ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 408/2-2003/15-05/10/20-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кривди Д.С.,

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.

розглянувши касаційну скаргу
ВАТ “Промагробудінвест”

на постанову
від 18.12.06 Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№408/2-2003/15-05/10/20-06

господарського суду
Київської області

за позовом
ВАТ “Промагробудінвест”

до
1. ТОВ “Нафтова компанія”
2. ТОВ “Нафтопрогрес”

треті особи
1. Бориспільська районна державна адміністрація
2. Бориспільський районний відділ земельних ресурсів

про
відновлення порушеного стану земельної ділянки

за участю представників сторін

від позивача:
Гальчевська С.І., дов.

від відповідача 1:
у засідання не прибули

від відповідача 2:
Хасін І.Б., дов.

від третьої особи 1:
у засідання не прибули

від третьої особи 2:
у засідання не прибули

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Промагробудінвест" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою    відповідальністю "Нафтова компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтопрогрес" за участю в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Бориспільської  районної державної адміністрації та Бориспільського районного відділу земельних ресурсів про відновлення порушеного стану земельної ділянки.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням від 11.11.03 господарський суд Київської області позовні вимоги задовольнив. Постановою від 20.04.04 Вищий господарський суд України частково задовольнив касаційну скаргу ТОВ "Нафтова компанія", рішення господарського суду Київської області скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою від 26.08.04 Верховний Суд України відмовив позивачу в порушенні касаційного провадження з перегляду зазначеної постанови.

Ухвалою від 14.12.05 господарський суд Київської області, задовольнивши клопотання позивача, заборонив ТОВ "Нафтова компанія" чи будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти дії, пов'язані з будівництвом та/або вводом в експлуатацію автозаправної станції на земельній ділянці загальною площею 0,72 га, що розташована в адміністративних межах Великоолександрівської сільської Ради Бориспільського району Київської області і належить на праві власності позивачу; а також вчиняти дії, пов'язані з відчуженням автозаправної станції, збудованої на цій земельній ділянці.

Ухвалою від 08.02.06 господарського суду Київської області зупинено провадження у даній справі до вирішення цивільної справи №2-47/2006 Бориспільським міськрайонним судом Київської області та зобов'язано сторони повідомити про результати розгляду зазначеної справи.

Постановою від 17.05.06 Вищий господарський суд України скасував ухвалу від 14.12.05 господарського суду Київської області про забезпечення позову, а справу направив до суду першої інстанції для розгляду клопотання позивача про забезпечення позову відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою від 30.05.06 господарський суд Київської області клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відхилив.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на той факт, що йому на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 256,326 га в межах Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, що знаходиться на 32 км Бориспільського автошляху. ТОВ "Нафтова компанія" на підставі договору оренди, укладеного з Бориспільською районною державною адміністрацією, одержало в користування земельну ділянку загальною площею 1 гектар в адміністративних межах Великоолександрівської сільської ради для будівництва автозаправочної станції. Як стверджує позивач, зазначена земельна ділянка є суміжною з земельною ділянкою, що належить позивачу на праві власності, і відповідач почав будівництво автозаправочної станції зі зміщенням на 0,72 га на суміжну земельну ділянку, чим порушено право позивача як власника суміжної земельної ділянки.

В подальшому ТОВ "Нафтова компанія" продало ТОВ "Нафтопрогрес" незакінчену будівництвом будівлю автозаправочного комплексу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.11.04 ВВМ №860185. Крім того, між ТОВ "Нафтопрогрес" та Бориспільською районною державною адміністрацією укладено договір оренди під розміщення автозаправної станції земельної ділянки загальною площею 1 га в адміністративних межах Великоолександрівської сільської Ради.

