ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.07 р.                                                                             Справа № 7/67а

Суддя господарського суду Донецької області Малашкевич С.А.

при секретарі судового засідання Косицькій В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Київ

До відповідача: Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька

Про: визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /0-6691/10/23-113 від 08.04.2005 р. та № /1-9852/10/23-113 від 13.06.2005 р.

За участю:

від позивача: Радіонова А.Г.—представ. за довір.

від відповідача: Кутько О.М.—представ. за довір.; Колібабчук С.М., представ. за довір.

Суть справи:

Донецьке обласне управління з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк ДК “Укрекокомресурси” КМУ, звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової адміністрації України про визнання недійсним рішення Державної податкової адміністрації України у Донецькій області № 9596/6/25-0115 від 05.10.2005 р.

Заявою від 29.05.2006 р. позивач замінив позовні вимоги, просив визнати нечинними податкові повідомлення-рішення № /0-6691/10/23-113 від 08.04.2005 р., № /1-9852/10/23-113 від 13.06.2005 р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 342 300, 00 грн. та нарахування штрафних санкцій з цього ж податку в сумі 254 500, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неправомірне прийняття податковим органом оспорюваних повідомлень-рішень, оскільки податковим органом при проведенні перевірки не були враховані надані позивачем первинні документи, на підтвердження правомірності формування своїх податкових зобов’язань. Також, позивач посилається на порушення відповідачем встановленого порядку складання актів перевірок.

Ухвалою суду від 30.05.2006 р., за заявою Донецького обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк, у справі було замінено відповідача—Державну податкову адміністрацію України, належним—Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Донецька.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на порушення з боку позивача приписів податкового законодавства, зокрема, не відображення в повному обсязі реалізації товарів та отриманої передплати, в результаті чого було занижено валовий дохід, порушений порядок нарахування амортизації. До того ж, при проведенні перевірки, висновки якої стали підставами для прийняття оспорюваних рішень, у позивача була відсутня первинна документація, що підтверджувала правомірність та своєчасність формування валових витрат.

Ухвалою суду від 03.04.2007 р. за клопотанням Донецького обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк ДК “Укрекокомресурси” КМУ було замінено первинного позивача у справі на Державну компанію з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Київ.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити адміністративний позов, розгляд якого просив провести за місцезнаходженням структурного підрозділу—Донецького обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси”, як повноважного представника.

Провадження у справі зупинялось у зв’язку з проведенням судово-економічної експертизи.

Судом досліджені документи, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, копії яких долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд встановив.

Позивач—Державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Київ має у своєму складі структурний підрозділ Донецьке обласне управління з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк, який не є юридичною особою, але зареєстрований та обліковується як платник податків в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька.

Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Донецька було здійснено документальну перевірку правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету Донецьким обласним управлінням з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк сум податків і зборів за період з 01.01.2004 р. по 31.12.2004 р.

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 44/23-1/21702769 від 05.04.2005 р. (далі акт перевірки), в якому були встановлені порушення діючого законодавства, зокрема п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.9 п. 5.9 ст. 5, п.п. 8.1.2 п. 8.1., п.п. 8.2.2 п. 8.2, п.п. 8.3.2 п. 8.3, п.п. 8.6.1 п. 8.6, п.п. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, в результаті чого платником податків було занижено податок на прибуток підприємств за 2004 р. на суму 342 200 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення №/0-6691/10/23-113 від 08.04.2005 р. про визначення Донецькому обласному управлінню з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк ДК “Укрекокомресурси” КМУ податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств в сумі 596 800, 00 грн., у тому числі основна заборгованість в сумі 342 300, 00 грн., штрафна санкція в сумі 254 500, 00 грн.

Зазначене рішення було оскаржене в адміністративному порядку. За результатами оскарження рішення залишено без змін, а відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № /1-9852/10/23-113 від 13.06.2005 р. про визначення Донецькому обласному управлінню з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” м. Донецьк ДК “Укрекокомресурси” КМУ податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств у тому ж розмірі, що і перше.

Позовною вимогою Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України є визнання нечинними вище перелічених податкових-повідомлень рішень.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оспорювані податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем за висновками акту перевірки № 44/23-1/21702769 від 05.04.2005 р. В акті перевірки відповідач посилається на:

1.           заниження платником податку скоригованого валового доходу за 2004 р.: на суму 201 300, 00 грн. через відображення не в повному обсязі реалізації товарів (робіт, послуг) та отриманої передплати, а також на суму 56, 1 тис. грн. через невірне обчислення приросту балансової вартості запасів;

2.          завищення загальної суми валових витрат за 2004 р. на 760 900, 00 грн., у зв’язку з віднесенням до складу таких витрат, витрат які не підтверджені відповідними документами та невідображені в бухгалтерському та податковому обліку;

3.          завищення суми амортизації за 2004 р. на 406 800, 00 грн. через нарахування амортизаційних відрахувань на матеріальні цінності, які не є основними фондами.

