ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2007 р.
Справа №  4/280

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/ 280

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі госпрозрахункового підрозділу "Кленовий лист" філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи", м. Кременчук Полтавської області

до відповідача: приватного підприємця Амірсейідов Аміралі Магомедович,  м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 18356,26 грн.

Представники сторін :

від позивача: участі не брав

від відповідача: участі не брав

СУТЬ  СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з приватного підприємства “Амірсейідов Аміралі Магомедович”  заборгованості  в розмірі  18356 грн. 26 коп. за  отриманий  товар на користь відкритого акціонерного товариства "Укртранснафта" в особі госпрозрахункового підрозділу "Кленовий лист" філії "Придніпровські магістральні нафтопроводи", м. Кременчук Полтавської області. В судовому засіданні  08.10.2006 року представник позивача позовні вимоги щодо правильної назви  відповідача  уточнив, просить стягнути заборгованість з фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності Амірсейідов Аміралі Магомедович заборгованості  у  розмірі  18356 грн. 26 коп., оскільки правовідносини між учасниками спору  виникли   ще до укладання офіційного договору з відповідачем, коли йому відпускалась   продукція  підприємства  як   фізичній  особі  та  виникла  заборгованість.

В судовому засіданні представник  позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач письмові пояснення по суті позовних вимог до суду не подав, в судовому засіданні вимоги заперечив повністю, посилаючись на ту обставину, що   видаткові накладні на отримання матеріальних цінностей підписані крім нього і  іншими невідомими йому особами, яким він не давав на отримання довіреностей. За  фактично отриману продукцію він своєчасно провів  розрахунки,а  також вартість виконаних ним робіт за дорученням  позивача в   липні 2007 року повністю погасила   заборгованість.

В судовому  засіданні  оголошувалась  перерва   до  15.10.2007 року до 10 год.

Заслухавши пояснення представників сторін,   дослідивши  матеріали  справи та  правовідносини  між учасниками спору і  надавши  їм правову оцінку, господарський  суд

ВСТАНОВИВ :

Між сторонами спору виникли правовідносини в результаті здійснення  господарських операцій по реалізації металопластикових виробів, виробів із деревини та погонажем ( продукції) та здійснення    маркетологічних послуг з метою збуту продукції, що виробляється виробником (позивач по справі). Умовами договору №5Д від 22.02.2001 року сторони предметом договору визнали, що виробник (позивач) виготовляє, а   реалізатор (відповідач) отримує право на заняття   реалізацією виготовлених позивачем виробів.

Згідно до п.3.1 договору щодо порядку розрахунків визначено, що після отримання заказу - заявки від реалізатора виробник зобов'язується направити   реалізатору рахунок  з урахуванням дилерської  скидки. Згідно до рахунка реалізатор зобов'язаний перерахувати передоплату  в розмірі 50% від  визначеної до оплати  загальної суми. Заказ - заявка вважається прийнятою лише після перерахування   реалізатором суми попередньої оплати  на розрахунковий  рахунок виробника. Згідно до п.3.2 договору остаточний розрахунок за продукцію реалізатор повинен проводити перед отриманням продукції на складі виробника згідно до акту приймання- передачі на умовах  франко- завод.  Наступний  заказ приймається від  реалізатора лише за  відсутності  заборгованості реалізатора. У відповідності до  п. п.3.7, 3.8 передача виробником продукції реалізатору проводиться на складі  виробника та  оформляється  відповідним  актом приймання- передачі в присутності   начальника  цеху в якому  виготовлена продукція або кладовщика. З боку реалізатора необхідна  присутність   його довіреної особи.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши правовідносини, що  виникли між  учасниками  спору, господарський суд приходить до переконання, що  позовні вимоги  не  підлягають  до   задоволення,  в позові необхідно  відмовити повністю.

