ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.09.07                                                                                       Справа №14/282/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя Кагітіна Л.П. судді  Кагітіна Л.П.    , Мірошниченко М.В.  , Яценко О.М.

при секретарі: Лолі Н.О.,

за участю представників:

позивача: Пармузін А.С. – довіреність № 4794 від 05.12.2006 року;

Буханкова А.Л. – довіреність б/н від 07.09.2007 року;

відповідача: Макаренко О.М. - довіреність б/н від 23.10.2006 року;

Скляров О.Е. – довіреність б/н від 23.10.2006 року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління, м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2007 р. у справі № 14/282/06

за позовом: Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління, м. Запоріжжя

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства «Міраж», м. Оріхів Запорізької області

про стягнення 683048,21 грн. заборгованості

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Міраж» про стягнення 683048грн.21 коп. заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 27ю від 28.03.2003 р.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Хоролець Т.Г.) від 05.03.2007 р. у справі № 14/282/06 позов Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління задоволено частково. Стягнуто з Селянського (фермерського) господарства «Міраж» на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління 500000 грн. основного боргу. В частині вимог про стягнення відсотків за користуванням кредитом в розмірі 99829,31 грн. та вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в розмірі 10575,06 грн. позов залишено без розгляду. В частині вимог про стягнення пені в сумі 72643,84 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що вимогу позивача щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 99829,31 грн. слід залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не надано обґрунтований розрахунок відсотків за користування кредитом. З цих самих підстав залишені без розгляду  вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі 10575,06 грн.  Оскільки строк погашення кредиту визначений сторонами до 01.12.2004 року, а позовні вимоги про стягнення пені заявлені 29.11.2006 року, відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення пені. Враховуючи підтвердженість несплати відповідачем суми кредиту, вимоги позивача про стягнення з відповідача 50000грн.00коп. основного боргу задоволені.

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління не погодилося з рішенням суду першої інстанції та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2007р. в частині залишення без розгляду позовних вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 99829 грн. 31 коп. та вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у сумі 10575 грн. 06 коп. та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у сумі 72643 грн. 84 коп. Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк

України» в особі філії - Запорізьке обласне управління до Селянського (фермерського)

господарства «Міраж» щодо стягнення відсотків за користування кредитом  у розмірі           99829 грн. 31 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у сумі 10575 грн. 06 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 72643 грн. 84 коп. – задовольнити у повному обсязі. При цьому вважає, рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та таким, що порушує вимоги норм матеріального права, а саме: ст.ст. 1048, 1054 Цивільного кодексу України. Посилається на п.п. 1.5., 1.5.1.1., 5.1, 5.1.1. договору відновлювальної кредитної лінії № 27ю від 28 березня 2003р. та вважає необґрунтованим відмову у стягненні відсотків за користування кредитними коштами та пені за неналежне виконання зобов’язань Селянським (фермерським господарством) «Міраж» по кредитному договору.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 14.05.2007 року у справі № 14/282/06  апеляційний розгляд справи призначено на 20.06.2007 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2019 від 20.06.2007 року справу № 14/282/06 передано колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Колодій Н.А., Мойсеєнко Т.В.

В судовому засіданні 20.06.2007 р. представник Селянського (фермерського) господарства «Міраж» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2007 р. у справі № 14/282/06 без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління – без задоволення. При цьому зазначає, що вимоги заявника не визнає в повному обсязі і вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує на те, що судом першої інстанції досить повно досліджено всі обставини справи, докази сторін в обґрунтування наведених доводів та прийнято рішення, яке відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Представники сторін в судовому засіданні 20.06.2007 року підтримали свої доводи та заперечення.

У зв’язку з необхідністю витребування від сторін додаткових пояснень та доказів, апеляційний розгляд справи відкладався до 18.07.2007 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2148 від 17.07.2007 року справу № 14/282/06 передано колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Зубкова Т.П., Колодій Н.А.

В судовому засіданні 18.07.2007 року позивач надав письмові пояснення та розрахунок суми заборгованості.

