ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

25.06.07                                                                                           Справа  № 1/153-11/38

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (позивача) –       з”явився,

відповідача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж», м.Львів

на рішення    господарського суду Львівської області від 19.04.2007 року, суддя Сало І.А.,   у справі    № 1/153-11/38

за позовом  колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж», м.Львів

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства «Львівспецбуд», м.Львів

про   знесення самочинно збудованого приміщення,

в с т а н о в и в :

рішенням господарського суду Львівської області від 19.04.2007  року відмовлено в позові  колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» до товариства з обмеженою відповідальністю виробничого підприємства «Львівспецбуд»про знесення збудованого товариством з обмеженою відповідальністю виробничим підприємством "Львівспецбуд" третього поверху на будівлі, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена,269/а та прибудови до даної будівлі.

Рішення суду мотивоване тим, що в спірному випадку відповідачу належить на праві власності будівля за вказаною адресою в цілому, за винятком частини приміщень на першому та другому поверсі, якими володіє позивач, а тому проведення спорудження двоскатного даху відповідачем не потребує отримання згоди позивача та останній не має права перешкоджати у будь-який спосіб проведенню будівельних робіт. Судом також зазначено, що позивач не належить до кола осіб, яким стаття 376 Цивільного кодексу України надає право звертатися з позовом про знесення самовільно збудованої будівлі.

В апеляційній скарзі  скаржник (позивач) просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити, з підстав неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, апелюючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу частини майнового комплексу частина спірної будівлі продана позивачу, що свідчить про перебування коридору та інших частин будівлі у спільному користуванні позивача та відповідача та вимагає отримання останнім дозволу від позивача у випадку проведення надбудови над його приміщеннями. При цьому скаржник зазначає, що в спірному випадку проводилося не лише спорудження двоскатного даху, а й реконструкція будівлі з надбудовою третього поверху, що підтверджується звітом про технічний стан будівлі, виконаним ДП „Проектний інститут „Львівський Промбудпроект".

Скаржник також не погоджується з висновком суду про відсутність у позивача права на звернення з позовом про знесення самовільно збудованої будівлі, покликаючись на те, що ст.16 ЦК України  передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як  припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке  існувало до порушення.

У запереченнях на апеляційну скаргу  відповідач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що  спірна будівля належить на праві власності  відповідачу, а позивачем придбано у власність лише частину приміщень на першому та другому поверсі будівлі і ним не придбавалися комунікації, коридор, сходова клітка, стіни, перекриттям та дах, а тому відсутні підстави для отримання дозволу на здійснення надбудови.

Позивач також  зазначає про відсутність у скаржника права на звернення до суду з позовом про знесення самовільно збудованої будівлі, оскільки згідно ст.376 Цивільного кодексу України таке право належить лише відповідним державним органам або власнику земельної ділянки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі,  вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно рішення про реєстрацію права власності від 17.01.2007 року позивач став власником приміщення гаражу-майстерні 1-4, 9-11 загальною площею 186, 2 кв.м. , позначено на технічному паспорті літерою «А-2», що знаходиться у м.Львові, вул.Зелена, буд.269-а.

Будівля за адресою: м.Львів, вул.Зелена,269/а придбана відповідачем у Регіонального відділення ФДМУ у Львівській області згідно договору №203 від З0 квітня 1997 р. у складі цілісного майнового комплексу разом з усіма комунікаціями та інфраструктурою. Свідоцтво про право власності видано РВ ФДМУ у Львівській області 3 жовтня 1997 року,  реєстраційний номер  510, яке Львівським бюро технічної інвентаризації зареєстровано та видано Реєстраційне посвідчення від 16.07.1997 р., згідно якого будівля належить в цілому відповідачу на праві приватної власності, за винятком частини приміщень, проданих позивачу згідно укладеного  договору від 07.05.1997 р. За умовами цього договору та акту приймання-передачі від 27.06.1997 р. позивач придбав у власність частину приміщень на першому та другому поверсі. Відчуження коридору або його частини, сходової клітки, системи опалення, електропостачання, зв'язку, горища, даху  договором від 07.05.1997 р. не передбачено.

У відповідності  до вимог ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно) та ч.4 цієї статті-  спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За змістом ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.Отже, сторони володіють будівлею на праві спільної часткової власності на умовах за укладеним договором купівлі-продажу між ними, зазначеного вище.

За змістом ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову(прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова(прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток.

Згідно Звіту про технічний стан будівлі, виконаного ДП «Проектний інститут «Львівський Промбупроект», існуюча покрівля перебуває у незадовільному стані та підлягає реконструкції. Також підлягає відновленню і пошкоджена частина стіни та карнизу (а.с.69 –76). За даними листа-згоди компетентного органу -  управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради  від 15.05.2007 року за №5-73/2401 розглянуто представлені відповідачем проектні пропозиції на влаштування шатрового даху над адміністративно-виробничим приміщенням по вул. Зеленій, 269-а у м.Львові та з врахуванням технічного стану покрівлі дозволити влаштування шатрового даху над існуючим двоповерховим корпусом. Що свідчить про те, що триває процедура погодження у встановленому законом порядку з компетентними органами реконструкції будівлі, яка ще не завершена.

У відповідності до вимог ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту порушення відповідачем  прав та охоронюваних законом інтересів позивача при здійсненні надбудови шатрового даху на будівлі, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зелена,269/а, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для її знесення.

З вищенаведеного доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами  діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.99,103,105 ГПК України, суд,

постановив:

рішення господарського суду Львівської області від 19.04.2007 року в справі за номером 1/153-11/38 залишити без змін, а апеляційну скаргу  колективного виробничого підприємства «Енергомонтаж» –без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко