СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 р.

Справа № 19/203

Господарський суд Івано-Франківської області у
складі  судді Максимів Т.В.

При секретарі Ковалюк С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
справи

за
позовом  ДСЛП
"Львівлісозахист"
вул.Львівська, 4а, м.Львів- Брюховичі,79491

до
відповідача  ПП ОСОБА_1.  с.Пшеничники,Долинський район,
Івано-Франківська область,77555

про
стягнення заборгованості на суму  3435
грн. 51 коп.

Представники:

Від відповідача:  ОСОБА_1., (паспорт серія - НОМЕР_1.)

Від позивача:  Ільчук В.М.- представник, (довіреність № 200
від 22.10.07.)

Представникам  сторін
роз"яснено права та обов"язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Клопотань про здійснення технічної
фіксації судового процесу не подавалось.

СУТЬ СПОРУ: Державний
спеціалізований лісозахисний центр "Львівлісозахист" звернувся   в суд із позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1. про  стягнення заборгованості за
поставлений товар  в сумі 3435,51 грн.

Представник  позивача в судовому засіданні
підтримав  заявлені  позовні вимоги.

Представник  відповідача  позов заперечив, вважає його необгрунтованим
і таким, що не підлягає задоволенню. Свої заперечення стосовно позовних вимог
виклав у відзиві на позов  від
19.10.07.,  а саме стверджує, що позивач
пропустив встановлений трьохрічний строк звернення до господарського суду за
захистом своїх прав.

Розглянувши  в судовому засіданні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, з"ясувавши її фактичні
обставини, об"єктивно оцінивши
докази, судом  встановлено:

між позивачем та відповідачем 14.1102.
укладено договір купівлі-продажу лісопродукції.

На підставі накладної  від
31.03.04. та довіреності №122335 від 30.03.04., копії яких долучені до
матеріалів справи, позивачем відпущено відповідачу товар (лісоматеріали) на
загальну суму 6624,00 грн.,  з
строком оплати  встановленим п.6.1.
зазначеного вище договору

Розділом 6 даного договору, передбачено, що розрахунок за кожну
поставлену партію проводиться  в
п"ятиденний термін згідно виставленого рахунку постачальника, графіка поставки,
акта звірки і акта приймання-передачі.

Відповідач оплатив  вартість товару частково, внаслідок чого
виникла заборгованість перед позивачем на суму 3435,51 грн.

Частиною 1 ст.223  ГК України
передбачено, що при  реалізації  в
судовому  порядку  відповідальності за правопорушення у сфері
господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності,
передбачені Цивільним кодексом України , якщо інші строки не встановлено цим
Кодексом.

Згідно з положеннями  ст. 256 ЦК України  позовна давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється  тривалістю у три
роки.

В ч.1 ст. 261 ЦК України зазначено,
що  перебіг позовної давності починається
від дня,  коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Беручи до уваги пояснення
представників сторін та матеріали справи, а саме те, що поставка товару
проводилась на підставі товаророзпорядчих документів, а саме: накладної та
довіреності  від березня 2004 р., суд
приходить до висновку, що позивач довідався про порушення свого права щодо
своєчасної оплати заборгованості за отриманий товар  в березні
2004 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем пропущено строк звернення
до суду для захисту порушених прав, а тому відповідно до  п.4 ст.267 ЦК України, закінчення строку
позовної давності до пред"явлення
позову є підставою для  відмови в
позові.

Позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не наведено
жодних підстав в обгрунтування причин пропуску передбаченого законом
строку,   а отже у суду відсутні підстави
для його поновлення, оскільки  відповідно
до ч.5 ст.267 ЦК України строк позовної давності підлягає поновленню судом
тільки у разі поважності причин його пропуску.

Враховуючи вищезазначене та відповідно до ст.33 ГПК України позовні
вимоги не обгрунтовані, а відповідно підстави для їх задоволення відсутні, тому
суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі
ст.124 Конституції України, керуючись ст.223 ГК України, ст.ст. 256, 257, 261,
267, 692  ЦК України, ст.ст.  33, 82-85 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ:

в
позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Максимів Т. В.

рішення підписане 26.10.07

Виготовлено
в АС "Діловодство суду" помічних судді

________________
Матейко Ірина Вікторівна