Однак, враховуючи необґрунтованість вказаного розрахунку, ненадання сторонами належних документів, витребуваних ухвалою суду від 20.06.2007 року, та необхідність повторного витребування від сторін додаткових доказів та пояснень, колегія суддів відклала розгляд апеляційної скарги до 07.09.2007 року, зобов’язавши сторони: представнику відповідача до 15.08.2007 року з’явитися до позивача з відповідними оригіналами платіжних документів для складення двостороннього акту звірки суми заборгованості за кредитним договором, а  позивачу  прийняти цього представника та сприяти проведенню звірки. Двосторонній, підписаний з обох сторін, детальний, документально підтверджений, чіткий та зрозумілий акт звірки (із посиланням на: дату видачі суми кредиту, суму виданого кредиту, номер та дату платіжного доручення, період користування кредитом, залишок за кредитом, кількість прострочених днів, процентну ставку, суму нарахованих відсотків: прострочених чи строкових; суми заборгованості по певним платежам станом на день сплати відповідачем певних сум; суму сплачених відсотків (прострочених, строкових) та основної суми кредиту (дата та номер платіжного доручення); дати погашення відсотків, основної суми кредиту) надати до суду. При складанні акту звірки сторонам звернути увагу на строк позовної давності щодо стягнення заборгованості та скласти акт з його урахуванням. Позивачу – надати до суду письмові нормативно та документально підтверджені пояснення відсутності з вашого боку вини щодо ненастання обставин (відкладальної умови) передбаченої угодою про реструктуризацію заборгованості; розрахунки сум пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту та кредиту з урахуванням строків позовної давності щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання та їх стягнення. Відповідачу – надати до суду письмові нормативно та документально підтверджені пояснення відсутності з вашого боку вини щодо ненастання обставин (відкладальної умови) передбаченої угодою про реструктуризацію заборгованості та наявності цієї вини з боку позивача у справі.

Супровідним листом № 25/2994 від 03.09.2007 року позивачем було надано до суду   розрахунок суми заборгованості та копії платіжних документів.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2496 від 06.09.2007 року справу № 14/282/06 передано для розгляду колегії суддів у складі: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Мірошниченко М.В., Яценко О.М., якою апеляційна скарга прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 07.09.2007 року представники відповідача також надали суду копії платіжних документів.

Однак, при цьому, сторони не в повному обсязі виконали вимоги суду, двосторонній акт звірки не склали. До того ж, позивачем не було надано розрахунок заявленої суми з урахуванням строків позовної давності.

Також, представником позивача в судовому засіданні 07.09.2007 року надано письмове клопотання, в якому, з метою встановлення факту існування заборони на відчуження майна СФГ «Міраж» в період укладення угоди про реструктуризацію заборгованості, заявник просить суд направити запит до ДП «Інформаційний центр» МУЮ.

Колегією суддів вказане клопотання не задоволено, у зв’язку з відсутністю підстав для встановлення факту існування заборони на відчуження майна СФГ «Міраж» в період укладення угоди про реструктуризацію заборгованості, оскільки, як встановлено судом, договір про реструктуризацію сторонами не укладений, і в даному випадку, спір стосується заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 27ю від 28.03.2003 р.

За заявою представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів запису судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційного подання і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.03.2003 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (банк) та Селянським (фермерським) господарством «Міраж»  (позичальник) укладено договір відновлюваної кредитної лінії №27 ю.

Згідно умов договору, банк зобов’язався надавати на умовах цього договору, а позичальник зобов’язався отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 380000грн.00коп. та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 30 березня 2004 року.

30.04.2003 року сторони уклали додаткову угоду №1/27Ю, якою суму кредиту збільшено до 500 000 грн.

Додатковою угодою №2/27Ю від 28.03.2004 року остаточний термін повернення кредиту сторонами передбачено не пізніше 28.09.2004 року.

30.09.2004 року між сторонами укладено додаткову угоду №3, якою доповнено Розділ 1 договору «Предмет Договору» п. 1.2.3 у такій редакції «Банк відстрочує строк дії відновлюваної кредитної лінії Позичальнику до 01.12.2004 року».

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, на виконання умов договору, в період з березня по квітень 2003 року, позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 500000грн.00коп., з остаточним терміном його повернення до 01.12.2004 року.

Відповідачем умови договору належним чином не виконувалися.

Після закінчення строку повернення кредиту, між сторонами у справі укладалися угоди про реструктуризацію заборгованості від 31.05.2005 року та від 30.09.2005 року.

Як стверджує відповідач, згідно угоди про реструктуризацію від 31.05.2005 року, відповідачем перераховано позивачу 99694грн.21коп., у зв’язку з чим, відповідачем визнається позов в сумі основної заборгованості  по кредиту в розмірі 400305грн.79коп.

Однак, як визначено в п.8 угод про реструктуризацію заборгованості, якщо сторони не укладуть договори іпотеки та/або договорів застави, угоди про реструктуризацію вважаються неукладеними.

Як свідчать матеріали справи та не заперечують сторони, договори іпотеки та застави на виконання умов угод про реструктуризацію сторонами не укладалися, а отже і угоди про реструктуризацію заборгованості є такими що не укладалися.

Враховуючи, що відповідач свої зобов’язання по договору виконував неналежним чином, за ним виникла заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №27 ю.

Стягнення з відповідача на користь позивача 683048грн.21 коп. заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 27ю від 28.03.2003 р., з яких: 500000грн.00коп.  - сума несплаченого кредиту, 99829грн.31коп.  – прострочена заборгованість відсотків по кредиту; 72643грн.84коп. – заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту; 10575грн.06коп. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, було предметом судового позову у цій справі (з урахуванням останніх уточнень позовних вимог).

