ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2007 р.                                                            Справа № 39/106-07

вх. № 7086/2-39

Суддя господарського суду

при секретарі судового засідання

за участю представників сторін:

позивача - Заярного А.Л. дов. б/н від 24.06.2007 року  відповідача - Пшинніка В.Е. дов. б/н від 15.06.2007року

розглянувши справу за позовом Директор СП "Стем-Імпекс", м. Харків

до  Голова СФГ "Ізумруд", с. Лозова

про про стягнення 351418,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням уточнень, просить суд зобов’язати відповідача повернути пшеницю загальною кількістю 358,7тон позивачу, у зв’язку з тим, що відповідач не виконує належним чином свої зобов’язання за договором, а також стягнути з відповідача держмито та судові витрати.

Ухвалою суду від 18.07.2007 року розгляд справи було відкладено на 21.08.2007 року. В судовому засіданні 21.08.2007 року було оголошено перерву до 28.08.2007 року.

Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та пояснив, що  позивач та відповідач мають тривалі фінансово – господарські відносини. Так, позивач придбав у відповідача пшеницю в кількості 358,7тон та 27.11.2001року, відповідно до договору №209, передав відповідачу, придбану пшеницю, на зберігання. Тобто пшениця в кількості 358,7тон до цього часу знаходиться на зберіганні у відповідача, що підтверджується договором зберігання №5 від 10.01.2007року та накладною №10/01-07 від 10.01.2007року, яку керівник відповідача власноручно підписав. 02.04.2007року та 27.04.2007року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення зі зберігання пшениці в кількості 358,7тон. Відповідач на заяви позивача не відреагував, у зв’язку з чим, позивач вимушений був звернутися до суду з позовом.

Представник відповідача проти вимог позивача заперечує та пояснив, що представники відповідача постійно змінюють позовні вимоги, крім того, відповідно до положень Закону України „Про зерно та ринок зерна в Україні” зерновий склад зобов’язаний зберігати зерно у строк, який встановлений договором зберігання, а з грудня 2003року по 2007рік позивач до відповідача, з вимогою про повернення пшениці, не звертався. Відповідно до ч.3 ст.31 вищезазначеного Закону у разі не звернення власника товару з вимогою про повернення зі зберігання, виконавець договору зберігання має право продати продукцію зберігання. Також, відповідно до бухгалтерських документів СФГ „Ізумруд” залишок зерна на зберіганні становить лише 259,36тон, яке було позивачу повернуто, а строк позовної давності з витребування майна сплив. Договір №5 від 10.01.2007року не має відношення до попередніх договорів,  а операція була безтоварною і відповідно до положень ст.230 ЦК України договір є недійсним.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 28.08.2007року, після перерви судове засідання було продовжено.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача суд встановив, що позивач придбав у відповідача пшеницю в кількості 358,7тон та 27.11.2001року, відповідно до договору №209, передав відповідачу, придбану пшеницю, на зберігання. 25.12.2002року, у зв’язку з закінченням договору зберігання, був укладений новий договір зберігання №130 про зберігання 358,7тон пшениці, що підтверджується актом виконаних робіт від 28.02.2003року. 10.01.2007року між позивачем та відповідачем був укладений договір зберігання №5 від 10.01.2007року про зберігання 358,7тон пшениці. Відповідно до накладної №10/01-07 від 10.01.2007року відповідач отримав від позивача на зберігання 358,7тон пшениці. 02.04.2007року позивач звернувся до відповідача з заявою про відпуск 358,7тон пшениці, однак відповідач пшеницю не повернув. Направлена позивачем претензія також залишилась без відповіді. Відповідно до п.п.2.2.3 відповідач зобов’язаний відпустити в присутності представника позивача продукцію в наданий їм транспорт у строки, узгоджені сторонами письмово.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 953 ЦК України зберігач зобов’язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів повернення зі зберігання пшениці в кількості 358,7тон позовні вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача суд вважає необґрунтованими, оскільки, зміна предмету позову є правом позивача, щодо права продажу предмету зберігання, суд вважає, що відповідач не реалізував своє право щодо продажу майна після закінчення договору і не повернув залишок грошових коштів позивачу. Строк позовної давності не сплив, оскільки, сторони продовжили відносини щодо зберігання пшениці в кількості 358,7тон, що підтверджується договором №5 від 10.01.2007року та накладною №10/01-07 від 10.01.2007року, а договір №5 від 10.01.2007року не був у встановленому законом порядку визнаний недійсним.

Держмито та судові витрати підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі вищевикладеного керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Вилучити у СФГ „Ізумруд” (с. Лозова Богодухівського району Харківської області, ) 358,7тон пшениці та передати її СП „СТЕМ-ІМПЕКС” (м.Харків, пр. Московський, 144,  ). Видати наказ.

3. Стягнути з СФГ „Ізумруд” (с. Лозова Богодухівського району Харківської області, ) на користь СП “СТЕМ-ІМПЕКС” (м.Харків, пр. Московський, 144,  ) 3514,18грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

Суддя