Такий  висновок господарський  суд зробив на підставі наступного.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається   як на підставу своїх вимог і заперечень.  Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При дослідженні в судовому засіданні бухгалтерських документів, які  підтверджують  проведення між сторонами  господарських операцій,  господарський  суд прийшов до переконання, що   позивачем не виконувались   вимоги  договору  в частині забезпечення визначеного договором порядку передачі матеріальних цінностей, оскільки позивачем не спростовано заперечення відповідача щодо відсутності фактів передачі матеріальних цінностей саме через повноважних  представників відповідача та підтвердження проведення цієї операції відповідними довіреностями відповідача.

Однак, як вбачається з поясненгь сторін та заяви позивача про відсутність  бухгалтерських документів необхідних для проведення судової бухгалтерської експертизи, при проведенні господарських операцій сторони не дотримувались вимог п.п. 1 і 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, зареєстрованої в Міністерстві  юстиції України  12.06.1996р. за N 293/ 1318 ( надалі –інструкція),   сировина, матеріали паливо... та інші  товарно-матеріальні цінності, а також  нематеріальні активи, грошові документи  і цінні папери  ( надалі – цінності) відпускаються покупцям або передаються  безплатно тільки за довіреністю одержувачів.  Вимоги вказаної інструкції поширюються на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, договором, замовленням... або іншим документом, що його замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей ( п. 6 Інструкції). Цим же пунктом встановлений порядок виписки довіреності.

Відповідно до вимог пунктів  12, 13 і 15 Інструкції забороняється  відпускати цінності у випадках  подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або  з незаповненими реквізитами.... Після  закінчення відпуску цінностей служби, що здійснювали їх відпуск, здають довіреності разом з  документами на відпуск останньої партії цінностей працівникам, на яких покладено обов’язки з ведення бухгалтерського обліку. Відповідальність за дотримання постачальником встановленого порядку відпуску за довіреністю цінностей  покладається на посадових осіб підприємства-постачальника, які мають право підписувати  первинні документи на  відпуск цінностей.

Господарський суд визнає визначальним для підтвердження обставин  пов'язаних з фактичним  отриманням  матеріальних цінностей  відповідачем  саме   наявність у  позивача  довіреностей на  отримання  уповноваженою особою  відповідача  матеріальних  цінностей  та  відповідність    інформації  про отримувача   в  довіреностях та в  видаткових накладних.

Відповідач не визнав фактів  отримання  матеріальних цінностей  по   видатковій  накладній  від 29.01.2001 року  через Волченкова  Р.А. на суму   543 грн. 06 коп.,  №М-0039  від  06.03.2001 року  через  Амірсеідова  А.М. На суму   1534 грн. 40 коп. Та  інших.  Крім  того, господарським судом  звертається  увага на  ту  обставину, що  видаткова  накладна   №К-0215 від  21.03.2001 року   на суму  89 грн. 45 коп. Взагалі не має  інформації  про отримувача та  видану  йому  відповідачем  довіреність, а  в накладних   №М-0037 від  02.03.2001 року  на суму  4814 грн. 40 коп. Та №М - 0029  від 16.02.2001 року на суму  1735 грн. 36 коп. В якості  отримувача матеріальних цінностей   зазначається  ЧП “Кленовий  лист”, тобто  сам   позивач.

За приписом ст. 34 Господарського процесуального  кодексу  України   господарський  суд приймає тільки  ті  докази, які  мають значення  для справи. Обставини справи, які  відповідно до законодавства повинні  бути підтверджені  певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами  доказування.

Крім того, як вбачається з  позовної заяви та  долучених до  справи матеріалів, позивач безпідставно включив  до позовних вимог заборгованість, яка на його думку  виникла у фізичної особи Амірсеідова А.М. до заборгованості приватного підприємства  “ Амірсеідов Аміралі Магомедович”, оскільки  при зверненні  до суду  позивач зазначив  в позовній заяві не існуючого відповідача ( згідно до довідки   Головного управління статистики в Кіровоградській області №14-6978 від  02.10.2007 року станом на 01.10.2007 року приватне підприємство “Амірсеідов  Аміралі Магомедович”  в  ЄДРПОУ по Кіровоградській  області не значиться ( а.с.32 т.2). Натомість, виходячи с припису  ст. 12 Господарського процесуального  кодексу України господарському суду не підсудна справа у спорі про стягнення заборгованості  на користь   позивача- юридичної особи  з  відповідача -  фізичної особи.

Таким чином, виходячи с припису ст. 43 ГПК України про те, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та керуючись законом, господарським  судом  визнається   не  доведеним  матеріалами справи  факт приймання - передачі  матеріальних  цінностей   позивачем відповідачу  на загальну суму 177 814 грн. 59 коп. та наявності заборгованості в розмірі 18356 грн. 26 коп., в  тому числі  заборгованості в розмірі  7580 грн. 60 коп.  фізичної особи. Умови укладеного між сторонами договору забезпечували  виконання відповідачем зобов'язань по оплаті отриманої  продукції і при належному  дотриманні цих умов повністю виключалась можливість  несвоєчасної  оплати за  отриману продукцію, оскільки передача замовленої продукції згідно до п.3.2  договору можлива  лише   при  відсутності  заборгованості у   реалізатора.

Поряд з цим, господарським судом приймається до уваги, що позивач   09.10.2007 року надав до суду клопотання про розгляд справи  лише за наявними  у  справі матералами, оскільки первинні бухгалтерські  документи про проведені  господарські операції з відповідачем приватним підприємцем Амірсеідовим  Аміралі Магомедовичем на підприємстві  відсутні, зокрема  відсутні   довіреності та заявки на виготовленні і отримання продукції. Крім того, позивач просить замінити  неналежного відповідача на належного, відповідачем вважати приватного підприємця  Амірсеідова  Аміралі Магомедович. Клопотання позивача  про заміну неналежного відповідача  належним  господарський  суд  задовольняє повністю.

При прийнятті рішення господарським судом приймається до уваги позиція  позивача, який  вважає неможливим  проведення по справі судово - бухгалтерської  експертизи через відсутність  первинних  бухгалтерських  документів у   позивача.

Відсутність на  окремих  примірниках  видаткових накладних підписів  осіб, які   отримували матеріальні цінності, судом визнається як порушення порядку  відображення в документах бухгалтерського обліку господарських операцій,   передбаченого Законом України “Про бухгалтерський облік  та  фінансову   звітність в  Україні” та Наказом  Міністерства  фінансів  України від 24.05.1995   року  “ Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у  бухгалтерському  обліку.” Єдиним належним та  допустимим  доказом здійснення  господарської операції може бути саме  первинний  документ з  суворо  визначеними  Законом  реквізитами:  назвою підприємства, установи від  імені  якої  складено   документ, назвою  документа (форми),  код форми,  дата і місце  складання, зміст  господарської  операції та  її вимірники (у  натуральному  і  вартісному  виразі), посади,  прізвища, підписи  осіб,  відповідальних  за  здійснення господарської операції і  складання первинного  документа, особистий  підпис або інші  дані, які дають  змогу  ідентифікувати осіб, які  брали  участь  у господарській  операції.

Однак,  враховуючи   що  відповідачем оспорено   факт  отримання вказаних  у  накладних матеріальних  цінностей,  а  позивачем  не подано належних  доказів   на спростування доводів  відповідача, господарський  суд не находить  підстав  для   задоволення позовних вимог та  вважає за необхідне в  позові  відмовити  повністю.  Щодо  допущених позивачем порушень законодавства   господарський  суд вважає за необхідне  відреагувати внесенням на його адресу окремої ухвали.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати належить покласти на  позивача повністю,  але не стягувати, оскільки  вони були  сплачені  при зверненні  з позовом до суду.

Керуючись  ст.ст. 34,49,80,82,  84, 116, 117 ГПК  України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

В  позові  відмовити  повністю.

Провадження у справі  щодо стягнення 7580 грн. 60 коп. з фізичної особи    Амірсеідова  Аміралі Магомедовича  припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного  господарського  суду на вказане рішення через господарський суд Кіровоградської області.

Суддя                                            Ю.І. Хилько