СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

05.07.2007

Справа №2-2/7282-2007

За позовом - ТОВ
«Торговельно-виробниче підприємство «Вадим». (м.Сімферополь, вул..Гавена, 107)

до відповідача -  СПД ОСОБА_1, (АДРЕСА_1)

Про стягнення 16260 грн.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача - Зотова Є.Р., дов.
від 23.01.2007 р.

Від відповідача -  ОСОБА_1, СПД.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим з позовом до
відповідача про стягнення  16260 грн., з
яких  14283 грн.  - основна заборгованість, 426 грн.  - три відсотки річних, 1551 грн.  - індекс інфляції.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно договору від 10.05.2006р.
позивач надавав відповідачеві в оренду причіп на технологічній осі, а
відповідач повинен був своєчасно вносити орендну плату за користування причепом
у розмірі 2700 грн. щомісячно. Згідно п.2.1договору оплата за оренду
проводиться на підставі рахунків, наданих відповідачеві позивачем, і вноситься
не пізніше  чим за три банківські дні з
дня отримання рахунку.  Відповідач не
своєчасно вносив орендну плату, у зв'язку з чим
26.12.2006 р. сторонами був підписаний акт звірки взаєморозрахунків,
яким підтверджується, що у відповідача є заборгованість по оплаті оренди
причепа на технологічній осі у розмірі 13500 грн.

09.01.2007 р. між сторонами підписаний приймально-здавальний акт, по
якому причіп повертається позивачеві. На підставі того, що майно у відповідача
забрано 09.01.2007 р.  позивач вимагає з
відповідача орендну плату ще за 9 днів, що складає 783  грн., таким чином загальна заборгованість по
орендній платі, на думку позивача складає 14283 грн., що і стало підставою для
нарахування річних, інфляції та звернення позивача з позовом у суд.

Позивач надав у засідання суду новий розрахунок суми позову, у якому
зменшує позовні вимоги у частині стягнення річних та інфляції, та просить
стягнути 1146грн. 92коп.  інфляції,
190грн.97коп. річних.

Однак, у засідання суду позивач також надав і клопотання, у якому
пояснив, що просить стягнути з відповідача тільки заборгованість за орендну
плату у розмірі 14283грн., у частині стягнення річних та інфляції просить суд
провадження у справі припинити у зв'язку із відмовою позивача.

Відповідач у судове  засідання відзив на позов не надав.

Спір розглядається за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України, за
договором  найму  (оренди)
наймодавець  передає   або зобов'язується передати наймачеві майно
у користування за плату на певний строк.

Стаття 762 ЦК України передбачає, що
за  користування  майном
з  наймача  справляється
плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Між сторонами 10.5.2006р. був
укладений договір оренди причепу на технологічної осі.

За умовами договору позивач
зобов'язаний передати відповідачеві у тимчасове користування автотранспортний
причеп «Торговий кіоск на технологічної осі ТК СИ №15» повністю укомплектований
обладнанням вказаним у п.п.1.1 договору, а відповідач прийняти його та
сплачувати щомісячну орендну плату у розмірі 2700грн. ( п.п. 1.1,2.3 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору
оплата за оренду здійснюється на підставі рахунків, наданих відповідачу
позивачем та сплачується не пізніш трьох банківських днів зі дню отримання
рахунку.

Строк дії договору сторони
передбачили до 10 .11.2007р.(п.5.1 договору).

Відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов
договору, зобов'язання припиняються виконанням, виконаним належним чином.

У виконання  зобов'язань, узятих за договором, позивач
передав відповідачеві в оренду причеп на технологічної осі, що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі приймально-здавальним актом.

Однак, відповідач не виконує
належним чином умови вищенаведеного договору та не сплачує орендну плату
починаючи з серпня 2006р., що підтверджується матеріалами справи, у тому числі
актом звірки взаєморозрахунків та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п.2.4 договору у разі
затримки оплати більш ніж на 2 місяця договір розірвуться у односторонньому
порядку.

Матеріалами справи, у тому числі
листом позивача від 16.10.2006р., підтверджено дострокове розірвання договору з
вини відповідача.

Посилання позивача на
приймально-здавальний акт, як на підставу для стягнення орендної плати за
період по 09.01.2007р., є неспроможнім, тому що, листом від 16.10.2006р.
позивач розірвав договір і у позивача з цього моменту відсутнє право вимагати
орендну плату, тоді як він просить суд стягнути заборгованість по 09.01.2007р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, але позивач не довів суду обов'язок відповідача
платити за оренду по 09.01.2007р., а у свою чергу відповідач не надав доказів
сплати орендної плати починаючи з серпня місяця 2006р.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до
висновку, що у частині стягнення боргу за період з серпня 2006р. по
16.10.2006р. у розмірі 6793грн. 55коп. позов обґрунтований та підлягає
задоволенню, у частині стягнення боргу у розмірі 7489грн.45коп. у позові слід
відмовити.

Окрім вимоги про стягнення боргу
заявлені вимоги про стягнення 426 грн.
річних та 1551 грн.  інфляції.

Суд вважає за необхідне дотримуватися принципів судочинства, що
встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними
засадами судочинства  є, зокрема,
змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні
перед судом їх переконливості. Тобто, суд вважає за потрібне застосувати принцип
змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

У зв'язку із тим, що позивач зменшив
суму інфляції на 404грн.08коп. та річних на 235грн.03коп., що є його правом суд
відмовляє у стягненні цих сум.

Що стосується вимог про стягнення
1146грн. 92коп.  інфляції, 190грн.97коп.
річних, то суд  вважає за необхідне у
решті цих вимог провадження у справі припинити у зв'язку із відмовою позивача,
яка прийнята судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
держмито та  витрати по
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу відноситься  на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

За згодою представників сторін в
засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення підготовлене та підписане
06.7.2007р.

Керуючись ст. ст.49,75,п.4 ст.80,
ст.ст.82,84,85 ГПК України

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з СПД ОСОБА_1, (АДРЕСА_1,
рахунки невідомі) на користь ТОВ «Торговельно-виробниче підприємство «Вадим».
(м.Сімферополь, вул. Гавена, 107, рахунки невідомі) 6793грн. 55коп.. неустойки,
67грн.93коп. держмита, 49грн.30коп. витрат по інформаційно-технічному
забезпеченню судового процесу.

3.          В частині стягнення 7489грн.45коп.
боргу, 404грн.08коп. інфляції, 235грн.03коп. річних у позові відмовити.

4.          У частині стягнення 1146грн.
92коп.  інфляції, 190грн.97коп.
річних,  провадження у справі припинити у
зв'язку у зв'язку з відмовою позивача.

5.           Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго
В.І.