ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.08.07 р.                                                                               Справа № 19/227

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: без участі представника

Від відповідача: Бодорацька В.Н., за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Приватного підприємства “Фенікс” м.Добропілля Донецької області

до відповідача Державного підприємства “Добропіллявугілля” м. Добропілля Донецької області

про стягнення збитків у сумі 20 000грн. на користь Приватного підприємства “Фенікс” м.Добропілля

Приватне підприємство “Фенікс” м.Добропілля Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства “Добропіллявугілля” м.Добропілля Донецької області про стягнення збитків у сумі                    20 000 грн. на користь Приватного підприємства “Фенікс” м. Добропілля.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на передання ДВАТ шахта “Білозерська”, правонаступником якого є ДП “Добропіллявугілля”, 06.05.99р. простий вексель № 77722 на суму 50 000грн., який ПП “Фенікс” 19.11.99р. пред’явило ДП “Добропіллявугілля” до оплати; досягнення згоди між ПП “Фенікс” та ДВАТ шахта “Білозерська” стосовно порядку погашення зобов’язання за даним векселем, в зв’язку з чим згідно акту прийому-передачі від 19.11.99р. вексель № 77722 був переданий ДП “Добропіллявугілля”; акт звірки станом на 01.11.02р.; претензію ПП “Фенікс” від 11.07.03р. про погашення заборгованості за даним векселем; відповіді на претензію, якою ДП “Добропіллявугілля” визнані вимоги ПП “Фенікс”, та повідомлено про часткове погашення заборгованості в рахунок погашення боргу ПП “Фенікс” з податку на додану вартість у сумі 20 000грн., яка була перерахована на рахунок Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції; відсутність повноважень у ДП “Добропіллявугілля” на перерахування коштів, належних ПП “Фенікс”, в рахунок погашення податкового боргу; спричинення такими діями відповідача збитків ПП “Фенікс” на суму 20 000грн.; відмову відповідача у добровільному відшкодуванні збитків; ст.ст.224, 226, 229 Господарського кодексу України.

Відповідач, ДП “Добропіллявугілля”, проти позову заперечує, посилається на наявність рішення господарського  Донецької області від 08.11.06р., яким було задоволено позов ПП “Фенікс” до ДП “Добропіллявугілля” про стягнення 29 951,02грн. за векселем № 77722 ДП “Добропіллявугілля”. Сума в розмірі 20 000грн., на вимогу податкової була перерахована ДП “Добропіллявугілля” в рахунок податкового боргу ПП “Фенікс” на рахунок Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення суми 20 000,00грн.

Позивач в судові засідання на виклик суду не з”явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому відповідно ст. 75  Господарського процесуального Кодексу України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши  матеріали справи,  заслухавши в засіданні пояснення представника відповідача, Господарським судом

В с т а н о в л е н о.

Згідно акту прийому-передачі від 19.11.1999р. Приватне підприємство „Фенікс” передало ДВАТ „Шахта „Білозірська” ДХК „Добропіллявугілля” в рахунок погашення його заборгованості  вексель  № 77722, емітований ДВАТ “Шахта “Білозерська” ДХК “Добропіллявугілля” 06.05.1999 р. на суму 50 000,00 грн.  заводу „Буддеталь”. На підставі бланкових індосаментів позивач став законним векселедержателем. Вексель був переданий на суму більше боргу відповідача. На різницю відповідач 31.05.2000 р. за несплачені податки бюджету перерахував платіжним дорученням № 608 на суму 20000,00 грн.

Зазначене встановлене  Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007 р. у справі № 1/277, та на підставі ст.35 Господарського процесуального Кодексу України, не потребує додаткового доказування.

Відповіддю на претензію від 08.08.03р. № 01-948 шахта “Білозірська” повідомила про те, що заборгованість шахти за векселем № 77722 перед ПП “Фенікс” складає 30 000грн., оскільки за вимогою Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції сума 20 000грн. була перерахована платіжним дорученням № 608 від 31.05.2000р. в рахунок податкового боргу ПП “Фенікс”. Крім того, шахта “Білозірська” наказом Міністерства палива та енергетики України № 92 від 2102.03р. реорганізована в Державне підприємство “Добропіллявугілля”, в зв’язку з чим шахта не має право самостійно вирішувати питання щодо погашення заборгованості.

