19/3680-2007А скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції  в місті Феодосії №1338215-210 від 3 серпня 2006 року і  №1338215-211 від 9  вересня 2006 року  про застосування до Феодосійської філії закритого  акціонерного товариства  "Морстрой"  штрафу у сумі 39.009,51грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь закритого  акціонерного товариства  "Морстрой" державне мито у сумі 3,40грн.

Господарському суду Автономної Республіки Крим надати виконавчий документ.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                                  О.Г. Градова

Судді                                                                                І.В. Антонова

О.Л. Котлярова