Господарський суд    Чернігівської  області
Р  І  Ш  Е  Н  Н  Я

м.Чернігів,пр.Миру,20                                                                 Тел.7-99-18

27 вересня  2007 року                                                                                № 13/202

Позивач:                     Відкрите акціонерне товариство “Ніжинський жиркомбінат”

16600 м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2

До відповідача  :           Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтрансавтострой”

14017 м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 25а / 14021 Чернігівський р-н с. Павлівка, вул. Кільцева, 5

про   стягнення 181000 грн.  та визнання правочину недійсним

Суддя  І.А.Фетисова

Представники  сторін

Від позивача  : Столяренко О.В. д. 492 від 02.07.07 р.

Від відповідача  : Буряк О.І. д. б/н від 25.04.07 р.

Рішення приймається після оголошеної 25.09.2007 р. перерви відповідно до

ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 181000 грн. заборгованості по договору № 18 купівлі-продажу від 16.06.2005 р. та визнання акту приймання-передачі від 22.09.2005 р. недійсним.

Відповідач відзив на позов не надав.

Позивачем подано заяву про зміну предмету позову в частині стягнення заборгованості в сумі 181000 грн. на стягнення попередньої оплати в сумі 181000 грн. по договору № 18 від 16.06.2005 р.

Рішення приймається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, заслухавши повноважних представників сторін, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті,  господарський суд встановив:

Прийняти подану позивачем заяву про зміну предмету позову, оскільки це не суперечить вимогам ст. 22 ГПК України. Розгляд справи провести з урахуванням поданої заяви.

16.06.2005 р. між сторонами укладено договір № 18 купівлі-продажу.

Відповідно до умов договору продавець (відповідач) продає, а покупець купує насіння ріпаку в кількості 64 тони.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 договору ціна товару становить 1000 грн. в тому числі ПДВ за одну тону. Оплата за товар проводиться формі передплати в розмірі 64000 грн. до 24.06.2006 р.

Відповідно до п. 4.1 договору продавець зобов’язується поставити товар до 15.08.2005 р.

Відповідно до п. 5.1 договору якщо продавець не поставить товар у кількості 64 тони у термін передбачений в п. 4.1 договору, він зобов’язаний сплатити штраф покупцю у розмірі 70,00 грн. за кожну непоставлену тону та повертає суму попередньої оплати до 17.08.2005 р.

18.07.2005 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 18, якою сторони дійшли згоди в п. 1.1 договору товар в кількості 181 тони, п. 3.2 договору в розмірі 64000 грн. до 24.06.2005 р., 117000 грн. до 20.07.2005 р.

Таким чином, відповідно до умов договору та додаткової угоди до нього загальна кількість купівлі-продажу ріпаку становила 181 т на суму 181000 грн.

Позивачем платіжними дорученнями №№ 1094 від 06.05.2005 р., 1269 від 27.05.2005 р., 1474 від 17.06.2005 р., 1741 від 18.07.05 р., банківською випискою від 27.05.2005 р. проведено попередню оплату товару на загальну суму 181000 грн.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну  грошову суму.

Відповідно до ст. 693 ЦК України , якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи те, що сторони по справі є господарюючими суб’єктами, суд приходить до висновку про застосування до них положень Господарського Кодексу України.

Приписами ч.2 ст. 220 ГК України встановлено, що  якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитись від прийняття виконання й вимагати відшкодування збитків. Аналогічний припис законодавства міститься в ст..612 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було виконано обов’язок щодо передачі оплаченого товару в повному об’ємі в строк встановлений договором, а саме до 15.08.2005 року.

Позивачем протягом 2005-2006 років направлялись відповідачу претензії щодо виконання зобов’язань по договору №18.

Таким чином, заявлений позов свідчить про втрату інтересу  в постачанні товару у позивача.

Приписами ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Відповідно до ст.11 ЦК України правочин є юридичним фактом та вираженням вольової дії, спрямованої на досягнення певного результату, тобто є обставиною з настанням  якої  закон пов’язує виникнення, зміну або припинення цивільних правовідносин.

Між сторонами 22.09.2005 р. підписано акт приймання-передачі товару –насіння ріпаку в кількості 181 тони на суму 181000 грн. в тому числі ПДВ по договору № 18.Цей акт, відповідно до вимог ст.202 ЦК України ,  є правочином на виконання правочину №18, оскільки форма й зміст цього правочину має на меті засвідчить дію сторін по угоді №18 щодо виконання зобов’язань та їх припиненні в зв’язку з виконанням.

Однак, відповідно до ст.215 ЦК України, встановлені правила недійсності правочину, відповідно до яких, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог за правилами ч.1-3, ч.5-6 ст.203 ЦК України.

Позивач заперечує факт виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №18 щодо поставки ріпаку в кількості 181 т , в зв’язку з чим й просить визнати недійсним акт приймання-передачі від 22.09.2005 року за договором №18 від 16.06.2005 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ухвалами суду було зобов’язано відповідача надати докази  -  первинні бухгалтерські документи щодо поставки ріпаку по договору №18 ( накладні, довіреності, документи по інструкції П-6,П-7),   однак витребуваних судом доказів продажу та поставки товару по договору №18 або повернення коштів відповідач суду не надав.

Надані відповідачем  договори-розрахункі від 15.09., 14.09, 13.09, 12.09., 10.09, 16.09, 17.09 в кількості 12 примірників не можуть бути прийняти як належні докази виконання умов поставки по договору №18 з огляду на відсутність домовленостей сторін по договору щодо складання саме таких документів, окрім того надані договори-розрахунки не містять будь-яких посилань на договір №18 та датовані вереснем 2005 року, в той час як зобов’язання відповідачем повинно було бути виконано до 17.08.2005 року.

Окрім того, як вбачається з листа відповідача №254 від 24.11.2005 року, останній перед позивачем зобов’язався ( гарантував)  ліквідувати заборгованість в сумі 1717559,60 грн. до 25.12.2005 року, листом №89 від 18.05.2006 року направив гарантійний лист з проханням продовжити строк розрахунку по заборгованості до 01.06.2006 та провести погашення всієї суми  заборгованості до 01.06.2006 року.

Слід зазначити, що між сторонами по справі існували правовідносини щодо продажу ріпаку саме в 2005 року по декільком договорам ( №№ 2,5,38,16,18),  щодо підтверджується винесеними судовими актами що до правовідносин по цим правочинам, при цьому слід зазначити, що рішень по договору №18 про стягнення саме попередньої оплати судами не виносилось.

Наданий суду примірник акту звірки від 05.11.2006 року , який не підписаний відповідачем , містить зазначення  щодо відсутності боргу по договорам №№2 та 5, наявність боргу в сумі 773345,60 грн. по договору № 38, 735000 грн. по договору №16, 181000 грн. по договору №18, 22550 грн. по договору №10, 5664 грн. по договору №14, всього на суму 1717559,60 грн., що відповідає суми зазначеної на гарантійному зобов’язанні №254 від 24.12.2005 року  відповідача по справі .

Ухвалою суду від 13.09.2007 року було зобов’язано відповідача надати письмові пояснення визначення відповідачем суми 1717559,60 грн. по гарантійному зобов’язанню від 24.11.2005, однак відповідач письмових пояснень з цього приводу суду не надав, усно в судовому засіданні повідомив про неможливість надати такі пояснення.

В зв’язку з цим суд приходить до висновку, що відповідачем не здійснена на умовах договору №18 поставка рапсу  та  коштив , які були попередньо сплачені позивачем, не повернуті.

За загальним правилом, встановленим ст.203 ЦК України, право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, в зв’язку з чим правочин від 22.09.2005 року про передачу у власність позивача відповідачем рапсу у кількості 181 т на суму 181000 грн., повинен був бути  направлений на припинення зобов’язань по договору №18. Однак, як встановлено вище, відповідачем не здійснено виконання зобов’язань по договору, в зв’язку з чим право чин  - акт від 22.09.2005 року є недійсним, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України й не мав на меті  створення правових наслідків для сторін  договору №18.

Оскільки відповідач не виконав зобов’язань  по передачі товару, правочин від 22.09.2005 року є недійсним,  у позивача виникли збитки у вигляді попередньої оплати в сумі 181000 грн., що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимог позивача про стягнення 181000 грн. передоплати за непоставлений товар, що відповідає змісту ст. 693 ЦК України.

Відповідно до вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається, зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строк.

Оскільки відповідач, в порушення ст. 525,526,615 Цивільного кодексу України, взяті на себе зобовязання  не виконав,  своєчасно не поставив товар, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується сума попередньої оплати в розмірі 181000 грн. за товар,  позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме до стягнення з відповідача  попередньої оплати в сумі 181000 грн.,  та визнанню акту приймання-передачі від 22.09.2005 р. недійсним.

Керуючись ст.ст.203,215, 525,526,615,655,693 Цивільного кодексу України, ст.220,233 ГК України,  ст.ст.22,33,49,75,77,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтрансавтострой” (юридична адреса Чернігівський р-н с. Павлівка, вул. кільцева, 5 / фактична адреса 14017 м. Чернігів, вул. Старобілоуська, 25а р/р 26006554 АППБ “Аваль” м. Чернігів МФО 353348 код 24835301) на користь Відкритого акціонерного товариства “Ніжинський жиркомбінат” (16600 м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2 р/р 5 в КФ АБ “Експрес-банк” м. Конотоп МФО 337212 код 00373942) попередню оплату в сумі 181000 грн., 1895 грн. державного мита  та  118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. Визнати недійсним акт приймання-передачі від 22.09.2005 р.

Суддя                                                 І.А.Фетисова

Рішення підписано 01.10.2007 року

Суддя                                                   І.А.Фетисова