ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

03.04.07                                                                                           Справа  № 7/234-2006

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії

головуючого-судді                                        Галушко Н. А.

суддів                                                            Процик Т.С.

Юрченко Я.О.

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «Гід», м. Ужгород     № 60 від 04.08.2006 року (далі ПП «Гід», м. Ужгород)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2006 року

у справі № 7/234-2006

за позовом: Державної податкової інспекції у м. Ужгороді, м. Ужгород (далі ДПІ у м. Ужгороді)

до відповідача: ПП «Гід», м. Ужгород

про стягнення податкового боргу

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явився

від відповідача –не з’явився

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст.ст. 49, 51 КАС України роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2006 року у справі № 7/234-2006 задоволено позовні вимоги ДПІ у м. Ужгороді: стягнуто з ПП «Гід», м. Ужгород на користь державного бюджету 47332,90 грн. податкового боргу та допущено негайне виконання постанови.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивоване тим, що заборгованість відповідача до бюджету по сплаті штрафу за порушення норм з обігу готівки та порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 47332,90 грн. згідно з розрахунком суми заборгованості, підтверджена матеріалами справи, зокрема, актом перевірки № 23-2/216 від 23.06.2004 року, податковим повідомленням –рішенням, податковими вимогами та витягом з облікової картки платника податків; постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2005 року у справі № 14/73 відмовлено ПП «Гід»у задоволення позову про визнання недійсними податкових повідомлень –рішень ДПІ у м. Ужгороді про застосування спірної суми штрафних санкцій.

ПП «Гід», м. Ужгород звернулось із апеляційною скаргою № 60 від 04.08.2006 року, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким зупинити провадження у справі до розгляду справи № 14/73 у Вищому адміністративному суді України. Зокрема, скаржник вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушено норми процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представника відповідача, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

ДПІ у м. Ужгороді проведено перевірку ПП «Гід»щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб’єктами підприємницької діяльності, про що складено акт № 23-2/216 від 23.06.204 року. На підставі даного акту перевірки податковою інспекцією винесено податкове повідомлення –рішення № /0 від 19.07.2004 року, яким відповідачу визначено штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм з обігу готівки та застосування РРО в сумі 47332,90 грн..

ПП «Гід»дане податкове повідомлення –рішення у відповідності до   п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»оскаржило до ДПІ у м. Ужгороді, ДПА в Закарпатській області та ДПА України. Однак, рішеннями державних податкових служб скарги ПП «Гід»залишено без задоволення, а податкове повідомлення –рішення без змін.

Крім цього, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2005 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.03.2007 року, скасовано рішення Господарського суду Закарпатської області від 17.05.2005 року та відмовлено ПП «Гід»у задоволенні позову про визнання нечинним податкового повідомлення –рішення № /0 від 19.07.2004 року.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що сума визначена у податковому повідомленні –рішенні є узгодженою та підлягає до стягнення.

У зв’язку з тим, що відповідачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов’язання, державною податковою інспекцією у відповідності до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»направлено першу податкову вимогу № 1/1097 від 14.09.205 року та другу податкову вимогу № 2/1141 від 20.10.2005 року, які відповідачем виконані не були.

Крім цього, податкова заборгованість відповідача в сумі 47332,90 грн. підтверджується витягом з облікової картки платника податку ПП «Гід»(а. с. 22 - 23).

Відповідно до норм Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби в установленому порядку мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки по сплаті податків та інших обов’язкових платежів, а також пені та штрафних санкцій у порядку, передбаченому законом.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заборгованість відповідача до бюджету по сплаті штрафу за порушення норм з обігу готівки та порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 47332,90 грн. згідно з розрахунком суми заборгованості, підтверджена матеріалами справи.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Скаржником не подано судовій колегії доказів, які б стали підставою для скасування судового рішення.

Слід також зазначити, що при винесенні рішення господарським судом першої інстанції застосовано норми Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України «Про  державну податкову службу в Україні»державні податкові інспекції мають право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції помилково застосовано норми Господарського процесуального кодексу України.

Суд першої інстанції, виходячи з принципу верховенства права як основного і визначального принципу здійснення правосуддя відповідно до схваленої Указом Президента України від 10.05.2006 року № 361/2006 Концепції вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні, який полягає в справедливості, ефективності та своєчасності поновлення та забезпечення прав та свобод людини і громадянина, а також і законних інтересів держави в особі її органів при здійсненні правосуддя, допустив негайне виконання судового рішення у справі.

Однак, негайне виконання постанови суду судом першої інстанції допущено в порушення ст. 256 КАС України.

Враховуючи викладене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2006 року слід скасувати в частині застосування норм Господарського процесуального кодексу України та в частині негайного виконання рішення суду, в решті судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 86, 198, 202, 205, 207 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И:

1.          Апеляційну скаргу ПП «Гід»залишити без задоволення.

2.          Скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.07.2006 року у даній справі в частині застосування норм Господарського процесуального кодексу України, застосувавши норми Кодексу адміністративного судочинства України та в частині негайного виконання рішення суду.

3.          Прийняти судове рішення у формі постанови.

4.          В решті судове рішення залишити без змін.

5.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, згідно із ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя                                                                      Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.