ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007 р.
Справа № 15а/328-4815

14 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Бучинської Г.Б.

при секретарі судового засідання Суховій Р.М.

Розглянув справу

за позовом Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка Монастириського району Тернопільської області

до Управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі, вул. С. Бандери, 1, м. Монастириська Монастириського району Тернопільської області

про скасування рішення № 9 від 11.07.2006р.

за участю представників сторін:

позивача: провідний юрисконсульт Тиліщак І.М. - доручення № 5 від 15.01.2007р.

відповідача: заступник начальника управління Винницький І.М. - доручення № 399 від 12.03.2007р.; головний спеціаліст-юрисконсульт Москвин В.В. - доручення № 399 від 12.03.2007р.

Суть справи:

Державне підприємство "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка Монастириського району звернулося у господарський суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі, вул. С. Бандери, 1, м. Монастириська Монастириського району Тернопільської області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 9 від 11.07.2006р.

У судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 49, 51, 130 КАС України.

За відсутності відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невідповідність оспорюваного рішення вимогам чинного законодавства, оскільки в рішенні обов’язково має бути вказана сума заборгованості, на яку здійснюється нарахування штрафних санкцій; а саме в рішенні № 9 від 11.07.2006р. не вказано суми платежу, на який донараховано штрафні санкції в сумі 117553,26 грн.

Крім того, як ствердужє позивач, згідно акту перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування від 06.07.2006р. № 10 відповідачем нараховано позивачу фінансові санкції за 2004 –2006 роки, однак згідно ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть застосовуватися до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, а відтак вважає, що до ДП «Ковалівський спиртовий завод»можуть бути застосовані фінансові санкції лише за другу половину 2005 року та за першу половину 2006 року.

Представники відповідача у судовому засіданні та запереченні № 04 від 09.01.2007р. позовні вимоги ДП «Ковалівський спиртовий завод»не визнають, вважаючи їх безпідставними, оскільки оскаржувані рішення прийняті внаслідок з'ясування всіх обставин справи та ґрунтується на чинному законодавстві України; водночас зазначили, що відповідно до пп. 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України»рішення про застосування штрафів складається в залежності від термінів затримки сплати (погашення) платежу за формою згідно з додатком 14 зазначеної Інструкції, яким зокрема не передбачено, що в рішенні про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду необхідно вказувати суму заборгованості, на яку нараховуються штрафні санкції; крім того, сума заборгованості по термінах сплати вказана в акті перевірки № 10 від 06.07.2006р., а сума штрафних санкцій зазначена в рішенні № 9 від 11.07.2006р.; з огляду на що в задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши представлені докази в їх сукупності, господарський суд встановив:

Зідно висновків, викладених в акті перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати страхових внесків на обов’язкове державне пенсійне страхування ДП «Ковалівський спиртовий завод»№ 10 від 06.07.2006р. (що підписаний зі сторони позивача директором та головним бухгалтером), Управлінням Пенсійного фонду України в Монастириському районі було встановлено, що в порушення п. 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-IV в окремих випадках підприємством допускалась сплата страхових внесків у період, що перевищував 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду з 20.03.2004р. по 13.06.2006р.

На підставі зазначеного акта перевірки та на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, відповідачем прийнято рішення № 9, яким до ДП «Ковалівський спиртовий завод»застосовано штраф у розмірі 97981,98 грн. (зокрема 10 % - 54267,19 грн., 20 % - 43500,95 грн., 50 % - 213,84 грн.) та нараховано пеню в розмірі 19569,28 грн. (на загальну суму 117551,26 грн.). Дане рішення отримано 11.07.2006р. директором ДП «Ковалівський спиртовий завод», про що свідчить його підпис та відтиск печатки підприємства.

Вважаючи, що відповідач прийняв рішення № 9 від 11.07.2006р., що суперечить законодавству про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, позивач звернувся із скаргою до вищого органу Пенсійного фонду.

За результатами розгляду скарги ДП «Ковалівський спиртовий завод», Пенсійним фондом України винесено рішення від 01.11.2006р. № 14324/07-10, у відповідності з яким скаргу на рішення Управлінням Пенсійного фонду України в Монастириському районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 9 від 11.07.2006р. залишено без розгляду, оскільки вона подана з порушенням порядку і строків, визначених Порядком розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 20.01.2004р. за № 81/8680.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Підставами для визнання протиправним (недійсним) акта зазначених органів (до числа яких належить і відповідач) є зокрема невідповідність його вимогам закону (п. 2 Роз’яснення Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26 січня 2000 року; ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України). При цьому вказані акти повинні відповідати вимогам не лише Законів, а й положенням, прийнятих на їх виконання, підзаконних нормативно-правових актів, тобто не суперечити вимогам чинного законодавства.

