ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" жовтня 2007 р.
Справа  № 11-29-12/299-06-6940

За позовом: Відкритого акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь”;

До  відповідача:  Одеської залізниці

про стягнення  12737,36 грн.

Суддя              Власова С.Г.

Представники:

від позивача: Омельянович Р.А., Ткаченко Л.Л. (за довіреністю);

від відповідача: Кірічек С.В. (за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ: 10.07.2006 р. за вх. № 8401 Відкрите акціонерне товариство „Запорізський металургійний комбінат „Запоріжсталь” (далі –Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської залізниці про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі  12737,36 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.09.2006 р. у справі № 12/299-06-6940 (суддя Юдова В.З.) позовні вимоги ВАТ „Запоріжсталь” задоволено у повному обсязі.

Постановою Вищого  господарського суду України від 05.12.2006 р. рішення господарського суду Одеської області від 08.09.2006 р. скасовано, а справу № 12/299-06-6940 направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою від 25.12.2006 р. справу за № 12/299-06-6940 прийнято на розгляд суддею Аленіним О.Ю. та присвоєно № 12-29/299-06-6940.

Рішенням від 29.01.2007 р. в задоволені позовних вимог ВАТ „Запоріжсталь” –відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 05.06.2007 р. рішення господарського суду Одеської області від 29.01.2007 р. –скасовано, а справу № 29-12/299-06-6940 направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою від 25.06.2007 р. справу за № 29-12/299-06-6940 прийнято на розгляд суддею Власовою С.Г. та присвоєно № 11-12-29/299-06-6940.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 03.10.2007 р. за вх. № 22707 надав доповнення до позовних вимог.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених у відзиві на позов (вх. № 22756 від 03.10.2007 р.).

Розглянувши матеріали справи та заслухавши доводи представників сторін, суд встановив:

По залізничній накладній № 45511520 від 02.01.2006 р. у напіввагоні № 53485272 на адресу Іллічівського морського торговельного порту ВАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь” відвантажено прокат чорних металів у кількості 69070 кг.

На станції призначення на вимогу вантажоотримувача було проведено комісійне вивантаження та видачу вантажу з вагону 53485272. За результатами вивантаження було виявлено нестачу двох пачок за товаросупровідним документом № 80080 вагою „нетто” 5510 кг. та 5700 кг., про що складено комерційний акт серії БК № 012469/8 від 13.0.12006 р.

Позивачем розрахована вартість недостачі, яка складає 12737,16 грн.

Сума нестачі Відповідачем в добровільному порядку не сплачена.

Відповідач проти позовних вимог заперечує у відзиві на позов (вх. № 22756 від 03.10.2007 р.) зазначає, що позовні вимоги  є безпідставними, оскільки відповідно до комерційного акту серії БК № 012469 від 13.01.2006 р. недостача двох пачок прокату металу на вільних місцях нижнього ярусу не мали можливості вміститись, не має слідів навантаження недостаючи пачок прокату металу в вагоні. Відповідач вказує, що надана вантажовідправником схема навантаження, по якій здійснювали навантаження не відповідає Технічним вимогам навантаження та кріплення вантажу п. 47 Глави 3 "Технічних вимог", а відповідно до ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний   підготувати вантаж з урахуванням схоронності під час транспортування вантажу і здійснювати навантаження із виконанням "Технічних вимог".

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України Технічні вимоги навантаження і кріплення вантажів - обов'язкові для виконання всіма учасниками перевезення вимоги щодо розміщення, закріплення, способу навантаження, розвантаження вагонів, забезпечення безпеки руху, збереження залізничного рухомого складу вантажів.

Відповідно до записів у залізничній накладній № 45511520 від 02.01.2006 р. навантаження вантажу проводилося на підприємстві вантажовідправника, засобами і силами відправника вантажу, їм же була визначена і маса вантажу перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці. Вагон прибув на станцію призначення в технічно справному стані, що підтверджується комерційним актом № БК 012469 від 13.01.2006 р. У комерційному акті також вказано, що вантаж було марковано сніжним інеєм та відповідно з цим доступ до вантажу був неможливий. Відповідач зазначає, що ці обставини вказують на те, що залізниця прийняла вантаж у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані. Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати залізниця звільняється від відповідальності за втрату або нестачу вантажу.

Також Відповідач вказує на те, що у Постанові ЛО на ст. Одеса-Головна ЛУ на Одеській залізниці УМВС України від 31.01.2006 р. "Про відмову у порушенні кримінальної справи" зазначено, що сліди навантаження або крадіжки недостаючи 2- х пачок прокату чорного металу відсутні.

Позивач на позовних вимогах наполягає, 03.10.2007 р. за вх. № 22707 надав доповнення до позовних вимог в яких зазначає, що судом при попередньому розгляді справи не було в повному обсязі з'ясовано обставини справи та не були вивчені документи, які підтверджують втрату вантажу залізницею під час перевезення.