Листом від 15.08.03р. № 4/792 ДП “Добропіллявугілля” також підтвердило заборгованість перед ПП “Фенікс” у сумі 30 000грн. та зобов’язалось погасити вексельну заборгованість по мірі надходження коштів від реалізації вугільної продукції.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 08.11.2006 р. у справі                       № 1/277, залишеним без змін позовні вимоги ПП “Фенікс” були задоволені в повному обсязі, з ДП “Добропіллявугілля” стягнуто  заборгованість в сумі 29 951,02 грн.   Сума 20 000,00 грн. , що заявлена у цьому спорі в якості збитків, в межах  справи 1/277 позивачем не заявлялася.

Господарський суд вважає вимоги позивача про стягнення збитків в сумі                         20 000,00 грн. необґрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання доказується кредитором.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Застосування відповідальності у вигляді відшкодування, заподіяних невиконанням або неналежним виконанням зобов’язань, збитків, що встановлена вказаною нормою, можливе лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: противоправна поведінка; наявність збитків; причинний зв’язок між противоправною поведінкою та спричиненням збитків; вина.

В підтвердження заявлених вимог позивач посилається лише на те, що він є векселедержателем векселя № 77722, акт прийому-передачі від 19.11.99р., відповіді на претензії від 08.08.03р. № 01-948 та від 15.08.03р. № 4/792, що свідчить про наявність заборгованості ДП “Добропіллявугілля” перед ПП “Фенікс” за векселем                     № 77722. Однак усі ці документи не підтверджують спричинення збитків позивачу в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України.

До того ж рішенням господарського  Донецької області від 08.11.06р. по справі            № 1/277, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.07р., було задоволено позов ПП “Фенікс” до ДП “Добропіллявугілля” про стягнення 29 951,02грн. за векселем № 77722 ДП “Добропіллявугілля”, тобто сума була заявлена позивачем до стягнення без урахування заборгованості 20 000грн., які були перераховані ДП “Добропіллявугілля” в рахунок податкового боргу ПП “Фенікс” на рахунок Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції. Судовими рішеннями встановлено, що вексель був переданий на суму більше боргу відповідача. На різницю відповідач 31.05.2000 р. за несплачені податки бюджету перерахував платіжним дорученням № 608 на суму 20000,00 грн.

Згідно ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи вбачається, що 20 000,00 грн. перераховано Добропільській ОДПІ  в рахунок погашення податкового боргу ПП “Фенікс” на  вимогу податкової.

Позивачем не представлено документових доказів, оскарження  дій  відповідача по сплаті податкового боргу позивача в 2000 році. На наведено також і доказів, що на той час у позивача не було податкового боргу, та що 20 000,00 грн. перераховані відповідачем безпідставно.

Позивач не був позбавлений права  своєчасно в судовому порядку звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача 20 000,00 грн. заборгованості за векселем, якщо він вважав, що дана сума була перерахована на рахунок Добропільської об’єднаної державної податкової інспекції безпідставно.

Тому суд вважає, що позивач не довів суду, що Державне підприємство “Добропіллявугілля” спричинило позивачу збитки на суму  20 000грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не навів наявності складу правопорушення: противоправної поведінки відповідача; наявності збитків у позивача; причинного зв’язку між противоправною поведінкою відповідача та спричиненням збитків позивачу; вини відповідача.

Докази наявності чотирьох складових, доведення наявності яких є необхідним для стягнення збитків,  в матеріалах справи  відсутні та позивачем не надавалися.

Відповідно ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу у позові слід відмовити у зв’язку з   недоведеністю заявлених вимог.

Судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального Кодексу України слід віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 42, 43, 22, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Приватному підприємству “Фенікс” м. Добропілля Донецької області в задоволенні позову до Державного підприємства “Добропіллявугілля” м. Добропілля Донецької області про стягнення збитків у сумі 20 000грн. на користь Приватного підприємства “Фенікс” м. Добропілля.

Текст рішення оголошений в судовому засіданні 02.08.07р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

М.В.В.

Надруковано 3 екземпляри:

1 – позивачу;

1 – відповідачу;

1 – у справу.