РІШЕННЯ

"18" вересня 2007 р.

Справа № 10/177-3373

Господарський суд Тернопільської
області у складі

Судді  Півторак М.Є.

розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за
позовом: Приватного  підприємця
ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1

до
відповідача : Державного підприємства “Зарубинський спиртовий завод“, с.
Зарубинці Збаразького району Тернопільської області

За участю
представників:

позивача: ОСОБА_2 -представника, довіреність від 06.07.2007 року

відповідача: не прибув

У розпочатому судовому засіданні
представника позивача  ознайомлено з
процесуальними правами та обов'язками
згідно з ст. 20,22 ГПК України.

Суть справи: Позивач
-Приватне підприємець ОСОБА_1, жителька
смт. Власівка  Кіровоградської
області звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом
про стягнення з відповідача - Державного підприємства “Зарубинський
спиртовий завод“, с. Зарубинці Збаразького району 8748 грн. боргу .

В обґрунтування позовних вимог посилається на
накладну № 488 від 24.11.2006 року, а також Довіреність серії ІНФОРМАЦІЯ_1 від
29 листопада 2006 року.

Посилаючись
на те, що у добровільному порядку відповідач відмовляється погасити борг,
позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8748 грн.; витрати
по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу покласти на відповідача.

Ухвалою
суду від 02.08.2007 року судове засідання призначене о 10 год. 17 серпня 2007
року .

У
зв'язку з неявкою у судове засідання 17 серпня 2007 року представника
відповідача , розгляд справи було відкладено до 15 годин 15 хвилин 18 вересня
2007 року в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач письмового відзиву на позов не
подав , заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не представив , його
представник у судове засідання не прибув, хоча про час і місце слухання був
повідомлений в порядку , визначеному ст. 64 ГПК України, а тому суд розглядає
справу згідно вимог статті 75 ГПК України за наявними у справі документами.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача , оцінивши зібрані по
справі докази, господарський суд встановив
наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 1 Господарського процесуального Кодексу
України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі -підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних законом
інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею
20 Господарського Кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання
та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.  Зазначена стаття визначила шляхи захисту прав
та законних інтересів зазначених суб'єктів , зокрема, шляхом  стягнення збитків.

Під
збитками розуміються
витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна,
а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської
діяльності другою стороною ( статті 224 п. 2 ГК України ).

Стаття 16 Цивільного Кодексу України також визначає, що кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу та визначає способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом (частина
друга п. 1 ст. 16 ЦК України).

Позивач
по справі: Приватний підприємець ОСОБА_1, місце проживання  якої АДРЕСА_1   зареєстрована у встановленому законом
порядку виконавчим комітетом Світловодської міської ради  15.03.1993 року, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи -підприємця ,  серії
ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого Державним реєстратором , ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, і наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої
прав і охоронюваних законом інтересів.

Як
встановлено в судовому засіданні, відповідач отримав від позивача згідно  накладної № 488 від 24.11.2004 по Довіреності
ДП “ Зарубинський спиртовий завод “ серії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.11.2006 року
через ОСОБА_3  товар : кислоту
ортофосфорну на загальну суму 8748,00 грн.

Факт
отримання послуг  відповідачем не
заперечено у встановленому законом порядку.

В
силу ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 ст. 202 ЦК України).

Дослідивши
представлені позивачем документи, господарський суд вважає, що вони по своїх
формальних ознаках є Договором купівлі -продажу, в якому сторони досягли згоди
щодо умов, в тому числі в частині оплати за отриманий товар.

За  змістом
приписів статей 205 та 206 ЦК України вбачається, що правочин  може
вчинятися  усно  або
в  письмовій  формі. Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено законом, однак, усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній
реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має
наслідком їх недійсність.

У
відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

З наведеного випливає, що зобов'язання покупця та зобов'язання
продавця повинні виконуватися одночасно.

У відповідності до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві  у  строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 згаданого Кодексу.

Таким чином, зобов'язання оплатити отриманий у власність товар за
цінами, які  визначені (встановлені) у
накладній на товар, виникло у покупця в момент передачі речі (товару),
відповідно, і у продавця виникло право вимагати оплати за товар саме з моменту
прийняття товару покупцем, оскільки такі права та обов'язки випливають з
приписів ст. ст. 662 та 689 ЦК України, тобто із закону.

Беручи
до уваги доводи позивача, оцінені судом докази, суд дійшов висновку про те, що,
між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання з купівлі-продажу кислоти
ортофосфорної на загальну суму 8748 грн. 00 коп. по ціні, зазначеній у
накладній, що підтверджується накладною та довіреністю, належним чином копії
яких знаходяться у матеріалах справи.

У
судовому засіданні встановлено , що відповідач не оплатив вартості переданого
йому у власність позивачем майна, що в силу ст.ст. 526 та 530 ЦК України є
неприпустимим, а тому  порушене право
позивача, як продавця,  підлягає судовому
захисту.

Однак
, сторонами не був встановлений строк виконання зобов'язання .

Пунктом 2 статті 530 ЦК України встановлено
, якщо строк ( термін ) виконання боржником обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення вимоги , кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час . Боржник повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення вимоги , якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства .

На виконання приписів п. 2 ст. 530 ЦК
України позивач по справі направив відповідачу 19.06. 2007 року за № 159  вимогу про оплату отриманих матеріальних
цінностей , яка залишена останнім без відповіді та задоволення .

Отже
, доводи позивача про те, що відповідач не оплатив вартість товару, внаслідок
чого виникла заборгованість, яка складає 8748,00 грн., підтверджуються
документально і не заперечуються відповідачем. , а тому
позовні вимоги в частині стягнення боргу на суму 8748,00 грн. підтверджені
документально та підлягають до задоволення.

Державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу покладаються на відповідача, згідно приписів ст.ст. 44,49
Господарського процесуального кодексу України.

На
підставі наведеного, керуючись  ст. 129
Конституції України, ст. ст. 1, 2, 32, 33, 43, 54, 82, 84,116, 117  ГПК України, ст.ст. 20, 193, 224
Господарського Кодексу  України,  ст. ст. 11, 202, 205, 206 Цивільного Кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства “Зарубинський спиртовий
завод“, с. Зарубинці Збаразького району Тернопільської області,
ідентифікаційний код 00375065 на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 ,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 8748,00 грн.  боргу ; 102 грн.  в повернення сплаченого державного мита; 118
грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.  Видати наказ.

3.Рішення набуває законної сили в десятиденний строк з дня його
прийняття.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів
з дня прийняття  рішення, через місцевий
господарський суд.

4.Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Суддя
М.Є. Півторак