ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.10.07р.

№ АП12/8256

Суддя  Жукова Л.В., розглянувши матеріали

за позовом  Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м. Дніпропетровськ

до   відповідача-1 Дніпропетровського обласного головного управління земельних ресурсів,

м. Дніпропетровськ

до відповідача-2 Державного агенства земельних ресурсів України, м. Київ

про визнання відсутності компетенції Головного управління земельних ресурсів у Днівпропетровській обласні очолюваного начальником Шипко О.Ф.; зобов'язання взяти на зберігання печатку та  штампи управління

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати відсутність компетенції суб’єкта владних повноважень Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області очолюваного начальником  Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області Шипко  О.Ф.; зобов’язати комісію з реорганізації Дніпропетровського обласного головного управління земельних ресурсів взяти на зберігання печатку та штампи управління; визнати протиправним і скасувати наказ № 226-к виданий Державним агенством земельних ресурсів України від 31.07.2007р.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 31.07.2007р.  відповідачем-2 наказом № 226-к Шипка Олександра Федоровича було призначено на посаду виконуючого обов’язки начальника Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області, як такого, що пройшов за конкурсом. На даний час Шипка О.Ф. виконує функції начальника Дніпропетровського обласного головного управління земельних ресурсів. Позивач вважає, що призначення на посаду Шипка О.Ф. не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст. 39 Закону України „Про місцеві державні адміністрації” до повноважень голів місцевих державних адміністрацій віднесено погодження у встановленому порядку  призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників  установ, підприємств  і організацій Збройних Сил  та інших військових формувань України. Пунктом 9  Постанови Кабінету Міністрів  України від 24 лютого 2003 року № 200 „Про затвердження типових положень про територіальні органи земельних ресурсів” головне управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Держкомзему за погодженням з головою обласної державної адміністрації. За викладеного, на думку позивача, Шипка О.Ф. був призначений на посаду керівника Головного управління земельних земельних  ресурсів у Дніпропетровській області всупереч чинному законодавству без погодження голови облдержадміністрації. Крім того, позивач вказує в позові на те, що існує одна  державна установа -  Дніпропетровське обласне головне управління земельних ресурсів, а такої організації як Головне управління земельних ресурсів  у Дніпропетровській області взагалі не існує. В додаток до вищенаведеного, позивач зазначає, що Шипка О.Ф. не відповідає кваліфікаційним вимогам до керівного складу територіальних державних органів земельних ресурсів, затверджених 24.05.2006р. та висунутих відповідачем-2 конкурсних вимог до кандидатів на заміщення вакантних посад керівників головних управлінь земельних ресурсів у областях, містах Києві та Севастополі.

Вивчивши надані документи, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява не підсудна цьому адміністративному суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України „Про судоустрій України” місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають  з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та вимоги ст.ст.1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни,  які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом порушених або оспорюваних  прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України,  до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Згідно  ст. 12 ГПК України встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а  також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачем оспорюється наказ Державного агенства земельних ресурсів України № 226-к за яким  гр. Шипка Олександра Федоровича було призначено на посаду виконуючого обов’язки начальника Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області, тобто спір стосується порядку призначення на посаду фізичної особи  якою є громадянин Шипка Олександр Федорович та зачіпає його інтереси.

Таким чином, аналіз вищевикладених положень свідчить про те, що справа  про визнання акту протиправним  підсудна господарському суду у   випадку, коли суб’єктний склад учасників відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, які породжують, змінюють або припиняють оспорюваний акт, носять господарський характер.

Також  позовні вимоги позивача щодо визнання відсутності компетенції суб'єкта владних повноважень - Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області очолюваного начальником Головного управління земельних ресурсів у Дніпропетровській області Шапка О.Ф. та зобов'язання комісію з реорганізації Дніпропетровського обласного головного управління земельних ресурсів взяти на зберігання печатку  і штамп управління не витікають з господарських правовідносин.

Частиною 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За ч.2 статті 2 цього Кодексу встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, відповідно до ч. 5 розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудні їм справи вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні загальні суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.  Згідно ч. 6  розділу УІІ „Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (1798-12), вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладеного, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів підсудність адміністративних справ визначається не лише ст.ст. 18-20 Кодексу адміністративного судочинства України, але й частинами 5, 6 „Прикінцевих та перехідних положень” цього Кодексу.

Оскільки спір за даним позовом не підвідомчий господарським судам України  з урахуванням підсудності, визначеної „Прикінцевими та перехідними положеннями” Кодексу адміністративного судочинства України, то даний спір  підлягає розгляду в місцевих загальних судах.

При цьому,  дійшовши вищенаведеного висновку, суд враховує аналогічну позицію, викладену в постановах Верховного Суду України від 29.10.2002р. № 8615-2/409С (02/216) , від 11.05.2004р. № 25/389, від 06.07.2004р. № 3/104-26/151, в листі Верховного Суду України від 16.05.2005р. № 3.11-2005.

На підставі викладеного, керуючись  ч. 3  п. 6 ст. 108, ст. 165, ч. ч. 4-6 ст. 186, 254, п. 5, п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ч. ч. 4-6 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаток: позовні матеріали на  13 аркушах, в т.ч. квитанція № 515_45 від 16.10.2006р.

про сплату судового збору.

Суддя

Л.В. Жукова