ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 6/50

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду
від  18 червня 2007 року

у справі
господарського суду
№ 6/50
Закарпатської області

за заявою
Управління Пенсійного Фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області та Державного підприємства "Великоберезнянське лісове господарство"

до
Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник"

про
визнання банкрутом,

арбітражний керуючий
Ракущинець А.А.,

за участю представників сторін:

ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник" –Дідич М.А. (дов. від 08.10.07);

встановив:

У березні 2007 р. Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі Закарпатської області та Державне підприємство "Великоберезнянське лісове господарство"  звернулися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник". Вказували, що загальна заборгованість боржника до ініціюючих кредиторів в сумі 164160,57 грн. є безспірною вимогою, яка не була задоволена протягом трьох місяців після встановленого для її погашення строку, складає більше 300 мінімальних заробітних плат.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.03.2007 р. порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Ракущинця А.А.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.04.2007 р. (суддя Кадар Й.Й.) визнано вимоги:

ініціюючого кредитора –Управління Пенсійного фонду України в Великоберезнянському районі у розмірі 97703,35 грн.;

ініціюючого кредитора –Державного підприємства "Великоберезнянське лісове господарство" у розмірі 22901,80 грн.

Зобов'язано ініціюючих кредиторів  подати до офіційного друкованого органу оголошення про порушення справи про банкрутство  боржника.

Розпорядника майна боржника  зобов'язано провести аналіз фінансового та майнового стану боржника, скласти реєстр вимог кредиторів, які подати суду.

Призначено дату проведення попереднього засідання та дату скликання загальних зборів кредиторів.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 р. (Михалюк О.В. –головуючий, Новасад Д.Ф., Мельник Г.І.) ухвалу господарського суду залишено без змін.

ВАТ "Акціонерна фірма "Яворник" звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення. Посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій вимог п. 3 ст. 6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" просить судові рішення у справі скасувати та припинити провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін,  перевіривши правильність застосування норм  матеріального та процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга   підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ст. 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон) суддя, прийнявши заяву про порушення справи про банкрутство, не пізніше ніж на п'ятий день з дня її надходження виносить і направляє сторонам та державному органу з питань банкрутства ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство, в якій вказується про прийняття заяви до розгляду, про введення процедури розпорядження майном боржника, призначення розпорядника майна, дату проведення підготовчого засідання суду, яке має відбутися не пізніше ніж на тридцятий день з дня прийняття заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не передбачено цим Законом, введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог п.4 ст.11 Закону у підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника, тобто судом вирішується питання щодо продовження процедури банкрутства, чи припинення провадження у справі про банкрутство.

Основне завдання підготовчого засідання суду полягає в з’ясуванні ознак неплатоспроможності боржника, наявності чи відсутності перешкод подальшому руху справи про банкрутство.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” ознаками неплатоспроможності боржника є: грошові вимоги, які повинні складати 300 мінімальних розмірів заробітної плати, вимоги мають бути безспірними, вимоги повинні бути не задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

В першу чергу всі зазначені умови оцінюються судом при прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство, остаточна ж оцінка надається безпосередньо в підготовчому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про визнання банкрутом ВАТ "АФ "Яворник" звернулися Управління Пенсійного Фонду України у Великорезнянському районі та ДП "Великоберезнянське лісове господарство" мотивуючи наявність боргу у розмірі 164160,57 грн. та неможливістю його сплати протягом більш як 3-х місяців.

Місцевий господарський суд, визначаючи вимоги ініціюючих кредиторів: Управління Пенсійного Фонду України у Великорезнянському районі у  розмірі 97 703,35 грн. та ДП "Великоберезнянське лісове господарство" у розмірі 22901,80 грн. виходив з того, що безспірність вимог підтверджена виконавчими документами, за якими здійснюється списання коштів з рахунків боржника, копії яких долучено до матеріалів справи.

Апеляційний господарський суд, погодившись із висновком суду першої інстанції, залишив ухвалу без змін.

