ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 2-28/16695-2006

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Кривди Д.С.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Шруб О.М. - дов. від 01.10.2007 року

відповідача
Бєлогуб Г.Б. - дов. від 04.01.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства “Крименерго”

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 року

у справі
№ 2-28/16695-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційне об’єднання Залізничного району міста Сімферополя”

до
Відкритого акціонерного товариства “Крименерго”

про
стягнення 66 677, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням В.о. Голови судової палати Першикова Є.В. від 24.09.2007 року, у зв’язку з відпусткою судді Полянського А.Г. для перегляду в касаційному порядку справи № 2-28/16695-2006, призначеної до розгляду на 02.10.2007 року, створено колегію суддів у складі: головуючого –судді Муравйова О.В., суддів –Кривди Д.С., Фролової Г.М

У жовтні 2006 року Комунальне підприємство “Житлово-експлуатаційне об’єднання Залізничного району міста Сімферополя” звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Крименерго” про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергопостачання у розмірі 66 677, 80 грн.

23.02.2007 року позивач звернувся до суду з уточненням позовних вимог, в яких просив стягнути з відповідача 66677,81 грн. за період з 01.01.2004 року по 01.07.2004 року, згідно актів звірки між позивачем та  Відкритим акціонерним товариством “Крименерго”.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відкрите акціонерне товариство “Крименерго” відповідно до наказу № 101/92 від 24.06.1999 року зобов’язане було відшкодовувати позивачу затрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергопостачання. Позивачем неодноразово (18.05.2004 року, 23.07.2004 року, 24.05.2006 року) направлялися на адресу відповідача вимоги про сплату грошових коштів, які останній на підставі статті 530 Цивільного кодексу України зобов’язаний був сплатити в семиденний термін з моменту отримання. Оскільки відповідач відмовляється погасити заборгованість, позивач просить стягнути з нього суму боргу в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 року (суддя Альошина С.М.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 року (судді: Гонтар В.І. –головуючий, Горошко Н.П., Щепанська О.А.) у справі № 2-28/16695-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим позов задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “Крименерго” на користь Комунального підприємства “Житлово-експлуатаційне об’єднання Залізничного району міста Сімферополя" 66 677, 81 грн. заборгованості за обслуговування внутрішньобудинкових мереж енергоспоживання, 666, 78 грн. державного мита та 118, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Мотивуючи судові рішення господарські суди з посиланням на статті 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, зазначають про те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 66 677, 81 грн. документально встановлений та підтверджений матеріалами справи. Крім того, суди зазначають про те, що відповідно до пункту 7.19 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, у разі використання постачальником електричної енергії мереж основного споживача або житлової організації для технічного забезпечення постачання електричної енергії населенню та/або субспоживачам відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж оплачується власнику цих мереж постачальником електричної енергії, у тарифах (цінах) якого передбачені необхідні статті витрат.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Відкрите акціонерне товариство “Крименерго” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 року у справі № 2-28/16695-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим, в якій просить постанову у справі та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 року у справі № 2-28/16695-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, статті 11 Закону України “Про електроенергетику”, статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити без змін постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 року та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін присутніх  у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський суд України переглядає за касаційною скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами, між Відкритим акціонерним товариством "Крименерго" та Житлово-експлуатаційним об'єднанням Залізничного району міста Сімферополя були укладені договори про користування електричною енергією № 206 від 11.04.1991 року, № 3630 від 08.08.2001 року, № 205 від 09.10.1998 року, № 809 від 30.05.1991 року, № 804 від 10.04.1991 року, № 3700 від 12.04.2002 року, № 3675 від 14.01.2002 року та № 3810 від 25.02.2002 року, що підтверджується  рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 25.05.2004 року у справі № 2-21/3852-2004.

Позивач здійснював роботи по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових електричних систем і обладнанню житлового фонду та поніс витрати згідно розрахунків витрат по обслуговуванню внутрішньобудинкових систем та Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційного об'єднання Залізничного району міста Сімферополя" за перший квартал 2004 року у розмірі 39 967,34грн. (з урахуванням наданого позивачем 23.02.2007 року уточнення) та за другий квартал 2004 року у розмірі 40095,16 грн.

Суди дійшли висновку, що за період з 01.01.2004 року по 01.07.2004 року позивачем були здійснені роботи на загальну суму 80062,50грн.

При цьому, судами встановлено, що на адресу відповідача були направлені рахунки на сплату заборгованості, яка виникла, а саме, рахунок № 39 за січень, лютий, березень 2004 року на суму 39967,34грн., та рахунок № 40 за квітень, травень та червень 2004 року на суму 40095,16грн.

Рахунок за червень 2004 року відповідачем було сплачено.

Отже, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем складає  66677,81 грн.

Відповідно до  частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до   звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, позивач 24.05.2006 року направив відповідачу претензію, в якій просив погасити заборгованість, яка утворилась у зв'язку з наданням відповідачу послуг. Однак, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Судами також встановлено, що у період з 01.01.2004 року по 01.06.2004 року між сторонами не було укладено договір.

Однак,          згідно з пунктом 7.19 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28 (в редакції яка діяла у спірний період), у разі використання постачальником електричної енергії мереж основного споживача або житлової організації для технічного забезпечення постачання електричної енергії населенню та/або субспоживачам відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж оплачується власнику цих мереж постачальником електричної енергії, у тарифах (цінах) якого передбачені необхідні статті витрат.

Порядок проведення розрахунку житлових організацій та підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання (затв. наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28 вересня 1999 р. № 235, зар. в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за № 863/4156) призначений для здійснення розрахунків за виконані роботи.

Врахувавши  те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 66677,81 грн. документально встановлений та підтверджений матеріалами справи, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позов підлягає задоволенню, з урахуванням вищевказаного уточнення позовних вимог від 23.02.2007 у повному обсязі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Крименерго” залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.06.2007 року у справі № 2-28/16695-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 23.02.2007 року залишити без змін.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          Д. Кривда

Г. Фролова