ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

07.08.2007
Справа №2-14/1701-2007

07 серпня 2007 р.                         Справа № 2-14/1701-2007

За позовом Підприємства з іноземною інвестицією товариство з обмеженою відповідальністю «Уінденерго ЛТД», м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4

До відповідача Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція», м. Євпаторія, вул. Революції, 95

Третя особа  Відкрите акціонерне товариства «Крименерго», м. Сімферополь, вул. Київська,746

Про  стягнення 107368,36   грн.

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –   Ткач І.В., дов. № 110 від 02.02.2007. у справі

Від відповідача  -   не з’явився

Від третьої особи  -  не з’явився

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 107368,36  грн. заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач пояснює невиконанням відповідачем договірних зобов’язань по оплаті  одержаного товару.

Відповідач у відзиві  позовні вимоги не визнав за мотивами, що відповідно до п..п.4.1. п.4  Договору № 43-П від 12.12.1997. кошти на закупку комплектів ЗІП виділяються  із цільового фонду, який формується на підставі Указу Президента України від 02.03.1996. № 15996 «Про будівництво вітроелектростанцій», при цьому, оплата вартості товару здійснюється згідно договору між Національним диспетчерським  центром Міненерго України та «Уінденерго ЛТД» при обов’язковому  узгодженні ціни на товар  з Покупцем. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа несе відповідальність при наявності провини, провина відповідача у порушенні зобов’язання відсутня, тому що обов’язок  по оплаті вартості товару прийняла на себе інша особа – Національний Диспетчерський центр Міненерго України.

Позивач не надав первинної бухгалтерської документації  у підтвердження поставки товару. Строк дії договору закінчився 01.07.1998. Відповідно до п.1 п.п.1.1. Договору, він укладений  у розвиток договору № 4-П від 19.10.1995 між підприємством «Уінденерго ЛТД  і ДАЕК «Крименерго», без якого неможливо вирішити  спір між позивачем та відповідачем.

Третя особа листом № 101187 від 16.06.2007. просить розглянуть справу у відсутності його представника.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника позивача, а також представника відповідача  Шейкіна О.М., який брав участь у попередніх судових засіданнях,    суд -

Встановив :

12          грудня 1997 р. Підприємство  з іноземною інвестицією «Уінденерго ЛТД»

(Продавець) і Державне  наукове – виробниче підприємство «Ветроенергосервіс» (Покупець) уклали  договір  № 43-П, відповідно до якого  Продавець продає, а Покупець покупає для Донузлавської ВЕС  1 черги в Республіці Крим комплекти ЗІП до вітротурбин (п.1.1. договору) .

У пункті 1.1. цього договору зазначено,  що договір підготовлений у розвиток договору № 4-П  від 19.10.1995. між підприємством «Уінденерго ЛТД» і ДАЕК «Криенерго».

З’ясувати можуть лі умови договору № 4-П від 19.10.1995., який укладений позивачем з ДАЕК «Крименерго», впливати на правовідношення позивача з відповідачем у спірному договорі, встановити суду не представляється можливим, тому що відповідно до листу -  поясненню   ВАТ «Крименерго» № 101029 від 29.05.2007. і поясненню представника позивача, екземпляри договору № 4-П від 19.10.1995. не збереглися.

Пунктом 4.1. договору  № 43-П від 12.12.1997. передбачено, що  «кошти на закупку комплектів ЗІП виділяються  із цільового фонду, якій формується  на підставі Указу Президента України від 02.03.96. № 15996 «Про будівництво вітроелектростанцій». Оплата вартості комплектів ЗІП  здійснюється відповідно до договору між Національним Диспетчерським Центром Міненерго України і «Уінденерго ЛТД» при обов’язковому узгодженні ціни на комплекти ЗІП з «Покупцем». При цьому «Покупець» і «Продавець» зрозуміють, що зрив строків фінансування  приводить до зриву строків поставки комплектів ЗІП».

Доводи  відповідача, що  він не має зобов’язань по оплаті товару, а зобов’язання по оплаті вартості товару прийняла на себе інша особа  - Національний Диспетчерський центр Міненерго України, не можуть бути прийняти до уваги, тому що доказів зобов’язань Національного Диспетчерського центру оплатити товар, одержаний відповідачем, останній не надав.

Відповідно до пояснень представника позивача, Договір між Національним Диспетчерським Центром Міненерго України і «Уінденерго ЛТД» не укладався.

Пунктами 12.1.,12.2. договору № 43-П від 12.12.1997. зазначено, що договір діє до 01.07.1998 р. і може бути пролонгований по узгодженню сторін.

У подальшому сторони уклали додаткові угоди від  27.09.1999., від 22.02.2002.  і графік погашення  заборгованості, що свідчить про пролонгацію договору.

Так, додатковою угодою № 1 від 27.09.1999., у зв’язку з реорганізацією Державного науково - виробничого підприємства «Вітроенергосервіс» в преамбулу договору внесені зміни відносно найменування Покупця, яким зазначений Покупець - Державне підприємство Донузлавська ВЕС.

