ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 18/257
26.09.07 р.

За позовом:          ТОВ „Медек”;

До:                    Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ Південно –Західної залізниці;

Про:                     визнання права власності.

Суддя  Мандриченко О.В.

Представники

Від позивача:          Зосименко Г.Р., представник, довіреність б/н від 01.02.2007 р.;

Кучеренко Т.М., представник, довіреність б/н від 01.02.2007 р.;

Від відповідача:            Вороніна Л.М., представник, довіреність №95 від 23.02.2007 р.

У справі, на підставі статті 77 ГПК України, були оголошені перерви з 30.05.2007 р. до 13.06.2007 р., з 13.06.2007 р. до 27.06.2007 р., з 27.06.2007 р. до 11.07.2007 р., з 11.07.2007 р. до 19.07.2007 р., з 19.07.2007 р. до 27.07.2007 р.

В порядку статті 77 ГПК України справа була відкладена слуханням з 27.07.2007 р. до 26.09.2007 р., про що господарським судом винесена відповідна ухвала від 27.07.2007 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить визнати за ТОВ „Медек” право власності на складські приміщення для зберігання обладнання та розміщення персоналу за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 9 з мотивів, вказаних у позовній заяві.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у наданому відзиві на позов та представник останнього у судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечує, у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на наведене нижче:

—посилання позивача на пункти договору про спільну діяльність (зокрема, п. 2.3, яким передбачалось, що господарський блок після закінчення будівництва стає власністю позивача), який визнаний судом недійсним, є нікчемними, бо суперечать статті 35 ГПК України, статті 216 ЦК України та статті 236 ЦК України. При цьому відповідач посилається на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2005 р. у справі №12/259 визнано недійсним договір про спільну діяльність від 25.07.1994 р., укладений між позивачем та відповідачем. Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2006 р. у справі №12/259 залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2005 р. Ухвалою Верховного Суду України від 01.06.2006 р. відмовлено у порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 29.03.2006 р. у справі №12/259.

—право власності відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Правочин, визнаний судом недійсним, не дає підстав для набуття права власності на споруду;

—посилання позивача на частину 1 статті 331 ЦК України щодо набуття права власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою відповідач вважає безпідставним, оскільки будівництво споруди, яка є нерухомим майном, не закінчено, в експлуатацію у встановленому порядку споруда не здавалась;

—перебування споруди на балансі позивача не може слугувати ознакою права власності, оскільки баланс організації –це форма бухгалтерського обліку, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 р. №87, та визначає склад і вартість майна, обсяг фінансових зобов’язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,—

В С Т А Н О В И В:

25.07.1994 р. між СПД „Медек”, правонаступником якого є ТОВ „Медек” (далі –позивач), та Відділовою лікарнею ст. Київ Південно –Західної залізниці, правонаступником якої є  Дорожня лікарня №2 ст. Київ Південно –Західної залізниці (далі –відповідач) укладений договір про спільну діяльність, за умовами якого сторони зобов’язалися спільно діяти в проектуванні, відведенні земельної ділянки, будівництві та експлуатації тимчасового господарського блоку з метою отримання вигоди від спільної діяльності.

Відповідно до п. 2.1. договору відповідач зобов’язався надати земельну ділянку площею 0,5 га для будівництва тимчасового господарського блоку.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що позивач зобов’язався здійснити проектування, скласти кошторис і за власні кошти збудувати господарські тимчасові споруди на площі 0,5 га відповідно до технічної документації.

Після закінчення будівництва господарський блок є власністю позивача (п. 2.3. договору).

Пунктом 2.4. договору передбачено, що два бокси позивач зобов’язується передати відповідачеві не пізніше як через 1 місяць після отримання документу про прийняття господарського блоку в дію.

Наказом ДТГО „Південно –Західної залізниці” №нз-1-940 від 26.07.2000 р. „Про затвердження проектно-кошторисної документації складських приміщень для зберігання обладнання і розміщення обслуговуючого персоналу на території господарчого двору відділової лікарні ст. Київ по Повітрофлотському проспекту, 9 в Залізничному районі м. Києва” затверджена проектно-кошторисна документація по робочому проекту складських приміщень для зберігання обладнання і розміщення обслуговуючого персоналу на території господарчого двору відділової лікарні ст. Київ по Повітрофлотському проспекту, 9 в Залізничному районі м. Києва. Зазначеним наказом визначена кошторисна вартість будівництва в цінах 1997 року у розмірі 611,611 тис. грн. та визначено генерального підрядника будівництва –МП „Віра”.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1108 від 16.07.2000 р. Центральній транспортній клінічній лікарні дозволено здійснити будівництво складських приміщень для зберігання обладнання та розміщення обслуговуючого персоналу на проспекті Повітрофлотському, 9 у Залізничному районі м. Києва (на території господарського двору лікарні, відповідно до узгодженої проектної документації (протокол містобудівної ради від 15.09.1999 р.).

