ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2007                                                                                   Справа № 35/427

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Дмитренко А.К.(доповідач)

суддів: Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.

Представники сторін:

від позивача: Колісник Л.П., довіреність №527  від 10.11.05,  юрисконсульт;

від відповідача представник у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Криворізьких міських електричних мереж, м.Кривий Ріг  на рішення господарського суду Дніпропетровської   області від  30.11.06р.  у справі №35/247

за позовом відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м.Дніпропетровськ в особі Криворізьких міських електричних мереж, м.Кривий Ріг

до комунального житлового підприємства №9, м.Кривий Ріг

про  стягнення  344 437,15грн.

Рішенням господарського  суду  Дніпропетровської області  від  30.11.2006  суддя Широбокова Л.П. відмовила відкритому акціонерному товариству “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” у позові про стягнення з комунального житлового підприємства №9 342 360 грн. 87 коп. боргу за спожиту електроенергію, 675 грн. 76 коп. - річних, 1 400 грн. 52 коп. витрат від інфляції.

Не погоджуючись з рішенням суду, Криворізькі міські електричні мережі, просять його скасувати, посилаючись на його необгрунтованість, та вважає його таким, що прийняте з порушенням норм процесуального права.

Комунальне житлове підприємство № 9 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а також клопочеться про розгляд апеляційної скарги без представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.98 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 814 на постачання електричної енергії, строком дії до 23.12.2003 р.

15.07.2002р. сторонами був укладений новий договір на постачання електроенергії №500005 строком дії до 31.12.2002р. Відповідно до п. 11.4. договору він вважається щорічно продовженим, якщо сторони за місяць до його закінчення не повідомлять одне одного про його зміну чи розірвання. Доказів розірвання договору в спірний період суду не надано.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за 1999 рік дорівнює  181 060  грн. 83 коп., за 2001 рік - 54 153 грн. 93 коп., за 2002 рік - 107 146 грн.11 коп.

Пунктом 3.2. договору №814  та п. 3.1. договору №500005 встановлено, що для визначення обсягів фактично спожитої електроенергії споживач зобов’язаний знімати показання розрахункових приладів обліку та подавати їх значення енергопостачальнику за встановленою формою.

Відповідач не надавав такі звіти за спірний період. В свою чергу позивач не підтвердив належними доказами кількість спожитої відповідачем в цей період електроенергії, що підтверджується пояснювальною запискою позивача від 24.07.2006р., згідно якої документально підтверджені звіти за спожиту електроенергію  відсутні. Інших доказів, які б свідчили про кількість спожитої відповідачем електроенергії, позивачем також не надано.

Позивач надав заяву від 30.11.2006р., до якої долучив обґрунтований розрахунок позовних вимог, відповідно до якого відповідач має заборгованість за 1999-2002р.р. в сумі 342 360,87 грн, борг за 2004р. та за 2005р. відсутній.

На стягнення боргу за 1999 р., 2001-2002 р.р. позивачем втрачено право у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

В силу ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Про сплив строку позовної давності наголошував відповідач у клопотанні від  31.10.06.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

За статтею 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Відповідач за електроенергію, поставлену в листопаді 2004р. та в жовтні-листопаді 2005р. на суму 27 273,78 грн., розрахувався повністю до звернення позивача з позовом, що підтверджено платіжними дорученнями №27 від 22.12.2005р., №28 від 23.12.2005р., №29 від 23.12.2005р., №26 від 22.12.2005р. та №3 від 28.12.2005р., актом звірки між  сторонами станом на 20.11.2006р., уточненим розрахунком, наданим позивачем.

На підставі наведеного, в зв’язку з відсутністю заборгованості  господарський суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача в цій частині  безпідставні та в їх задоволенні слід відмовити.

Окрім того,  у зв’язку із сплатою спожитої електроенергії в установлені договором строки не підлягають нарахуванню інфляційні втрати та річні.

При викладених обставинах підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.07 у даній справі залишити без змін, а скаргу без задоволення

Головуючий                                                                     А.К.Дмитренко

Суддя                                                                                 В.І. Крутовських

Суддя                                                                                 А.Є.Прокопенко

з оригіналом згідно

Помічник судді                О.В. Поштаренко