Додатковою угодою № 2 від 22.02.2002.  змінений зміст п.4.1. розділу 4 «Оплата» і передбачено, що оплата за товар здійснюється Покупцем на поточний рахунок Продавця. Також договір доповнений п.12.5. , відповідно до якого погашення заборгованості по оплаті за Товар буде здійснюватися  відповідно з затвердженим графіком платежів.

Відповідно до Додатку №1 до Додаткової угоді № 2 по договору № 43-П від 12.12.1997. Покупець зобов’язаний оплатити заборгованість у сумі 107368,36 грн. протягом 2 кварталу 2005 р. –  2 кварталу 2006 р.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та  фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999. № 996-Х1У, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, яки фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні  облікові документи повинні мати такі обов’язкові  реквізити:  назву документа,  дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності з 2, 3, 4 Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої  наказом  Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996. і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.07.96. № 2931318, товарно-матеріальні цінності  повинні відпускатися покупцям тільки по довіреності покупця.

Накладні та довіреності Покупця, яки б підтверджували відпуск товару відповідачу, у позивача відсутні. Як пояснює представник позивача та підтверджується матеріалами справи, вказані документи знищені, у зв’язку з закінченням строку зберігання.

Однак, відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд розглядає справу виходячи із загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, якими є , зокрема, справедливість та розумність.

Поставка товару по договору № 43-П від 12.12.97. підтверджується Додатком № 1 до додаткової угоди № 2 по договору (а. с. 10), яким сторони зафіксували заборгованість по спірному договору в сумі 107368,36 грн.

Вказана заборгованість підтверджується також актами звірки взаємних розрахунків № 12 від 22.02.2002. ( а. с. 13), № 35 від 01.05.2006. (а. с. 14), факт одержання продукції по договору № 43-П від 12.12.97. підтверджується актами звірки розрахунків № 1 від 01.07.99. (а. с. 77),  № 9 від 01.11.2001. (а. с. 85), № 10 від 01.12.2001. ( а.с. 86), № 11 від 01.01.2002. ( а. с. 87), № 12 від 22.02.2002. ( а. с. 88), № 13 від 01.05.2002. (а. с. 89), № 14 від 01.08.2002. (а. с. 90), № 15 від 01.10.2002. ( а. с. 91), № 17 від 01.12.2002. (а. с. 92), № 18 від 01.01.2003. (а. с. 93),, № 19 від 01.02.2003. ( а. с. 94),, № 20 від 01.03.2003. (а. с. 95), № 21 від 01.05.2003.  № 22 від 01.10.2003., № 23 від 01.12.2003. № 24 від 01.01.2004., № 25 від 01.04.2004. , № 26 від 01.09.2004., № 26 від 01.11.2004., № 29 від 01.01.2005., № 30 від 01.04.2005., № 31 від 01.06.2005., № 32 від 01.11.2005., № 33 від 01.01.2006., № 34 від 01.04.2006., № 36-1 від 01.01.2007.  (а. с. 96 – 109), які підписані з боку відповідача головним бухгалтером Соболевої Л.В., що підтверджує проведення у первинному бухгалтерському обліку факту одержання спірного товару.

Таким чином, відповідальні особи відповідача своїми діями, а саме, укладанням додаткової угоди до договору з графіком погашення боргу, актами звірки взаємних розрахунків фактично підтвердили факт одержання товару за договором № 43-п від 12.12.1997.

Зобов’язання ведення бухгалтерського обліку господарських операцій на підставі  первинних документів, яки фіксують факти здійснення господарських операцій, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та  фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999. № 996-Х1У, є обов’язком також Покупця, тому проведення відповідачем у бухгалтерському обліку заборгованості за договором № 43-п від 12.12.1997. на підставі якого підписані численні акти звірки розрахунків робіт зазначає, що цій облік здійснений на підставі  первинних документів, по яким позивач передав, а відповідач прийняв спірну продукцію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України,  ст. 526, 530, 712 Цивільного кодексу України   зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, за договором поставки продавець передає, а покупець приймає або зобов’язується прийняти товар  і сплатити за нього певну грошову суму.

Заборгованість  в сумі  107368,36 грн. підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню.

Клопотання відповідача про призначення у справі бухгалтерської експертизи задоволенню не підлягає, у зв’язку з тим  розмір заборгованості підтверджується  численними актами звірки розрахунків і розмір заборгованості не заперечується відповідачем, а будь-які зобов’язання третіх осіб по оплаті заборгованості відповідача документально не підтверджені.

Державне мито та витрати на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу також    підлягають стягненню з відповідача.

У судовому засіданні, яке відбулося 07 серпня 2007 р. були оголошені тільки вступна та резолютивна частини рішення.

Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлено та підписано 13 серпня  2007 р.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49,  82, 84 Господарського  процесуального кодексу  Україні, суд –

ВИРІШІВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Донузлавська вітрова електростанція», м. Євпаторія, вул. Революції, 95 (р/р 2616 в Кримському РУ Промінвестбанку України в м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 30459364) на користь Підприємства з іноземною інвестицією товариство з обмеженою відповідальністю «Уінденерго ЛТД», м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4 (р/р 1497 в Київському міському відділенні Промінвестбанку України, МФО 322250, ЗКПО 14334503)  107368,36 грн.  заборгованості, 1073,68 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно–технічне  забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.