ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.11.07р.

Справа № 12/38-07

За позовом  Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку ( закрите акціонерне товариство) в особі філії "Відділення Промінвестбанку в

м. Дніпропетровськ", м. Дніпропетровськ

до  В-1 Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Шполянський елеватор", м. Шпола Черкаської області

до В-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос", м. Дніпропетровськ

про спонукання відновити в натурі заставлений соняшник, видачу подвійногоскладського свідоцтва  на зерно та стягнення штрафу  у розмірі 10 000 грн.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі Коршуновій О.С.

Представники сторін :

Від позивача не з'явився

Від відповідача – 1 не з'явився

Від відповідача-2 не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить  зобов’язати відповідача-1 та відповідача-2 солідарно відновити в натурі на користь позивача заставлений соняшник в кількості 18600,0 тн. та видати подвійне складське свідоцтво на зерно; стягнути з відповідача-1 на користь позивача штраф у розмірі 10 000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений договір № 57 про приймання, збереження, сушку, очистку та відпуск сільськогосподарської продукції від 29.06.2005р. та складання відповідачем-1 складської квитанції на зерно № 920 від 14.07.2005р. 15.08.2005р. між позивачем та відповідачем-2 був укладений  кредитний договір про відкриття кредитної лінії, який було забезпечено договором  застави  № 3905 від 15.08.2005р. згідно умов якого відповідач-2  передав у заставу позивачеві 18600,0 тн соняшника. Крім того, з метою недопущення відпуску відповідачами без згоди  позивача заставленого соняшнику  до договору зберігання  було укладено договір про внесення змін № 1 від 15.08.2005р. згідно умов якого стороною договору зберігання став і позивач. Згідно  п. 5.6 та п. 5.7  цих змін до договору зберігання відповідач-1 зобов’язався не здійснювати відвантаження соняшника до одержання повідомлення позивача про повне виконання відповідачем-2 своїх зобов’язань забезпечених договором застави. Позивач в позові посилається на те, що відповідач-2 не виконав своїх зобов’язань за кредитним договором від 15.08.2005р., а  позивач не зміг скористатися наданим йому законами правом задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого соняшника у відповідності зі ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України „Про заставу”, оскільки цей соняшник виявився відсутнім у відповідача-1 у зв’язку з його відвантаженням без письмового дозволу позивача, що є порушенням ст.ст. 526, 527, 530, 572 ЦК України, ст. 1 Закону України „Про заставу”.  Також в позові позивач просить стягнути з відповідача-1 штраф у розмірі 10 000 грн. на підставі  п. 5.6 та п. 5.7 змін до договору зберігання від 15.08.2005р., оскільки останній порушив умови договору щодо відвантаження соняшнику без згоди позивача.

В судове засідання позивач не з’явився, причину неявки суду не повідомив, з клопотанням не звернувся, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідач-1 в судове засідання також не з’явився, направив на адресу суду клопотання в якому просить зобов’язати позивача направити на адресу відповідача-1 копії додатків до позовної заяви та відкласти розгляд справи.

Дане клопотання відповідача-1 не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявний відзив на позов та доповнення до відзиву відповідача-1, що свідчить про те, що  останньому  відомо про зміст позовних вимог та документи додані до позову, крім того, в матеріалах справи наявні поштові повідомлення від 26.01.2007р. про направлення позову та доданих  до нього документів відповідачам, а тому суд  не вбачає підстав для повторного направлення копій  доданих до позову документів відповідачеві-1 та вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача-1  з  урахуванням наданого  ним відзиву та копій документів доданих до відзиву.

У відзиві, що наявний у справі,  відповідач-1 проти позовних вимог позивача заперечує посилаючись на те, що  договір № 57 від 29.05.2005р. та зміни до цього договору від 15.08.2005р. відповідачем-1 та відповідачем-2 не укладалися, складська квитанція № 920 від 14.07.2005р. № АК 024781 не видавалась про що свідчать витяги з журналу реєстрації складських квитанцій за 2005р. У доповненнях до відзиву від 12.03.2007р. відповідач-1 вказує на те, що не визнає позов ще й з тих підстав, що укладаючи договір застави позивач не впевнився у фактичній наявності предмету застави, у відповідності до ст. 38 Закону України „Про зерно та ринок зерна в Україні” предмет застави в обов’язковому порядку страхується від ризиків загибелі та порушений порядок оформлення заставленого насіння соняшника, оскільки воно повинно бути оформлено не складською квитанцією, а подвійним складським свідоцтвом.

Відповідач-2 в судове засідання не з’явився, витребуваних  документів не надав, з клопотанням не звернувся, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, та, як юридична особа,  мав можливість уповноважити свого представника для участі в судовому засіданні.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача-2 за наявними у справі доказами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи строки розгляду справи, встановлені ст. 69 ГПК України, те, що розгляд справи уже було продовжено за заявою судді  ухвалою голови суду, відсутність узгодженого клопотання сторін про продовження строку розгляду цього спору, суд находить підстави достатніми для розгляду даної справи за відсутністю позивача та відповідачів-1, 2 з урахуванням раніше наданих пояснень та документів представниками сторін.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд –

ВСТАНОВИВ :

29.06.2005р. між Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії „Хліб України” „Шполянський елеватор” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агрос” було укладено договір № 57 про приймання, збереження, сушку, очистку та відпуск сільськогосподарської продукції.