З огляду на таке позивач заявив позовні вимоги (з урахуванням уточнення) про зобов'язання ТОВ "Нафтопрогрес" звільнити неправомірно зайняту земельну ділянку площею 0,72 га, яка належить на праві власності позивачу, та привести її у первісний стан.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Рішенням від 05.10.06 господарський суд Київської області (суддя Іваненко Я.Л.) позовні вимоги задоволено повністю, зобов’язавши ТОВ "Нафтопрогрес" звільнити та привести у первісний стан шляхом відновлення неправомірно зайняту земельну ділянку, яка належить на праві власності позивачу, на 0,72 га в напрямку до м. Києва згідно з координатами кадастрового плану технічної документації.

Рішення мотивовано посиланням, виходячи з вимог ч. 4 ст. 35 ГПК України, на рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19.01.05 у справі №2-47/2006, що набрало законної сили, яким рішення Великоолександрівської сільської ради №622-16-ХХІV від 30.05.03 та виданий ВАТ "Промагробудінвест" Державний акт на право власності на земельну ділянку визнано такими, що видані у встановленому законодавством порядку, а за ТОВ "Промагробудінвест" визнано право власності на земельну ділянку, розташовану на території Великоолександрівської сільської ради загальною площею 256,3255 га вартістю 204576,07 грн.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив про те, що відповідно до довідки №1008 від 25.09.06 Державного підприємства Міністерства оборони України 2Центральний Проектний Інститут" при виконанні топографічних робіт в січні 2006р. було зафіксовано межові знаки, що свідчать про зміщення спірної земельної ділянки по лінії Ж-З приблизно на 70-75м в сторону м. Бориспіль –на суміжну ділянку, яку займає позивач.

При цьому місцевий господарський суд зважив на листи №35 від 10.06.03 Бориспільського районного відділу земельних ресурсів, №438 від 17.06.03 Управління містобудування і архітектури Київської обласної державної адміністрації та припис Державної архітектурно-будівельної інспекції України №8 від 15.10.03.

Відтак враховуючи ст.ст. 48, 49 Закону України "Про власність", ст.ст. 152, 212 Земельного кодексу України, за висновком суду, позивач набув гарантії захисту від позбавлення його права володіння та користування належною йому земельною ділянкою за допомогою негаторного позову. Водночас, суд першої інстанції вказує на те, що враховуючи п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 43 ГПК України, матеріали справи містять достатню кількість доказів порушень прав позивача з боку відповідачів.

Постановою від 18.12.06 Київський міжобласний апеляційний господарський суд (колегія суддів у складі: Агрикова О.В. –головуючий, Фаловська І.М., Стахурський М.Ф.) рішення суду першої інстанції  скасував, в частині позовних вимог про відновлення порушеного стану земельної ділянки відмовив, а в частині позовних вимог про відновлення порушеного стану земельної ділянки провадження у справі припинив.

Постанова мотивована тим, що спірна земельна ділянка знаходиться у ТОВ "Нафтопрогрес" на законних підставах, тому немає підстав вважати цю земельну ділянку такою, що перебуває в незаконному володінні ТОВ "Нафтопрогрес" або самовільно зайнята ним. Відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ВАТ "Промагробудінвест" до ТОВ "Нафтопрогрес", оскільки зміщення меж спірної земельної ділянки сталося не з вини відповідача, а відтак даний факт не може бути підставою для позбавлення його земельної ділянки.

Ухвалою від 26.06.07 Вищий господарський суд України порушив касацій не провадження за касаційною скаргою позивача, в якій заявлено вимоги про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Касатор доводить, що факт помилкового зміщення межі земельної ділянки не з вини ТОВ "Нафтопрогрес" не породжує прав останнього на користування спірною часткою земельної ділянки, яка знаходиться  у власності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивач є належним власником земельної ділянки розміром 256,3255 га на території Великоолександрівської сільської ради, яка знаходиться на 32 км Бориспільського автошляху. Ця земельна ділянка надана позивачу на підставі рішення Великоолександрівської сільської ради №622-16-ХХV від 30.05.03, також позивачу видано Державний акт серії КВ №002508 на право приватної власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва.

