ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5, м.
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"
жовтня 2007 р.
Справа № 21/310-07

вх. № 7489/5-21

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Солодовнікова Д.Ю., дов. б/н від 31.05.07р.;  відповідача - ОСОБА_2.;

розглянувши справу за позовом ТОВ "Європласт" м.
Х-в

до  ФОП ОСОБА_1., м.
Харків

про стягнення 4214,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Європласт"
звернувся до судуз позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(з урахуванням уточнень позовних вимог від 23.07.07р., які прийняті судом)
4110,40 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 104,05 грн., 300,00 грн. збитків
та судових витрат по справі.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що відповідачем за
договором б/н від 01.12.05р. здійснено оплату за переробку продукції у повному
обсязі, що підтверджується квитанцією №3 від 18.08.06р. на суму 10000,00 грн.
(а.с.22).

Відповідно до матеріалів справи, 01.12.05р. між сторонами по
справі було укладено договір (а.с.11-12), відповідно до умов якого замовник
(відповідач) проводить поставку, а виконавець (позивач) приймає на переробку
давальницьку сировину у кількості та на суму, вказану в супроводних документах.
Виконавець здійснює переробку відходів поліетилену висого та низького
тиску  та передає замовнику готову
продукцію - вторинний поліетилен.

Відповідно до п.2.2 договору, кількість продукції, що
поставляється, визначається виходячи з кількості, асортименту та норм витрат
поставленої сировини на 1 т. продукції відповідно до акту здачі - приймання
послуг з переробки поліетилену.

Згідно з п.3.1 договору за переробку та виготовлення продукції з 1
т. сировини, замовник сплачує виконавцю суму, що дорівнює 800 грн. з
урахуванням НДС.

Позивач свої зобов"язання за вказаним договором виконав
належним чином та поставив відповідачу продукцію на загальну суму 4110,40 грн.,
що підтверджується актом виконаних робіт з переробки давальницької сировини від
30.06.06р. (а.с.13).

Відповідно до п.4.1 договору замовник (відповідач) проводить
розрахунки з виконавцем (позивачем) протягом 10 днів з моменту підписання акту
здачі - приймання.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений
строк  (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від
зобов'язання  або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його
у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач 4110,40 грн.
заборгованості не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували
суму заявленого боргу чи підтверджували б сплату заборгованості.

Заперечення відповідача щодо оплати поставленої позивачем
продукції судом не приймаються з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться
справа № 21/311-07, між тими ж сторонами про стягнення 44238,00 грн.
заборгованості за іншим договором від 01.12.05р.

Відповідно до двостороннього підсумкового акту від 01.09.06р.
(а.с.80), сума 10000,00 грн., сплачена квитанцією № 03 від 18.08.06р. (а.с. 22)
зарахована в оплату за обома договорами від 01.12.05р. (справи №№ 21/310-07,
21/311-07).

Проте, в судовому засіданні, позивач заявив про зарахування
10000,00 грн., сплачених відповідачем за квитанцією № 03 від 18.08.06р., в
рахунок погашення заборгованості відповідача за договором від 01.12.05р., який
додано до матеріалів справи № 21/311-07.

Суд приймає вказане твердження позивача як правомірне, оскільки
призначення платежу, у вигляді оплати за переробку поліетиленової продукції,
вказане в квитанції № 03 від 18.08.06р., свідчить про оплату за договором по
справі № 21/311-07, оскільки саме його предметом є переробка поліетиленової
продукції - поліетилену високого, низького тиску та вторинного поліетилену
висого, низького тиску, в той час, як предметом договору, що міститься у
матеріалах даної справи (№ 21/310-07) є переробка відходів поліетилену висого
та низького тиску.

Таким чином, судом встановлено, що надана відповідачем копія
квитанції № 03 від 18.08.06р. на суму 10000,00 грн. підтверджує оплату
заборгованості за іншим договором від 01.12.05р. який міститься в матеріалах
справи № 21/311-07.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким,
що з 11.07.06р. прострочив виконання зобов"язання з оплати поставленого позивачем
вторинного поліетилену, за договором від 01.12.05р.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до ст. 526 ЦК України,
ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і
у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону, приймаючи до уваги викладені обставини,
суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 4110,40 грн.
заборгованості, належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов"язання
є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом
зобов"язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов"язання,
настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача
3% річних в сумі 104,05 грн., визнаються судом правомірними та підлягають
задоволенню.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 300,00 грн.
збитків, за надані юридичні послуги, суд позивачу відмовляє з таких причин.

Віднесення до збитків витрат позивача на юридичні послуги,
суперечить закону, зокрема ст.ст. 611, 623 ЦК України, оскільки такі витрати не
мають обов"язкового характеру, не є судовими витратами в розумінні ст. 44
ГПК України і факт їх наявності та розмір не знаходяться у необхідному
зв"язку з заборгованістю, яка заявлена до стягнення позивачем.

Позивачем надано заяву про повернення зайво сплаченого державного
мита в сумі 118,00 грн.

Сумою державного мита, що підлягало сплаті за даним позовом є
102,00 грн. Судом встановлено, що позивачем, платіжним дорученням № 117 від
17.05.07р., було зайво оплачено 118,00 грн.

За таких обставин, 118,00 грн. зайво сплаченого державного мита,
підлягає поверненню позивачу з держбюджету України, на підставі п.1 ст. 8
Декрету КМУ "Про державне мито".

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на
обидві сторони, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п.1 ст. 8 Декрету КМУ "Про державне мито", ст.
cт. 525, 526, ч.1 ст.530, 610,611, ч.1 ст.612,ст.  623, ст. 625
ЦК України, ст. ст. 193,198 ГК України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідент.НОМЕР_1 св-во НОМЕР_2, відомості про банківські рахунки відсутні) на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Європласт" (вул.
Ромена Ролана, 12, м. Харків, 61058, код за , п/р 0000
в АКІБ "Укрсиббанк" м. Харкова, МФО 351641) 4110,40 грн. заборгованості,
3% річних в сумі 104,05 грн., 95,22 грн. державного мита та 110,16 грн. витрат
на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 300,00 грн.
збитків - в позові відмовити.

Видати позивачу довідку про повернення зайво сплаченого державного
мита в  сумі 118,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 30 жовтня 2007 року.

Суддя
Інте Т.В.