Разом з тим, акт перевірки не містить, як того вимагає Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 16 вересня 2002 р. N 429 (далі порядок № 429), чіткого викладення змісту порушення з посиланням на первинні документи позивача, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, не відображені інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення. Зокрема, при відображенні результатів перевірки валових доходів позивача за 2004 р. (розділ 10 акту перевірки) відповідач не вказує за якими саме господарськими операціями в перевіряємом періоді виявлені порушення (занижені валові доходи), якими первинними документами позивача вони доводяться, є лише загальні посилання на не конкретизовані первинні документи та дані бухгалтерського обліку позивача.

Теж саме стосується й описання порушення, при обчисленні приросту балансової вартості запасів позивача (п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”) та валових витрат (п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону).

За таких умов, із змісту акту перевірки не доводиться можливим встановити і підтвердити правильність висновків відповідача про заниження позивачем валових доходів та порушенням останнім п.п. 5.3.9 п. 5.3 та п. 5.9 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

З метою перевірки відповідності первинним документам позивача висновку відповідача про порушення податкового законодавства, судом призначалась судово-економічна експертиза.

За висновком експертизи від 14.12.2006 р. № 141/214, твердження в акті перевірки про заниження позивачем податку на прибуток у перевіряємому періоді не доводяться. Експертом, на підставі дослідження первинних документів і бухгалтерських регістрів позивача встановлено завищення, а не заниження останнім податку на прибуток за 2004 р., у тому числі й при обчисленні поквартально. При цьому експертом були встановлені недоліки та порушення в бухгалтерському та податковому обліку позивача та частково підтверджені висновки відповідача про порушення позивачем п. 4.1 ст. 4, п.п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5, п.п. 8.1.2 п. 8.1, п.п. 8.2.2 п. 8.2, п.п. 8.3.2 п. 8.3, п.п. 8.6.1 п. 8.6, п.п. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”. Проте, було встановлено, що в акті перевірки відображені показники не усіх первинних документів, виходячи з яких потрібно було визначати (перевіряти) податкове зобов’язання позивача з податку на прибуток у періоді, що досліджувався. Виходячи з аналізу усіх первинних документів позивача, які повинні враховуватися при обчисленні податку на прибуток у перевіреному періоді, заниження такого податку відсутнє.

Відповідачем не зазначено в акті перевірки про ненадання позивачем яких-небудь документів для перевірки чи надання первинних документів не у повному обсязі. У такому разі, згідно вказаного вище Порядку № 429, в акті перевірки повинний бути відображений перелік документів, що не були надані в ході здійснення перевірки та відобразити факт відмови від надання пояснень посадових осіб позивача щодо причин ненадання документів, або додати такі пояснення до акту.

Безпідставні твердження в акті перевірки про порушення позивачем п.п. 8.1.2, п.п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” внаслідок чого завищені амортизаційні відрахування на суму 31, 3 грн., у зв’язку з нарахуванням амортизації на матеріальні цінності, що не відносяться до основних фондів, тому що вони начебто не введені в експлуатацію.

Відповідно до п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону: ”Амортизації підлягають витрати:

-          придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення;

-          самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті

на виготовленні таких основних фондів;

-          проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів

поліпшення основних фондів;

-          капітальні поліпшення землі, не пов'язані з будівництвом, а саме: іригація,

осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі".

Підпунктом 8.2.1 п. 8.2 ст.8 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено: "Під терміном "основні фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів здати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом.

Витрати на придбання будь-яких матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській діяльності платника податку, включаються до складу валових витрат платника податку в загальному порядку та враховуються для цілей застосування пункту 5.9 статті 5 цього Закону".

Згідно п.2 ст. З Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996 (далі Закон України № 996): „Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку”.

Відповідно до ст.1 Закону України № 996 від 16.07.1999 р.:

- "господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства";

"первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення".

-п.1 ст. 9 Закону України № 996 від 16.07.1999 р. встановлено: "Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо—безпосередньо після її закінчення".

Згідно п. 2. ст. 9 Закону України № 996 від 16.07.1999 р.: "Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце надання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;  посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".