Порядок обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності Управлінню Пенсійного фонду України визначається Інструкцією Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р. за №128/2004 (далі –Інструкція).

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про їх сплату. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов’язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. Страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Порядок стягнення заборгованості зі страхувальників, в тому числі випадки надіслання страхувальникам вимоги про сплату недоїмки та формування вимоги визначено розділом 8 Інструкції.

Як випливає з пункту 8.2. Інструкції, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності страхувальника свідчать про донарахування сум страхових внесків; якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків; якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Вимога формується на підставі облікових даних з карток особових рахунків страхувальників та вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під підпис або надіслано листом з повідомленням про вручення (п. 8.3 Інструкції).

Згідно з п. 8.4. Інструкції протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.

Як свідчать наявні в матеріалах справи корінці вимог про сплату боргу: № Ю-59 від 12.08.2004р. (доказом її вручення 13.08.2004р. позивачу є підпис головного бухгалтера на вимозі), № Ю-28 від 28.03.2005р. (доказом її вручення 05.04.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 119), № Ю-51 від 05.05.2005р. (доказом її вручення 13.05.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 534), № Ю-73 від 03.06.2005р. (доказом її вручення 08.06.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 214), № Ю-90 від 04.07.2005р. (доказом її вручення 13.07.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 342), № Ю-112 від 05.08.2005р. (доказом її вручення 12.08.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 28457), № Ю-113 від 05.09.2005р. (доказом її вручення 05.09.2005р. позивачу є підпис головного бухгалтера на вимозі), № Ю-139 від 04.10.2005р. (доказом її вручення 07.10.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 433), № Ю-163 від 03.11.2005р. (доказом її вручення 08.11.2005р. позивачу є підпис головного бухгалтера на вимозі), № Ю-179 від 05.12.2005р. (доказом її вручення 06.12.2005р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 228), № Ю-1 від 03.02.2006р. (доказом її вручення 10.02.2006р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 149/94), № Ю-33 від 03.03.2006р. (доказом її вручення 09.03.2006р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 348), № Ю-61 від 04.04.2006р. (доказом її вручення 07.04.2006р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 237), № Ю-92 від 02.06.2006р. (доказом її вручення 07.06.2006р. позивачу є повідомлення про вручення поштового відправлення № 196) відповідач належним чином за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилав страхувальнику - ДП «Ковалівський спиртовий завод»вимоги про сплату недоїмки.

Відповідно до п. 13 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” про нарахування пені та накладення штрафів, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику.

Підпунктом 9.3.2 статті 9 Інструкції та пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” визначено, що у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно –10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум; при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно –20 відсотків зазначених сум; при затримці їх сплати понад 90 календарних днів –50 відсотків зазначених сум. При цьому рішення про застосування штрафів складається в залежності від терміну затримки сплати (погашення) страхових внесків. Розрахунок фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу (п. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”).

У відповідності до ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” та прийнятої на його виконання Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, застосування штрафу та пені за порушення, що є предметом даного судового розгляду, оформлюються одним рішенням встановленого зразка.

Дане рішення, за змістом п.п. 9.3.2 п. 9.3 ст. 9 Інструкції, виноситься на наступний день після закінчення відповідного граничного строку (30, 90 календарних днів).

Рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 Інструкції, яке протягом трьох робочих днів із дня його винесення надсилається страхувальнику з повідомленням про вручення (п. 10.5 Інструкції).

Як свідчать наявні в матеріалах справи документи, рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду № 9 від 11.07.2006р. прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Монастириському районі з дотриманням норм чинного законодавства та вручене 11.07.2006р. директору ДП «Ковалівський спиртовий завод», про що свідчить його підпис та відтиск печатки підприємства на рішенні.

Застосування позивачем ст. 250 Господарського кодексу України, як однієї з підстав своїх позовних вимог, у відповідності з якою адміністративно-господарські     санкції    можуть    бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня  виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом, судом вважається помилковим у зв’язку з наступним.

Статтею 5 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003р. (далі –Закон № 1058-IV) визначено, що виключно даним законом регулюються відносини, що виникають між суб’єктами системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: принципи та структура системи загальнообов’язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов’язковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обов’язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

У відповідності до п. 15 ст. 106 Закону № 1058-IV, строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. А відтак, застосування ст. 250 ГК України, суд вважає неправомірним.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Беручи до уваги викладене, позивач не навів підстав для визнання нечинним рішення   відповідача № 9 від 11.07.2006р., що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного   позову.

Судові витрати,  в силу положень ст.  94 КАС України, покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 18, 87, 94, 157, 158 - 163 та п.6 розділу VП Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.  В адміністративному позові відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі “20” липня 2007 р. до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                            Г.Б. Бучинська