ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.07
Справа №АС7/36-07(2453-7/31).

за позовом           Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Суми

до                    Відкритого акціонерного товариства «Імпульс», с.Будський район

про стягнення           2 806 грн. 86 коп.

Суддя Рижков М.Б.

Представники сторін:

Від позивача –          Груздо Т.С.

Від відповідача –          не з’явився

Суть спору: позивач просить стягнути з відповідача           2 806 грн. 86 коп. вартості 1 нествореного робочих місць для працевлаштування інваліда в 2005 році, згідно ст. ст. 19, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875-ХІІ від 21.03.1991р. із змінами та доповненнями.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що фактично в 2005 році з січня по 29 липня на підприємстві працювало два чоловіки інваліда, а саме Барканов А.М. та Скрипка С.М. і тому застосування штрафної санкції передбаченої ст. 20 ЗУ “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” є неправомірним

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача,   суд встановив:

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21 березня 2002 року № 875-ХП (далі Закон) діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їх здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності.

Статтею 19 даного Закону для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання встановлено норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4% від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік у кількості 1 робочого місця.

Підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від Форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж установлена нормативами зазначеними вище, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом (ч. І ст.20 Закону).

Так, згідно зі звітом про зайнятість інвалідів за 2005 рік, норматив числа робочих місць для працевлаштування інвалідів (у відповідності з вимогами чинного законодавства) для Відкритого акціонерного товариства «Імпульс» становив 1 робоче місце.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично в 2005 році відповідачем було створено 2 робочих місця для інвалідів: Барканова Анатолія Михайловича, 16.05.1950 року народження, інвалід загального захворювання 3 групи, який з 01.03.2003 р. по 29.07.2005 р., який працював робочим, що підтверджується наказами № 3-К від 01.03.2003 р., № 71-К від 29.07.2006р. та Скрипка Сергія Миколайовича, 14.02.1964 року народження, інвалід загального захворювання 3 групи, який працював з 01.10.2004р. по 29.07.2005р., що підтверджується наказами № 58 к І від 01.10.2004р., № 71-К від 29.07.2006р., копії яких знаходяться в матеріалах справи, тобто норматив по працевлаштуванню інвалідів у 2005 році відповідач виконав повністю.

Згідно ст. 71 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, а відповідно до ч. 1 ст. 86 КАСУ, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене,  господарський суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного господарського суду. Заява про апеляційне оскарження подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                          М.Б.РИЖКОВ