СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

16
жовтня 2007 р.
Справа  № 7/220-2007

За позовом Регіонального
управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у
Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача Приватного
підприємця ОСОБА_1, смт. Міжгір'я

про примусове стягнення фінансових
санкцій у сумі 1700 грн.,

Суддя  С. Швед

від позивача -Ціник М. О.,
(довіреність від 23.08.2007р. №1290/7/32-221);

від відповідача -ОСОБА_1,
приватний підприємець.

Секретар судового засідання -А. В.
Ряшко

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2007 року Регіональне
управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації України у
Закарпатській області (далі -Управління) звернулася до суду з позовом про
стягнення штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1700 грн. з приватного
підприємця ОСОБА_1 (далі -Підприємець).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим,
що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення підприємцем у
належному йому кафе вимог статті 15 „Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.1995р. №481/95-ВР (далі -Закон
№481/95-ВР) а саме: реалізація алкогольних напоїв без наявності відповідної
ліцензії.

На підставі абзацу п'ятого частини
другої статті 17 Закону №481/95-ВР за скоєне правопорушення до
підприємця застосований штраф на суму 1700 грн.

Рішення про застосування штрафних
санкцій надіслано підприємцю для сплати суми штрафу до держбюджету у місячний
термін.

У зв'язку з несплатою штрафу позивач
просить його стягнути на підставі частини п'ятої статті 17  Закону №481/95-ВР.

Підприємець факт
порушення визнав, однак зазначив, що за 5 днів до закінчення дії попередньої
ліцензії сплатив суму вартості наступної ліцензії, подавши базовому органу
державної податкової служби (ДПІ у Міжгірському районі) відповідну заяву.
Чергова ліцензія йому була видана 12.07.2007р. Просить суд зменшити суму
штрафу, яка є неадекватною скоєному правопорушенню (одноразова реалізація
алкогольних виробів на розлив на суму 4,20 грн.)

Заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали, суд констатує
наступне:

Проведеною 11 липня 2007 року РУ ДСАТ
ДПА України перевіркою (акт від 11.07.2007р. №72/32-115, а.с. 4-5)
встановлено, що у кафеІНФОРМАЦІЯ_1, де здійснювалася торговельна діяльність
підприємця,  встановлено факт реалізації
алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі такими в
порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР.

За вказане
порушення Управлінням на підставі абзацу п'ятого частини другої статті 17
Закону № 481/95-ВР винесено рішення від 23.07.2007р. №070023-008/32 про
застосування до Підприємця штрафних санкцій на суму 1700 грн.

З матеріалів справи судом
встановлено, що Підприємцем 26.06.2007р. було подано відповідну заяву на
отримання наступної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями
та тютюновими виробами і сплачено вартість такої ліцензії у розмірі 500 грн.
Однак, через технічні причини видача ліцензії була здійснена із затримкою
12.07.2007р.

Крім того, необхідно також врахувати
ту обставину, що продаж алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії
було здійснено одноразово і у незначній кількості -150 мл горілки на суму 4,20
грн. (розрахункова квитанція №063837, а.с. 6).

Відповідно до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права, за яким, зокрема, людина, її права та свободи
визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Той факт, що Підприємець не звернувся до суду з позовом про скасування
рішення про застосування штрафних санкцій, не може бути взятий судом до уваги,
оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини суди повинні
з'ясовувати, чи є підстави для звільнення суб'єкта відповідальності від штрафу
навіть за відсутності його відповідної позовної вимоги. Правила щодо звільнення
від сплати відповідного штрафу мають на меті не допустити призначення такого
штрафу внаслідок вибачливого незнання або неточного розуміння змісту
податкового або іншого правила при здійсненні підприємницької діяльності. Суд
при вирішенні таких питань повинен враховувати нюанси та обставини скоєного
правопорушення, відповідність розміру штрафу загальним вимогам Конвенції про
захист прав людини і основоположних свобод стосовно забезпечення пропорційності
заходів, суб'єктивну позицію правопорушника (Рішення Європейського Суду з прав
людини від 23.07.2002 р. у справі „Компанія „Вестберга Таксі Актіеболаг” та ОСОБА_2
проти Швеції”, пункти 42, 61).
Дотримання принципу пропорційності заходів (відповідальності) є  також одним із головних завдань
адміністративного судочинства (п.8 частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України).

Таким чином, з огляду на наведені аргументи суд вважає, що застосування
до Підприємця штрафу у сумі 1700 грн. є неадекватним вчиненому правопорушенню
та конкретним обставинам його скоєння, не відповідає принципу верховенства
права та практиці Європейського Суду з прав людини.

Розбіжність між значимістю
правопорушення та обсягом покарання може негативно вплинути на репутацію
державної влади та привести до зневіри суб'єктів підприємницької діяльності
державним органам.

З урахуванням вищенаведеного суд
вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій до стягнення з
Підприємця  до суми 750,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 8,19,124, 129 Конституції України, 2,7-8, 69-71, 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
задоволити частково.

2. Стягнути з
Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, р/р - відсутній) в доход
державного (місцевого) бюджету суму 750,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

3. У задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

4. Постанова суду
набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена за правилами,
передбаченими статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя                              С.Швед