Згідно з п.7.5 Договору про експлуатацію залізничної під’їзної колії №ПР/МД-03-3/1/НЮ/1438/20/2003/1084, «огляд і передача вагонів у технічному і комерційному відношенні провадиться на передавальних коліях парків «А»і «Б»станції Запоріжжя-Ліве відповідно до «Технологічного процесу роботи станції Запоріжжя-Ліве»і «Технологічного процесу роботи пункту технічної передачі вагонів станції Запоріжжя-Ліве», з перевіркою правильності завантаження та кріплення вантажу у вагонах та з перевіркою кількості місць. Згідно з п.14 Договору складені приймально-здавальні відомості.

Станцією Запоріжжя-Ліве та ВАТ «Запоріжсталь»підписана «Ведомость сдачи вагонов с подъездного пути ОАО «Запорожсталь»на станцию Запорожье-Левое №66». Підписання цієї відомості свідчить про навантаження та кріплення вантажу без порушень Технічних умов навантаження та кріплення. Тому, вагон не був залишений до усунення   недоліків   у   користуванні   вантажовласника   ВАТ   «Запоріжсталь»,   як передбачено п. 11 Правил користування вагонами (контейнерами).

Відповідно  до   п.6.2.8   Технологічного   процесу  роботи  станції  Запоріжжя-Ліве станція списує номери вагонів, перевіряє правильність навантаження і складає натурний   лист.   Доказом,   того,   що   станція   Запоріжжя-Ліве   у   виконання   вимог Технологічного   процесу   роботи   станції   перераховувала   кількість   місць   у   вагоні №53485272 є натурний лист поїзду №1330, згідно з яким у вагоні знаходилось 15 пачок металопрокату.

Крім того, у вагонному листі вказується кількість місць, завантажених у відповідності   до цих Технічних умов. Вагонний лист був оформлений та вантаж, прийнятий залізницею, про що свідчить квитанція про прийом вантажу до перевезення №45511520.

Згідно з п.5.2.3 Технологічного процесу роботи станції Запоріжжя-Ліве, вагони навантажені листовим прокатом, здаються під охорону наряду ВОХР у відповідності з вимогами пункту 2.23 «Положення про порядок охорони вантажів і об'єктів на залізницях України - ЦУОУ-0017». Відповідач зазначає, що станція Запоріжжя-Ліве здала вантаж у зазначеному вагоні воєнізованій охороні без комерційних та технічних несправностей   та   у   тій   кількості,   яка   зазначена   у   залізничній   накладній,   що підтверджується витягом з книги форми ХУ-3.

Згідно з п.15 Правил приймання вантажів до перевезення «На тарно-пакувальні і штучні  вантажі відправник зобов'язаний нанести маніпуляційні знаки і транспортні написи. Основні написи: кількість вантажних місць у відправці і порядковий номер місця (дріб, де в чисельнику - порядковий номер місця у відправці, у знаменнику - число місць у   відправці).   Позивач зазначає, що ці умови їм було виконано при   завантаженні та відправленні вагону, що підтверджується комерційним актом, де зазначена нумерація усіх пачок: 1/15, 2/15, 3/15, 4/15, 7/15, 8/15, 9/15, 10/15, 11/15, 12/15, 13/15, 14/15, 15/15, крім не збережених при перевезенні двох пачок 5/15 і 6/15.

Доказом того, що вантаж прибув на станцію Іллічівськ з ознаками втрати вантажу є комерційний акт, який підтверджує, що вантаж був завантажений у два яруси і прибув з порушенням Технічних умов навантаження та кріплення у вагоні, а саме: є вільні місця, у яких могли розміститися відсутні пачки (зроблені заміри відстані між кожною пачкою) і тому не вказано, що ці дві пачки не могли розміститися у першому ярусі. Крім того, як вбачається з комерційного акту, пристрої закріплення вантажу у просторах між пачками відсутні, що також підтверджує, що вантаж прибув з порушенням Технічних умов навантаження та кріплення. Вагон з такими комерційними несправностями загрожує безпеці руху, не забезпечує збереження вантажу, який перевозиться (можливе пошкодження листів), і був би затриманий найближчим пунктом комерційного огляду, із складанням попутного комерційного акту.

Позивач зазначає, що вищевикладене підтверджує, що металопрокат був завантажений ВАТ «Запоріжсталь»і прийнятий ст. Запоріжжя-Ліве у кількості відповідно до перевізних документів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та проаналізувавши норми чинного законодавства в сфері залізничних перевезень, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, спеціфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Згідно ст.113 СЗУ –за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, в залізничній накладній № 45511520 зазначена кількість місць –15 місць. Вантаж розміщено і закріплено згідно з параграфами 47 розділу 3 Технічних умов правильно. Навантаження у 2 яруси. 1 ярус -11 пачок, 2-ий ярус –4 пачки.

