ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2007
Справа №2-25/9846-2007

За позовом ТОВ «Тек Інжиніринг», м. Київ, вул.. Л. Руденко, 6а,

До відповідача ТОВ «Лакофарбова компанія «Крим», м. Армянськ, Північна промзона ДАК «Титан»,

Про стягнення 22953,60 грн.

Суддя   Копилова О.Ю.

Представники:

Від позивача –  Камінська А.В., головн. бух., дов. від 18.07.07р.

Від відповідача – не з’явився

Сутність спору:

ТОВ «Тек Інжиніринг» звернулось у господарський суд АРК із позовом до ТОВ «Лакофарбова компанія «Крим» у якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 10500,00 грн., суму пені у розмірі 10453,60 грн., вартість юридичних послуг у розмірі 2000,00 грн., а також витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином зобов’язання за договором, у з в’язку із чим за ним виникла заборгованість у сумі 10500,00 грн. Також у зв’язку із невиконанням відповідачем зобов’язань на підставі п. 6.2 договору позивачем нараховано суму пені у розмірі 10453,60 грн. Крім того, оскільки сторонами не врегульовано спірні відносини шляхом переговорів, як передбачено п. 8.1. договору, позивач був змушений звернутись за правовою допомогою, в наслідок чого просить стягнути вартість юридичних послуг у сумі 2000,00 грн.

Представник позивача з’явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача двічі не з’явився у судове засідання, письмовий відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Щодо наданої заяви позивача про забезпечення позову, суд не вважає за доцільне її задоволення, адже не вбачає достатніх правових підстав для цього, при цьому виходячі з положень ст.. 66 Господарського процесуального кодексу України питання щодо позитивного вирішення для позивача даного клопотання є правом суду, а не в якому разі його обов’язком.

Справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

31.03.2006р. між ТОВ «Тек Інжиніринг» та ТОВ «Лакофарбова компанія «Крим» укладено договір за № 310306/Н.

Відповідно до умов вказаного договору Продавець (позивач) продає, а Покупець (відповідач) купує промислове обладнання, на умовах передбачених цім договором, тип, кількість та ціна товару вказана в додатку до дійсного договору, що є невід’ємною частиною дійсного договору.

Згідно п. 2.2. договору, загальна сума його складає 150000,00 грн.

П. 3.2. договору, визначено, що строк відвантаження Продукції становить п’ять днів від дати підписання договору.

Так, на виконання своїх зобов’язань позивачем на підставі видаткової накладної № РН-0000380 від 31.03.2006р. та довіреності серії ЯКЧ № 558135 від 30.06.2006р. відповідачу поставлено товар, а саме: насос S1FB1AGTABS600 у кількості 6 одиниць; мішочний фільтр DFNP-11-2-CS-145-2 BSP/F у кількості 2 одиниці; прокладка 1112-B-BFN у кількості 2 одиниці; мішочний фільтр BPENG-100-P1SC у кількості 5 одиниць, на загальну суму 39886,20 грн.

Відповідно з додатком № 1 до договору, Покупець зобов’язався виплатити за насос S1FB1AGTABS600 100% суми договору в продовж тридцяти днів від дати поставки.

П. 1.1. додатку № 2 до договору Покупець зобов’язався сплатити за мішочний фільтр DFNP-11-2-CS-145-2 BSP/F; прокладку 1112-B-BFN; мішочний фільтр BPENG-100-P1SC, 100% суми договору в продовж п’яти банківських днів від дати поставки.

Однак відповідачем не виконано належним чином взяті на себе зобов’язання за договором у зв’язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 10500,00 грн.

Сума заборгованості підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 21.08.2007р. який підписано представниками обох сторін та скріпленого печатками.

Відповідачем на дату розгляду справи не представлено доказів сплати сформованої заборгованості.

Згідно до ст.. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  Цивільного  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до  звичаїв  ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Крім того позивач просить стягнути суму штрафних санкцій у розмірі 10453,00 грн.

П. 6.2. договору передбачено, що у випадку прострочення кінцевої оплати за поставлений продукт Покупець виплачує Продавцю пеню у розмірі 0,2% від несплаченої суми, за кожен день прострочення.

Ст.. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової  суми  (неустойка,  штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської  діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи ті обставини, що відповідачем не виконано належним чином умови та взяті на себе зобов’язання за договором, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення вартості наданих юридичних послуг у розмірі 2000,00 грн., суд вважає, що дана вимога також є обґрунтованою, оскільки підтверджується договором на надання юридичних послуг за № 01/06-07 від 04.06.2007р., замовленням № 1 до договору, актом прийому-передачі наданих послуг № ОУ-0000005 від 07.06.2007р., банківським витягом про сплату юридичних послуг, а отже відноситься до складу судових витрат відповідно до ст.. 44 Господарського процесуального кодексу України та підлягає покладенню на відповідача на підставі ст.. 49 цього кодексу.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, згідно ст. 44, 49 ГПК України оплата держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу також підлягає покладанню на  нього.

З огляду на викладене, керуючись, ст.. 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.  ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з ТОВ «Лакофарбова компанія «Крим» (м. Армянськ, Північна промзона ДАК «Титан»; р/р 1016 в філії «Відділення ПІБ м. Армянськ АРК, МФО 324407, ) на користь ТОВ «Тек Інжиніринг» (м. Київ, вул.. Л. Руденко, 6а; р/р 5980 в КРУ АКБ «Фінанси та кредит», МФО 300937, ) заборгованість у сумі 10500,00 грн., пеню у розмірі 10453,60 грн., витрати на здійснення юридичних послуг у сумі 2000,00 грн., державне мито у сумі 229,54 грн., а також 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлене та підписане 17.09.2007р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Копилова О.Ю.