СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 вересня 2007 р.

Справа № 2/173

за
позовом  Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Івано-Франківській
області,  вул. С.Стрільців, 15,
м.Івано-Франківськ,76000

до
відповідачів: 1:  Державне лісопромислове
підприємство "Прикарпатліс"
вул. Василіянок, 48, м.Івано - Франківськ,76000

2:  ПП ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,

фактична адреса: АДРЕСА_2

Третя
особа на стороні відповідача1, що не заявляє самостійних вимог -  Міністерство промислової політики України, м.
Київ, вул.Сурікова,3

Cуддя
Круглова О. М.

При
секретарі   Дребот Наталія Дмитрівна

Представники:

Від позивача:  Чернов Р.М. - заступник начальника відділу
юридичної роботи, (довіреність №01/14-04 від 31.01.07р. )

Від відповідача 1:  Чабанюк І.Д.
:  директор, (посвідчення №115
дійсне до 31.12.07р.)

Від відповідача 2:  ОСОБА_1 - підприємець.

Від третьої особи на стороні
відповідача 1 представники не з'явилися.

Суть спору: про  визнання недійсним договору оренди  нерухомого державного майна НОМЕР_1 та
звільнення нежитлового приміщення адмінбудинку за адресою АДРЕСА_3.

В засіданні суду 17.09.07
оголошувалась перерва до 26.09.07 та 28.09.07 .

28.09.07 розгляд справи
продовждено.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши предстаників відповідачів, суд

ВСТАНОВИВ:

позивач
звернувся до суду з вимогою  про
визнання недійсним договору
оренди  нерухомого державного майна
НОМЕР_1, укладеного між відповідачами та звільнення нежитлового приміщення в
будівлі за адресою АДРЕСА_3.

В
обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

На виконання наказу  Фонду державного майна України від 25.02.05р.
за № 354 регіональним відділенням проведено перевірку відповідності чинному
законодавству договорів оренди нерухомого майна, яке знаходиться на балансі
державного лісогосподарського підприємства “Прикарпатліс” за період з
01.01.2004р. по 31.05.2006р.

За
результатами перевірки встановлено, що між Державним лісопромисловим
підприємством “Прикарпатліс” та ПП ОСОБА_1 01.03.2006р року укладено договір
оренди державного майна НОМЕР_1 .

За
цим договором орендодавець передає, а орендар приймає у строкове, платне
користування державне майно - нежитлове приміщення площею 23,4 м.кв. , що
розташоване за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно
з п. 10.1 термін дії договору з 01.03.2006р. по 28.02.2009р.

Відповідно до ст. 287 Господарського
кодексу України, тільки Фонд державного майна України, його регіональні
відділення є орендодавцями державного майна. Аналогічну норму містить і Закон
України “Про оренду державного та комунального майна”.

Таким чином, державні підприємства
втратили право бути орендодавцями державного нерухомого майна.

Листом НОМЕР_2 регіональне
відділення повідомляло керівника про зміни в чинному законодавстві та вказало
заборону пролонгації договорів оренди.

Проте, не зважаючи на застереження
регіонального відділення відповідач-1 уклав спірний договір оренди, порушивши
при цьому статтю 287 Господарського кодексу України та  статтю
5 Закону України “Про оренду" державного та комунального майна”.

Крім того, умови спірного договору не
відповідають п. 17 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від
04.10.1995 року № 786, зі змінами, відповідно до якого за нерухоме майно
державних підприємств, установ та організацій до державного бюджету
спрямовується 70% орендної плати, а 30% - орендодавцю, оскільки вони
передбачають зовсім інший порядок спрямування орендної плати.

Статтею 92 ЦК України визначено, що юридична
особа здійснює цивільні права та обов'язки (цивільна дієздатність) через свої
органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідач
- 1 на момент укладення договору оренди не був наділений повноваженнями
орендодавця державного майна, тому не вправі був передавати державне майно в
оренду.

Відповідно до ч. 1,2,4 ст. 203
Цивільного кодексу України:

?          зміст
правочину не може суперечити актам цивільного законодавства;

?          особа,
що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

?        правочин
має вчинятись у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вказаних
вимог є підставою недійсності правочину .

Договір оренди № НОМЕР_1, укладений
між відповідачами не відповідає вимогам ст. 5 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", ст. 287 Господарського кодексу України
та нормам Цивільного кодексу України, а тому є недійсним.