14.07.2005р.  Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії „Хліб України” „Шполянський елеватор”(відповідачем-1)  було видано складську квитанцію № 920  на бланку АК № 024781 згідно якої відповідач-1 підтвердив прийняття від відповідача-2 на зберігання за договором № 57 від 29.06.2005р. соняшника 2004 року збираня врожаю фізичною та заліковою вагою 18600000 кг, ГОСТ 22931-89, вологістю 8,0,  сміттєва домішка 1,8.

15.08.2005р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) в особі філії „Красногвардійське відділення Промінвестбанку” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агрос” (відповідачем-2) був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 30/0932/02-01  та  в забезпечення  виконання зобов’язань за кредитним договором між останніми було укладено договір застави № 3905 від 15.08.2005р. згідно умов якого у заставу позивачеві відповідач-2 передав 18600,0 тн соняшника. Крім того, з метою недопущення відпуску відповідачами без згоди позивача заставленого соняшнику 15.08.2005р.  було укладено договір про внесення змін № 1 договору зберігання № 57 від 29.06.2005р.   за умовами якого стороною у договорі зберігання № 57 став і позивач.

Під час судового розгляду справи в судовому засіданні із пояснень відповідача-1 встановлено, що договір № 57 про приймання, збереження, сушку, очистку та відпуск сільськогосподарської продукції від 29.06.2005р. відповідачем-1 та  відповідачем-2 не укладався, складська квитанція № 920 від 14.07.2005р.  на бланку  АК № 024781 не видавалась, що підтверджено копіями з „журналів реєстрації договорів на 2005 рік „ та копії „журналу реєстрації складських квитанцій 2005 рік”.

Враховуючи наведені факти, матеріали  цієї справи згідно ухвали господарського суду від 24.04.2007р.   двічі направлялись на перевірку  до прокуратури Черкаської області.

Постановами  помічника прокурора Шполянського району Павленко В.В.від 08.06.2007р. та  слідчого прокуратури Шполянського району від 12.09.2007р. в порушенні кримінальної справи за фактами службового підроблення за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України відмовлено.

Як вбачається зі змісту даних постанов у ході проведення перевірок прокуратурою встановлено до додаткова угода № 1 від 15.08.2005р. про внесення змін до договору № 57 від 29.06.2005р. та складська квитанція за № 920 від 14.07.2005р. на бланку АК № 024781 з боку юридичної особи ДП ДАК „Хліб України „Шполянський елеватор” уповноваженими службовими особами підприємства не підписувались і не складались.  Зокрема, бланк складського свідоцтва серії АК № 024781 у документообігу ДП ДАК „Хліб України” „Шполянський елеватор” не перебував. Перевіркою також встановлено, що на вказаному підприємстві всі договори або інші документи, що супроводжуть рух товарно-матеріальних цінностей, які перебувають на зберіганні у ДП ДАК „Хліб України” „Шполянський елеватор” підлягають обов’язковій реєстрації. Факт реєстрації такого роду документів є обов’язковою умовою при їх складанні. В ході додаткової перервіки встановлено, що на ДП ДАК „Хліб України „Шполянський елеватор” відсутні відомості про реєстрацію додаткової угоди № 1 від 15.08.2005р. про внесення змін до договору зберігання № 57 від 29.06.2005р. та складської квитанції № 920 від 14.07.2005р. на  бланку  АК № 024781. Також, встановлено, що договір зберігання № 57 від 29.06.2005р. та додаткова угода № 1 від 15.08.2005р. про внесення змін до договору зберігання № 57 від 29.06.2005р. ДП ДАК „Хліб України” „Шполянський елеватор” не укладались та службовими особами підприємства не підписувались. Складська квитанція за № 920 від 14.07.2005р. на бланку АК № 024781 службовими особами  ДП ДАК „Хліб України” „Шполянський елеватор” не видавалась.

Вивчивши наведені вище документи та аналізуючи їх з наданими  поясненнями представників сторін в судових засіданнях 01.03.2007р., 13.03.2007р., 13.04.2007р., 24.04.2007р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33, 34  ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. (ст. 43 ГПК України).

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та те, що позовні вимоги позивача грунтуються саме на порушенні зобов’язань відповідачами-1,2  за договорами зберігання № 57 від 29.06.2005р., договором про внесення до нього змін № 1 від 15.08.2005р., суд вважає недоведеними факти складання  сторонами договору зберігання № 57 від 29.06.2005р., договору  про внесення   змін № 1  до договору зберігання № 57 від 29.06.2005р. та видачу відповідачем-1 складської квитанції № 920 від 14.07.2005р. на бланку АК № 024781,  що підтверджується  копіями з „журналів реєстрації договорів на 2005 рік „ та копії „журналу реєстрації складських квитанцій 2005 рік” і постановами  прокуратури Шполянського району Черкаської області від 08.10.2007р. та від 12.09.2007р., а тому  зазначені вище документи не можуть бути прийняті  судом як належні докази та служити підставами для постановлення судового рішення.

Факти того, що відповідачем-1 перелічені вище документи не складались та не видавались не спростовані позивачем у ході судового розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85    Господарського  процесуального  кодексу України, господарський  суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

Л.В. Жукова

Рішення підписано 14.11.2007р. відповідно до ст. ст.84, 85 ГПК України.