17.06.03 Управління містобудування та архітектури Київської обласної районної державної адміністрації повідомило головного архітектора Бориспільського району про те, що за дорученням Держархбудінспекції України управлінням містобудування та архітектури розглянуто звернення ВАТ "Промагробудінвест" з приводу порушення нормативно-правових актів при будівництві АЗС, яке здійснювалося СП ТОВ "Торговий дім "Татнафта-Україна" на земельній ділянці площею 1,0009 га, що межує з земельними ділянками згаданого товариства в адміністративних межах Великоолександрівської сільради (32 км автодороги Київ-Харків). Перевіркою встановлено, що спорудження автозаправочної станції СП ТОВ "Торговий дім "Татнафта-Україна" розпочато відповідно до погодженої і затвердженої у встановленому порядку проектної документації та на підставі дозволу на право виконання будівельних робіт від 25.09.01 №15, виданого інспекцією держархбудконтролю Бориспільської РДА, але зі зміщенням на 72 м в бік існуючої АЗС "ТТК –Бориспіль". Така ситуація склалася внаслідок технічної помилки, допущеної працівниками Київського відділення інституту землеустрою УААН, під час виносу земельної ділянки СП ТОВ "Торговий дім "Татнафта-Україна" в натурі.

Суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у ТОВ "Нафтопрогрес" прав землекористування спірною земельною ділянкою, виходила з того, що 01.12.04 між Бориспільською районною державною адміністрацією та ТОВ "Нафтопрогрес" укладено договір оренди земельної ділянки площею 1 га, яка знаходиться в адмінмежах Великоолександрівської сільради для розміщення автозаправної станції.

Відповідно до ст.ст. 20, 21ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для:

а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам;

б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок;

в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною;

г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Як встановлених судами обставин, спірна земельна ділянка використана для будівництва АЗС без доказів визначення категорії землі або зміни категорії землі та погодження меж ділянки з іншими землекористувачами, зокрема з земельною ділянкою, яка належить позивачу і є землею сільськогосподарського призначення.

Обставини надання земельної ділянки в оренду ТОВ "Нафтопрогрес" відповідно вимог ст. 123 ЗК України суди першої і апеляційної інстанції не дослідили.

Всупереч вимогам ст. 11112 ГПК України суди не виконали вказівки, викладені у постанові від 20.04.04 Вищого господарського суду України, та не визначили відомості земельного кадастру щодо земельних ділянок позивача та ТОВ "Нафтопрогрес", їх межі та категорія.

Внаслідок нез'ясування цих обставин судові інстанції дійшли суперечних висновків щодо належного власника (землекористувача) земельної ділянки, зазначеної у договорі оренди від 01.12.04 та у Державному акті серії КВ №002508 на право приватної власності на земельну ділянку, виданому позивачу.

Не можна також визнати відповідним законодавству висновок стосовно того, що помилкові дії не є порушенням закону, прав власності на землю  та є правовою підставою для відмови у відновлені порушеного права і усунення перешкод у  здійснені права власності на землю.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки рішення суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції прийняті при неповному з'ясуванні усіх суттєвих обставин у справі, що є порушенням вимог ст.ст. 43, 47, 43 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про скасування прийнятих у справі рішення і постанови та направлення справи повторно на новий розгляд для встановлення відповідності площі спірної земельної ділянки, її меж відомостям земельного кадастру, а також надання правової оцінки обставинам, з яких виник спір між позивачем і відповідачами та правомірності дій усіх учасників спору при наданні в користуванні спірної земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, 1119-12 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу задовольнити частково.

2.          Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 18.12.06 та рішення господарського суду Київської області від 05.10.06 у справі №408/2-2003/15-05/10/20-06 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий                                                                                Д.Кривда

Судді                                                                                                    Г.Жаботина

А.Уліцький