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва 15.08.2000 р. виданий відповідачеві дозвіл №546-3л/Т на виконання будівельних робіт.

01.06.2001 р. робочою комісією у складі голови –заступника Головного лікаря відповідача, представників інвестора (позивача), генерального підрядчика, субпідрядних організацій, та представників інших державних органів був підписаний акт робочої комісії закінченого будівництвом об’єкта для пред’явлення державній приймальній комісії. Згідно з зазначеним актом робоча комісія вирішила вважати споруду прийнятою від генерального підрядчика і готовою до пред’явлення державній приймальній комісії.

Матеріали справи свідчать про те, що будівництво об’єкта здійснювалось за рахунок позивача. Зазначена обставина підтверджується, зокрема, актом КРУ м. Києва від 25.06.2001 р. за наслідками перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача, що проводилася з 31.05.2001 р. по 25.06.2001 р. У зазначеному акті наголошується на тому, що будівництво здійснено за кошти позивача на підставі отримання передбачених чинним законодавством України дозволів відповідних державних органів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2005 р. у справі №12/259 за позовом Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ, Південно –Західної залізниці до Спільного малого підприємства „Медек” про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 25.07.1994 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2005 р. рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2005 р. у справі №12/259 скасоване, договір про спільну діяльність від 25.07.1994 р., укладений між сторонами, визнаний недійсним.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.03.2006 р. постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2005 р. у справі №12/259 залишена без змін.

У вищезазначеній постанові Вищого господарського суду України встановлено, що незастосування наслідків визнання угоди недійсною не позбавляє сторони можливості вирішити це питання в іншому провадженні.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджені в засіданні суду докази, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому господарський суд виходить з наведеного нижче.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статей 48, 49 Закону України „Про власність” захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить суду.

Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов’язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Відповідно до частини 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Станом на 01.01.2007 р. споруда у вигляді незавершеного будівництва господарського корпусу вартістю 791,1 тис.грн. обліковується на балансі позивача. Копія балансу на 31.12.2006 р. додана до матеріалів справи.

Відносно вартості майна, зазначеної у балансі позивача, слід зазначити про наступне.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи, а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності визначаються відповідно до вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 „Основні засоби”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92.

Згідно з п. 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 „Основні засоби”, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. №92, підприємство може переоцінювати об’єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об’єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу.

Статтею 10 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” передбачено, що оцінка майна проводиться або на підставі договору між суб’єктом оціночної діяльності –суб’єктом господарювання та замовником оцінки, або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи, складеним Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз 30.12.2004 р., встановлено, що найбільш ймовірна дійсна (ринкова) вартість тимчасового господарчого блоку, розташованого по Повітрофлотському проспекту, 9 у м. Києві, складає 769 432,00 грн.

Слід зазначити про те, що посилання відповідача на те, що договір про спільну діяльність від 25.07.1994 р., укладений між сторонами, визнаний неукладеним з посиланням на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2005 р. та постанову Вищого господарського суду України від 29.03.2006 р. у справі №12/259 є недоцільним, оскільки, як вже було зазначено вище, у постанові Вищого господарського суду України від 29.03.2006 р. встановлено, що незастосування наслідків визнання угоди недійсною не позбавляє сторони можливості вирішити це питання в іншому провадженні.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Медек” (юридична адреса: інд. 03035, м. Київ, вул. Стадіонна, 5; поштова адреса: інд. 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 17-в; ) право власності на складські приміщення для зберігання обладнання та розміщення персоналу за адресою: інд. 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 9.

3.          Стягнути з Дорожньої клінічної лікарні №2 ст. Київ Південно –Західної залізниці (інд. 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Медек” (юридична адреса: інд. 03035, м. Київ, вул. Стадіонна, 5; поштова адреса: інд. 04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 17-в; ) 7 911 (сім тисяч дев’ятсот одинадцять) грн. витрат по сплаті держмита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

4.          Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя
О.В. Мандриченко