Оскільки згідно ст. 216 ЦКУ недійсний
правочин не створює юридичних наслідків, то у відповідача - 2 відсутні будь-які
підстави для користування нежитловим приміщенням в будівлі, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач-1 в судовому засіданні
стверджує, що відповідно до своєї діяльності п. 2.2 та  п. 4.5. Статуту, затвердженого
Мінпромполітики України і зареєстрованого Івано-Франківським міськвиконкомом та
ст.5 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" 01.03.2006 року
ДЛП "Прикарпатліс" уклало Договір оренди нерухомого державного майна
(нежитлового приміщення) із ПП ОСОБА_1.

Відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 року № 8-92 "Про
управління майном, що є у загальнодержавній власності" та ЗУ "Про
управління об'єктами державної власності" від 21.09.2006 р. на
міністерства та інші підвідомчі Кабінету Міністрів України органи державної
виконавчої влади покладено здійснення функцій щодо управління майном, що є у
загальнодержавній власності.

Згідно п. 2 ст. 73 Господарського
кодексу України орган державної влади, до сфери управління якого входить
державне підприємство, є представником власника і виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Відповідно до ч. 5.7 п. 17
постанови Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 р. "Про методику
розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна" у разі
коли орендодавцем майна є державне підприємство, організація, орендна плата
спрямовується: за цілісний майновий комплекс структурного підрозділу
підприємства, організації, нерухоме майно - 70 відсотків орендної плати
підприємству, організації, 30 відсотків - до державного бюджету.

Дослідивши доводи та заперечення
сторін, позовні вимоги слід визнати необгрунтованими і такими, що не підлягають
задоволенню , з врахуванням наступного

Відповідно до ч. 1,2,4 ст. 203
Цивільного кодексу України:

?          зміст
правочину не може суперечити актам цивільного законодавства;

?          особа, що вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

?          правочин
має вчинятись у формі, встановленій законом.

Пунктом  сьомим
частини  четвертої  "Положення  про
Міністерство  промислової

політики України",  затвердженого Указом Президента України
№  849/2001  від
21.09.2001р.,  передбачено
виконання Мінпромполітики України функцій з управління об'єктами

державної   власності .
Засновником   ДЛП   "Прикарпатліс"   є
Мінпромполітики

України   відповідно
до   наказу
№   22   від
22.05.2001   року   згідно
якого   вказаний

адмінбудинок   переданий
на баланс і повне господарське відання.

В
зв'язку із набранням чинності з 01.01.2004 року Господарського кодексу України,
відповідно до ст. 287 Господарського кодексу України, державні органи
приватизації є єдиними орендодавцями нерухомого майна, у т.ч. площею до 200 кв.
м, що є державною власністю, хоча абзац четвертий ст.5 Закону України "Про
оренду державного та комунального майна" передбачає можливість виступати
підприємству орендодавцем щодо окремого індивідуально визначеного майна та
нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне
підприємство, що підтверджує лист-роз'яснення Комітету з питань правової
політики ВР України № 06-1/18-1096 від 24.05.2004р.

Довідкою
перевірки, на яку посилається позивач (а.с.15) та спірним договором
підтверджено, що з ПП ОСОБА_1  було
укладено договір від 01.03.06 на площу 23,4 га.

Суд
не вбачає підстав для визнання недійсним спірного договору , враховуючи, що
сумарна орендована площа (з врахуванням договорів укладених відповідачем 1  з 01.01.04)
не перевищує 200 м.кв. і орендодавець передав приміщення відповідачу  зі згоди

Мінпромполітики  України як цього вимагає ст.5  Закону України "Про оренду державного та
комунального майна" зі змінами від 29.06.04 :"Орендодавцями
є:  підприємства  - щодо окремого індивідуально визначеного
майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв.м. на одне  підприємство,
а  з  дозволу
органів,  зазначених в абзацах
другому   та  третьому
цієї  статті,  -
також  щодо  структурних підрозділів  підприємств
(філій,  цехів,  дільниць) та нерухомого майна,  що перевищує площу 200 кв. м.", які
передбачають згоду Фонду державного майна України на площу, що перевищує 200
кв.м.

Відповідно  до ст.33
кожна сторона  повинна   довести
ті обставини, на  які  вона
посилається   як   на
підставу   своїх   вимог і
заперечень .

Позивачем  належними чином не обгрунтовано свої вимоги,
а тому в позові належить відмовити.

Керуючись ст.ст.124,129
Конституції України, ч. 1,2,4 ст. 203 Цивільного кодексу України, ст. 287
Господарського кодексу України, ст.ст.49,82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити .

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у
разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Круглова О. М.

дата
підписання рішення  ________

Виготовлено
в АС "Діловодство суду"

________________
Шунтов Олександр Михайлович