З наведених норм права випливає, що дані податкового обліку та податкової звітності підприємства повинні ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку, підставою для якого є первинні документи складені з урахуванням вимог п. 2. ст. 9 Закону України № 996.

Для проведення експертного дослідження позивачем був наданий Акт приймання-передачі та введення в експлуатацію   основних засобів від 30.12.2003 р. Згідно з даними акту Державна компанія „Укрекокомресурси" передає на баланс Донецькому обласному управлінню „Донецькекокомресурси" наступні основні засоби:

-          будинок дисп. транспортного цеху № "А-2" (інвентарний номер 103-18) вартістю 114780,50грн.;

-          будинок масозаготів. відд.№1 цеху (інвентарний номер 103-14) вартістю 417632,11грн.;

-          будинок транспортного цеху № "А-1" (інвентарний номер 103-13) вартістю 47625,60грн.;

-          будинок цеху обл. плитки: осн. будівл. "А4" обл. цех (інвентарний номер 103-17) вартістю 1737895,74грн.;

-          залізничні колії №1, №12, №2, №3, №3а (інвентарний номер 103-16) вартістю 457180,21грн.;

-          транспортна галерея (інвентарний номер 103-15) вартістю 9250,78грн.

Згідно з даними акту, Донецьким обласним управлінням “Донецькекокомресурси”, як структурним підрозділом компанії, перелічені об'єкти основних засобів прийняті на баланс. Вказаний документ не містить довідкової інформації щодо сум амортизації, що були нараховані на ці об'єкти основних засобів, роки випуску, номери паспорту об'єктів, короткої характеристики об'єктів, також акт не містить висновків комісії відносно технічного стану об'єктів та відповідності технічним умовам, перелік технічної документації до них.

Акт підписаний членами комісії у складі 3-х чоловік, начальником Донецького обласного управління "Донецькекокомресурси", затверджений відповідальною особою Державної компанії "Укрекокомресурси", підписи відповідальних осіб завірено печатками.

В подальшій господарській діяльності будівлі і споруди були використані ДОУ «Донецькекокомресурси» як складські приміщення для збору, заготівлі, сортування, транспортировки відходів як вторинної сировини, зберігання вторинної сировини, а також як приміщення для здійснення утилізації, переробки та реалізації вторинної сировини, обслуговування пересувних та стаціонарних приймальних пунктів м. Слов’янська. Здійснення вказаної господарській діяльності підтверджується первинними бухгалтерськими документами по прийму і збору відходів (акти приймання відходів), по збереженню відходів (вимоги, складські відомості обліку, матеріальні звіти, інвентаризаційні описи), по переробці і утилізації (акти виконаних робіт), по реалізації вторинної сировини (накладні).

У зв'язку з тим, що відповідач не надав відомості та докази про невірогідність інформації, зазначеної у вказаних актах приймання-передачі і введення в експлуатацію основних засобів, вказані документи містять всі обов'язкові реквізити відповідно до п.2 ст.9 Закону України № 996 "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", зазначені акти слід вважати належними первинними документами, що можуть і повинні використовуватися з метою визначення суми амортизації об'єктів основних фондів, зазначених в цих документах.

Отже, зазначеними первинними документами спростовується твердження відповідача про неможливість віднесення зазначених вище об’єктів до складу основних фондів через не введення їх в експлуатацію та відсутність виробничої діяльності.

Виходячи із вище переліченого, актом перевірки або іншими доказами, відповідачем не доведена правомірність висновку про заниження позивачем податку на прибуток за 2004 р. на суму 342 300 грн. та визначення оспорюваними рішеннями податкового зобов’язання у вказаній сумі основного платежу та 254 500 грн. фінансових санкцій. Тому, податкові повідомлення-рішення слід визнати нечинними.

Витрати по сплаті судового збору за приписами статей 87, 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодовуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 4, 5, 8, 11 „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст. 4, 17, Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 71, 94, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Київ про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька № /0-6691/10/23-113 від 08.04.2005 р. та № /1-9852/10/23-113 від 13.06.2005 р. задовольнити.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Донецька № /0-6691/10/23-113 від 08.04.2005 р., № /1-9852/10/23-113 від 13.06.2005 р. про визначення Донецькому обласному управлінню з утилізації відходів як вторинної сировини “Донецькекокомресурси” Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Донецьк податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 342 300, 00 грн. та штрафних санкцій з цього ж податку в сумі 254 500, 00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету Міністрів України м. Київ (ЄДРПОУ 2077743), Кловський узвіз, 4, м. Київ, 01021, витрати по сплаті судового збору в сумі 3, 40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Сторонам у судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Постанова викладена у повному обсязі 23.04.2007 р.

Суддя