В комерційному акті серії БК № 012469/8 від 13.01.2006 р. зазначено: „...На вимогу вантажоодержувача здійснено комісійне вивантаження  та видача вантажу. При вивантаженні виявилось: по документам значиться 15 пачок, в дійсності –13, т.е. менш ніж кількість міст зазначених в документі на 2 пачки. Із вагону вивантажено 13 пачок з справними заводськими оконтовочними стрічками та бірками. Відповідно бирок вивантажено пачки 2/15, 3/15, 1/15, 4/15, 9/15, 10/15, 8/15, 12/15, 14/15, 13/15, 7/15, 15/15. Номера міст зазначені на бирках не відповідають номерам міст, зазначених у товаросупровідних документах №80078, №80079, №80080, №80081, №80082. Відповідно до товаросупровідного документа № 80080 нестача 2-х пачок вагою нетто 5510 кг. та 5700 кг. Загальна нестача склала 11250 кг.

Навантаження у вагоні у два яруси. У першому верхньому ярусі розташовано 4 пачки, по 2 дві пачки з кожної торцевої стіни. Середина між пачками верхнього ярусу вільна. У нижньому ярусі розташовано 9 пачок. Зверху пачки вкриті інеєм”.

Посилання Одеської залізниці на те, що відповідно до комерційного акту серії БК № 012469 від 13.01.2006 р. недостаючі пачки прокату металу у вільних місцях нижнього ярусу не мали можливості вміститись, не заслуговує на увагу суду, не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується самим комерційним актом серії БК № 012469 від 13.01.2006 р.

Так у розділі „Д” комерційного акту зазначено: „між пачками наявні зазори: від торцевої стіни до 1-ої пачки –2 см., від 1-ої до 2-ї пачки –3 см., від 2-ї до 3-ї пачки 3 см., ці пачки прикрито пачками верхнього ярусу, від 3-ї до 4-ї пачки –5 см., від 4-ї до 5-ї пачки з однією сторони –110 см.”  Враховуючи характер навантаження у вагон (а.с.101-115), а також те, що згідно товаросупровідного документа № 80080 бракує 2 пачки розміром 2,5х1050(105 см)х2500, вбачається  що бракуючи пачки могли розміститися у вагоні.

Крім того у вагонному листі вагону № 53485272 вказано, що число місць у вагоні –15 пачок.

Також згідно відомості № 66 здачі вагонів з під’їзного путі ВАТ „Запоріжсталь” на станцію Запоріжжя-Ліве вагон 53485272 був прийнятий станцією без зауважень, ВАТ „Запоріжсталь” видано квитанцію про приймання вантажу в якій кількість місць зазначена –15. Згідно натурного листа поїзда №1330 кількість пачок завантажених у вагон № 53485272 також складає 15 пачок.

Зазначене свідчить про те, що Одеською залізницею взято до перевезення 15 пачок, розміщено і закріплено згідно з параграфами 47 розділу 3 Технічних умов правильно та скріплених пакувальними ярликами. При вивантажені виявлено, що бракує дві пачки. Одеською залізницею не доведено відсутність вини у нестачі вантажу при перевезенні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та перевіривши всі  обставини з якими діюче законодавство  пов'язує  настання відповідальності в зв’язку з нестачею вантажу, оцінюючи надані докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , що вантаж (2 пачки прокату чорного металу ) втрачений при перевезенні , а збитки від нестачі прокату підлягають стягненню із залізниці  відповідно до ст. 110 Статуту Залізниць України.

Кількість і вартість відправленого вантажу Позивачем належним чином підтверджено специфікацією продукції (а.с.11), рахунком № 225746 (а.с.12-13) та довідкою (а.с.19).

Згідно зі ст.ст. 114, 115 Статуту, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі –продажу, спеціфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Позивачем розрахована вартість нестачі вантажу –12737,36 грн., яку суд вважає необґрунтованою, оскільки розрахунок здійснено без урахування природного збитку і граничної розбіжності при визначенні маси нетто.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) прокату чорних металів становить 0,5 % маси.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці.

Згідно розрахунку суду вартість нестачі складає:

11210 кг. –0,5 % від 11250 кг (вага брутто двох пачок) = 11153,75 кг. х 1,13625 грн./кг (225$ за 1 тн. х 5,05 грн.) = 12673,45 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 12673,45 грн., згідно ст.ст. 110,113-115 Статуту Залізниць України.

Судові витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу віднести за рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам, згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,  -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Одеської залізниці (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19,                       п/р 1 у РУ „ПІБ” м. Одеса, МФО 328801, код 01071315) на користь Відкритого акціонерного товариства „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь” (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, п/р 0001 у АКБ „Індустріалбанк”,  МФО 313849, код 00191230) –12673,45 грн.; 126,73 грн. держмита; 118 грн. витрати на ІТЗ судового процесу.

3.          В решті позову - відмовити

Рішення суду набуває законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                      Власова С.Г.

Рішення підписане 08.10.2007 р. в порядку ст.85 ГПК України.