Однак, з даним висновком в повній мірі погодитися не можна, оскільки судові рішення не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Положеннями абз. 8 ст. 1 Закону встановлено, що безспірними вимогами кредиторів являються вимоги кредиторів, визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Отже, за Законом факт безспірності вимог кредитора виникає з моменту, коли грошові вимоги кредитора підтверджуються документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника, зокрема виконавчими. Таким чином, з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

При цьому, відповідно до приписів Закону такі вимоги повинні бути не виконані  боржником протягом трьох місяців.

Враховуючи те, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Відповідно, і встановлений Законом трьохмісячний строк починає свій відлік після пред’явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,  визнаючи грошові вимоги ініціюючого кредитора –ДП "Великоберезнянське лісове господарство" в сумі 22901,80 грн., проти яких заперечує боржник, суд в якості доказів прийняв накази, видані господарським судом Закарпатської області.

При цьому суди попередніх інстанцій  на підтвердження безспірності вимог посилаються на рішення господарського суду Закарпатської області від 18.11.2005 р. у справі № 4/170 та від 02.09.2005 р. у справі № 13/62  як на доказ, що не потребує доведення.

ВАТ "АФ "Яворник", не заперечує проти наявності заборгованості перед ДП, однак не погоджується із  вказаною суму. Вказує, що  в наказах господарського суду, виданих на підставі вищезазначених судових рішень сума заборгованості складає 15289,04 грн. В той же час стверджує, що до суми заборгованості ВАТ перед ДП судами попередніх інстанцій безпідставно включено 7612,76 грн., які наказом господарського суду Закарпатської області по справі № 4/79 від 29.08.2006 р. стягнуто з ВАТ АФ "Яворник" на користь: Чорногорівської сільської ради -  5475,01 грн.,  на користь Великоберезнянської селищної ради –2137,75 грн. (а.с. 109 - -113).

Враховуючи вищенаведені норми Закону, у підготовчому засіданні суд повинен був остаточно з’ясувати наявність всіх необхідних підстав, передбачених ч.3 ст.6 Закону для порушення справи та визначити розмір боргу кредитора, що судами попередніх інстанцій зроблено не було. У випадку відсутності підстав для порушення справи про банкрутство суд повинен припинити провадження у справі.

Крім того, переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу господарського суду від 20.04.2007 р. судом апеляційної інстанції не було прийнято до уваги  твердження боржника про погашення боргу перед ДП "Великоберезнянське лісове господарство" у сумі 15289,04 грн. на виконання рішення суду у справах № 13/162, № 4/226, № 4/19  третьою особою –СД ВАТ "АФ "Яворник" –компанія КАІ". На підтвердження цього факту до матеріалів справи боржником надано платіжні доручення № 154 від 19.04.2007 р., № 155 від 19.04.2007 р., № 156 від 19.04.2007 р., у яких як призначення платежу зазначено "стягнення за заподіяну шкоду згідно рішень суду № 13/162,  № 4/226, № 4/19 (платіжні доручення –а.с. 134 –136).

Відповідно до ст. 528 ЦК України вимоги кредитора можуть бути задоволені третьою особою. В  цьому разі до третьої особи переходять права кредитора і застосовуються положення ст. 512, 514, 516 ЦК України.

В порушення норм ст.ст. 512-516, 528 ЦК України та ст.ст. 14, 31Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дане твердження боржника залишилося поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень у справі про банкрутство.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати  питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

За таких обставин ухвалу господарського суду Закарпатської області та постанову Львівського апеляційного господарського суду не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону, оскільки судами в порушення вимог  процесуального права –ст.ст. 32 - 34, 43 ГПК України не було належним чином з'ясовано  дійсні обставини справи, що  вплинуло на їх  правильну юридичну  оцінку, застосування  норм матеріального і процесуального права, а тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, перевірити ствердження та заперечення сторін, всебічно і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті,  і  в  залежності  від  встановленого,  правильно  визначити  норми  матеріального  права,  що  підлягають  застосуванню  до  спірних  правовідносин,  та  прийняти  обґрунтоване  і  законне  судове  рішення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна фірма "Яворник" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду  від  18.06.2007р. та ухвалу господарського суду Закарпатської області від 20.04.2007 р. зі справи № 6/50 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Закарпатської  області.

Головуючий суддя                                                            М. Хандурін

Судді                                                                                                      О. Мамонтова

О. Удовиченко