СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.09.07                                                                                 Справа № 8/535ад.

Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Антрацитівської об’єднаної державної податкової інспекції, місто Антрацит Луганської області,

до Державного підприємства «Антрацит», місто Антрацит Луганської області, -

про звернення стягнення на активи на суму 16504732 грн. 40 коп., -

при секретарі судових засідань  Качановській О.А.,

за участю прокурора (заявника) –Майбороди О.О., - посвідчення №141 від 23.10.06 року;

в присутності представників сторін:

від позивача – Черевко Н.О. –головний державний податковий інспектор, - довіреність 2 від 09.01.07 року; Ткачова І.Л. –головний державний податковий інспектор, - довіреність №28 від 10.09.07 року;

від відповідача –Алексанян Ю.О. –начальник юридичного відділу, - довіреність №22 від 12.04.07 року, -

встановив:

суть спору: позивачем заявлено вимогу про звернення стягнення  на активи відповідача на суму 16504732,40 грн. у зв’язку з наявністю у нього станом на 31.07.07 року несплаченого податкового боргу з податку на додану вартість у сумі:

за 2006 рік –4271044, 32 грн. –основний платіж та 762287,32 грн. –пеня;

за 2007 рік: 12233688,08 грн. – основний платіж та 1899221,08 грн. –пеня.

Відповідно до ст. 111 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) попереднє судове засідання було призначене та фактично відбулося 21.09.07 року, за участю представників сторін.

У цьому ж судовому засіданні до суду з письмовою заявою про участь у справі звернувся заступник прокурора Луганської області (вих. №05-1017-07вих від 21.09.07 року).

Представники сторін не заперечили проти участі прокурора у розгляді спору.

Прокурор та представник позивача позов підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав у повному обсязі, про що зазначив у своєму відзиві на нього (вих. №10/536 від 20.09.07 року) та заявив клопотання про вирішення спору по суті у попередньому судовому засіданні.

Прокурор та представник позивача підтримали це клопотання.

Прокурором та представниками сторін подано клопотання про відмову від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст.41 та пункту 2-1 розділу УІІ «Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому  його задоволено судом.

І.Заслухавши прокурора та представників сторін, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,  суд  дійшов  наступного.

1.  30.04.2003 року виконавчим комітетом Антрацитівської міської ради Луганської області Державне підприємство «Антрацит» (далі –ДП «Антрацит», - відповідач), ідентифікаційний код 32226065, зареєстроване в якості юридичної особи, про що до ЄДРПОУ внесено  реєстраційний запис №04051865Ю0010158.

21.05.03 року Антрацитівською об’єднаною державною податковою інспекцією Луганської області (далі –ОДПІ, - позивач) підприємство взято на облік в якості платника податків, реєстраційний №03/05-11; у т.ч. –в якості платника податку на  додану вартість (далі –ПДВ), що підтверджується  свідоцтвом №16146407 від 23.05.03 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «Антрацит»відповідно до вимог пункту 5.1 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі –ЗУ №2181-ІІІ) надало до ОДПІ податкові декларації з ПДВ, - у такий спосіб самостійно узгодивши свої податкові зобов’язання з ПДВ.

Факт наявності у відповідача за станом на 31.07.07 року узгодженого, але не сплаченого у повній сумі податкового боргу та вжиття ДПІ заходів, спрямованих на його погашення боржником,  підтверджується наступними доказами:

довідкою про заборгованість з ПДВ до бюджету станом на 31.07.07 року;

розрахунком заборгованості відповідача з ПДВ до бюджету станом на 31.07.07 року;

довідкою про нарахування суми пені з ПДВ ДП 2Антрацит»на ту ж дату;

першою (№1/36 від 05.10є01 року на суму 0,60 грн.) та другою (№2/194 від 08.11.01 року на суму 187,96 грн.) податковими вимогами;

витягом з Державного реєстру застав рухомого майна №809715 від 11.08.03 року, згідно якому все рухоме та нерухоме майно платника податку перебуває у податковій заставі з 05.10.01 року  до 10.08.08 року;

податковими деклараціями з ПДВ за вересень-грудень 2006 року та за січень, березень та травень 2007 року.