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов’язань.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України - договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалося, між сторонами у справі виникли правовідносини на підставі договору відновлюваної кредитної лінії № 27ю від 28.03.2003 року.

Так, згідно умов вказаного договору, сторони передбачили порядок погашення зобов’язань, згідно якого, спочатку сплачуються та зараховуються прострочені проценти, якщо прострочення буде мати місце, строкові проценти за користування кредитом, потім прострочена та строкова сума основного боргу за кредитом, пеня.

Згідноп.1.5.1.2 договору, відсотки сплачуються за весь час фактичного користування кредитом до дня повернення  кредиту.

Відповідно до п.1.5.1.3 (в редакції, зазначеній в додатковій угоді № 3 від 30.09.2004 року)  відсотки за користування кредитом сплачуються до 30.11.2004 року.

Як свідчать платіжні документи, відповідачем сплачувалися саме відсотки, про що свідчить графа «призначення платежу», а не погашався кредит.

Таким чином, колегією суддів не приймаються до уваги доводи відповідача щодо часткової сплати основної заборгованості за кредитом, оскільки відповідачем не надано доказів сплати (платіжних документів, тощо) саме основної заборгованості по кредиту.

В даному випадку, при сплаті за договором, відповідач повинен був брати до уваги порядок погашення кредиту, узгоджений сторонами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 500000грн. основної заборгованості за кредитом (несплаченого кредиту).

Щодо стягнення простроченої заборгованості відсотків по кредиту в сумі 99829грн.31коп.,  10575грн.06коп. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту та 72643грн.84коп. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту, слід зазначити наступне:

Згідно п.1.5.1.1 договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 20% відсотків річних, яка може бути змінена в порядку, визначеному договором.

Враховуючи відсутність реальної можливості перевірки судом правильності визначення позивачем суми нарахованої заборгованості відсотків по кредиту (беручи до уваги строк позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем у справі, поступове надання основної суми кредиту, періодичне погашення відповідачем відсотків по кредиту та інші дані), як судом першої інстанції,  так і апеляційним господарським судом неодноразово відкладався розгляд справи саме для надання позивачем обґрунтованого розрахунку сум заявлених до стягнення відсотків.

Однак, сторонами звірки проведено не було, позивачем не надано обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення заборгованості відсотків по кредиту, за яким би суд міг перевірити правильність нарахування відсотків та встановити фактичну суму заборгованості, з урахуванням строку позовної давності. До того ж, зазначений розрахунок документально у повному обсязі не підтверджений.

Згідно п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції щодо залишення без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України вимоги позивача щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості відсотків по кредиту в сумі 99829грн.31коп.

З вищенаведених підстав, господарським судом правомірно залишені без розгляду і вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі 10575грн.06коп.

Також, п. 5.1.1 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов’язань по поверненню суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом, позичальник зобов’язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню) у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання.

За умовами ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, як правильно зазначено господарським судом першої інстанції, до правовідносин сторін по даному спору щодо вимог про стягнення пені слід застосовувати позовну давність в один рік, а також положення Господарського кодексу України щодо нарахування штрафних санкцій не більше як за шість місяців з моменту порушення зобов’язання.

Так, строк погашення кредиту узгоджений сторонами до 01.12.2004 року, тоді як, позовні вимоги про стягнення пені були заявлені 29.11.2006 року. До того ж період стягнення заявлено з 14.12.2005 року  по 13.12.2006 року.

З урахуванням зазначеного, господарським судом першої інстанції законно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог щодо стягнення 72643грн.84коп. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту.

До того ж, слід зазначити, що судами першої та апеляційної інстанцій, при розгляді цієї справи, неодноразово пропонувалася позивачу надати розрахунок заявлених до стягнення сум простроченої заборгованості відсотків по кредиту та пені з урахуванням вищенаведених строків (у тому числі, пропонувалося представнику позивача і в останньому судовому засіданні), однак, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріалів, пославшись лише на можливість надання даних, визначених у банківській комп’ютерній мережі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним висновок господарського суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в сумі 500000грн. несплаченого кредиту, відмови у позові в частині стягнення заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту та залишення без розгляду вимог позивача щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості відсотків по кредиту в сумі 99829грн.31коп. та 10575грн.06коп. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту.

Колегія суддів також погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо необґрунтованості клопотання відповідача щодо  відстрочки виконання рішення до 01.06.2007 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені  позивачем у апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом та апеляційною скаргою відносяться на позивача.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління, м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.03.2007 р. у справі                     № 14/282/06 – без змін.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 14.09.2007 року.

Головуючий суддя Кагітіна Л.П.

судді  Кагітіна Л.П.

Мірошниченко М.В.  Яценко О.М.