Як вбачається з наявних у справі доказів, платником податку до цього часу не вжито заходів до погашення цього податкового боргу у загальній сумі 16.504.732,40 грн.

ІІ.Заслухавши  прокурора та представників сторін,  дослідивши та оцінивши матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі  з таких підстав.

1.Кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (частина 1 ст. 67 Конституції України).

Згідно статті 4 Закону України  від 25.06.1991 року №1251-ХІІ „Про систему оподаткування” (далі –ЗУ №1251-ХІІ) платниками податків і зборів (обов’язкових платежів) є юридичні та фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов’язок сплачувати податки і збори (обов’язкові платежі).

Пунктом 1 частини 1 ст.14 цього Закону податок на додану вартість  віднесено до загальнодержавних податків.

Пунктом 2 частини 1 ст. 9 Закону №1251-ХІІ до числа обов’язків платників податків належить подання до державних податкових органів… відповідно до законів декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і відомостей, пов’язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов’язкових платежів), а пунктом 3 тієї ж частини  ст. 9 на них покладено обов’язок по сплаті належних сум податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законом терміни.

2.Право вживати заходів до примусового стягнення податкового боргу органам державної податкової служби України надано п. 11 ст. 10 Закону України від 04.12.1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову службу в Україні».

Звідси є очевидною правомірність звернення ОДПІ до суду з позовом, який є предметом розгляду по цій справі.

3.Як сказано у п. 1.3 ст.1 ЗУ №2181-ІІІ, - податковий борг (недоїмка) –це податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Матеріалами справи належним чином доведено, що спірне податкове зобов’язання платника податку узгоджено відповідно до підпункту 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 ЗУ №2181-ІІІ.

Згідно абзацу 1 підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5  цього Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації.

10-денний термін з дня подання відповідачем кожної з вищезгаданих податкових декларацій багатократно скінчився.

Законом №2181-ІІІ встановлено лише один спосіб стягнення податкового боргу у судовому порядку, - шляхом звернення стягнення на активи боржника.

Підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону №2181-ІІІ передбачено, що активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу  виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181-ІІІ є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності або повного господарського відання.

Відповідач позовні вимоги не спростував.

Приймаючи до уваги те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу з ПДВ, а також факт його ухилення від його сплати до бюджету, - позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись частиною 4 ст.94 КАСУ суд не стягує з відповідача судові витрати.

Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати державного мита.

На підставі викладеного, частини 1 ст. 67 Конституції України; ст.9,14 та  Закону України від 25.06.1991 №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»; п.1.3 та 1.7 ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3, пункту 5.1 та підпункту 5.3.1 п. 5.3  ст.5  Закону України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», керуючись ст.ст.40, 49, 51, ч. 6 ст. 71, ст.ст. 86, 158-163 та 167 КАС України,  суд

п о с т а н о в и в :

1.Позов задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Державного підприємства «Антрацит», ідентифікаційний код 32226065, яке знаходиться за адресою: місто Антрацит, вул. Ростовська, 38 Луганської області, - на користь Державного бюджету на р/р 0010, банк: ГУ ДКУ у Луганській області, МФО 804013, код отримувача – 25992095, код платежу - 14010100, отримувач –Антрацитівський ВДК ГУ ДКУ у Луганській області, - податковий борг з податку на додану вартість у сумі 16504732 (шістнадцять мільйонів п’ятсот чотири тисячі сімсот тридцять дві) грн. 40 коп., у тому числі: основний борг –13.843.224 грн. 00 коп., пеня –2.661.508 грн. 40 коп., –звернувши стягнення на активи боржника.

3.Ця постанова підлягає виконанню з урахуванням вимог Закону України від 29.11.01 року №2864-ІІІ «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

Відповідно до частини 4 ст. 167 КАС України за згодою прокурора та представників сторін у судовому засіданні 21.09.2007 року оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Постанова набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу - з  дня  складення  в  повному обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 26.09.2007 року.

Суддя                                                                                                А.П.Середа