ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.07
Справа №АС2/406-07.

Господарський суд Сумської області у складі:

головуючого судді:                          Соп'яненко О.Ю.

при секретарі судового засідання:       Маслову В.В.

розглянувши справу

за позовом              Малого приватного підприємства «Нектар»,

Сумська область, смт. Свеса

до   відповідача:    Державної інспекції з контролю за цінами в Сумській

області, м. Суми

Про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача:        Дудко І.М.

від відповідача:    Ракульцева Н.Г.

Суть спору: позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Сумській області № 28 від 06.07.2007р. про застосування до Малого приватного підприємства «Нектар» економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 146868 грн. 09 коп.

Позивач при поданні позовної заяви просив суд в забезпечення позовних вимог зупинити дію рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Сумській області № 28 від 06.07.2007р. про застосування до Малого приватного підприємства «Нектар» економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін до вирішення справи по суті, і суд ******.

Відповідач надав заперечення № 2062/32/4 від 11.09.2007р. на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти визнання протиправним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Сумській області № 28 від 06.07.2007р. про застосування до Малого приватного підприємства «Нектар» економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 146868 грн. 09 коп. і просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки перевіркою додержання державної дисципліни цін, проведеною відповідачем встановлено порушення порядку застосування тарифів на послуги з утримання будинків та при будинкових територій в смт. Свеса, Ямпільського району, Сумської області, в період з 01.10.2006р. по 31.03.2007р. за рахунок застосування нечинних тарифів на вказані послуги, що підтверджується актом перевірки № 92 від 24.04.2007р.

Позивач подав додаткові пояснення по справі з урахуванням заперечення відповідача № 195 від 21.09.2007р., де зазначає, що відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення», зміна рівня державних фіксованих та врегульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються такими органами, які відповідно до вказаного Закону, затверджують або регулюють ціни (тарифи). В нашому випадку, як вважає позивач, таким органом є саме виконавчий комітет селищної ради, який зокрема визначив порядок доведення інформації до відома населення у спосіб, що передбачений Законом України «Про інформацію».

Так, як зазначає позивач, ст. 21 вказаного Закону, визначено, що інформація органів місцевого самоврядування – це офіційна документована інформація, яка створюється в процесі поточної діяльності органів місцевого самоврядування.

Відповідач подав заперечення на додаткові пояснення позивача, де зазначає, що Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення», виконавчим комітетам місцевих рад не надано право визначати порядок оприлюднення своїх рішень. Дане питання врегульовано ст. 57 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», які мають вищу юридичну силу і застосовуються на всій території України.

Позивач подав заперечення до розрахунку № 200 від 10.10.2007р., де зазначає, що рішенням Свеської селищної ради № 1 пр. 18 від 23.03.2007р. були погоджені та ведені в дію нові тарифи на житлово-комунальні послуги з 01.04.2007р., з цим раніше діючи тарифи з 01.10.2006р. втратили чинність.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши представників суд встановив:

На підставі акту від 24.04.2007р. перевірки дотримання державної дисципліни цін при формуванні, встановлені та застосуванні тарифів на житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2006р. по 01.04.2007р., відповідач виніс рішення № 28 від 06.07.2007р., про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін за період з 01.10.2006р. по 01.04.2007р., яким було вилучено з позивача зайво отриманих коштів в розмірі 48956 грн. 03 коп. та застосовано штрафні санкції в розмірі 97912 грн. 06 коп.

Позивач вважає, що зазначене рішення відповідача є не правомірним і таким, що прийняте з порушенням діючого законодавства України, а перевірка проведена відповідачем з порушенням абз. 3 ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», який визначає, що державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадови особи мають права, виконують обов’язки і несуть відповідальність, передбачені Законом України «Про державну податкову службу в Україні», крім повноважень, передбачених п. 6 – 9 ст. 11 вказаного Закону. Ст. ст. 11-1 та 11-2 зазначеного Закону визначено підстави та порядок проведення планових і позапланових перевірок суб’єктів господарювання та умови допуску до їх проведення.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що перевіряючою, перед початком проведення перевірки не було надано під розписку позивачу належним чином оформленого посвідчення на перевірку та копії наказу про проведення позапланової виїзної перевірки.

Крім того, як вважає позивач, що відповідно до листа-роз’яснення Представництва Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва у Сумській області № 18-7/252 від 06.10.2006р., нормативно-правові акти, які встановлюють тарифи для населення та бюджетних організацій взагалі не є регуляторними актами.

Разом з тим суд вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені із наступних підстав:

З 13.04.2007р. по 24.04.2007р. працівником відповідача на підприємстві позивача проводилася перевірка з питань економічної обґрунтованості та порядку формування і застосування тарифів на житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2006р. по 01.04.2007р.

Під час перевірки було встановлено порушення порядку застосування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в смт. Свеса, Ямпільський район, Сумської області, в період з 01.10.2006р. по 31.03.2007р. за рахунок застосування нечинних тарифів на вказані послуги.

В судовому засіданні судом досліджено матеріали перевірки, а саме: акт від 24.04.2007р., з якого вбачається, що тарифи на послуги з утримання будинків прибудинкових територій, які застосовувало МПП «Нектар», тобто позивач по справі, протягом 2006р. до 01.10.2006р. були затверджені рішенням виконкому Свеської селищної ради № 22 від 15.04.2005р. в розмірі:

1 категорія житлового фонду – 0,29 грн./м.кв.

2  категорія – 0,29 грн./м.кв.

3 категорія - 0,28 грн./м.кв.

4 категорія - 0,23 грн./м.кв.

5 категорія – 0,29 грн./м.кв.

3 01.10.2006р. позивачем було підвищено тарифи на послуги з утримання житла населення, згідно  рішення  виконавчого  комітету  Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р. прот. 12 «Про запровадження тарифів на   житлово-комунальні послуги», яке не було оприлюднено (опубліковано) і не набрало чинності відповідно законодавства.  Тоді  як, виконавчий комітет Свеської селищної ради є органом місцевого самоврядування, який в межах своїх повноважень приймає рішення, що набирають чинності після їх  офіційного оприлюднення в друкованих засобах інформації.

Відповідно до поданих відповідачем доказів, збільшення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно зазначеного рішенню виконавчого комітету в порівнянні з тарифами, які затверджені рішенням виконкому Свеської селищної ради № 22 від 15.04.2005р. прот. 36. відбулося в середньому в 1,4 рази.

Так, як вбачається з матеріалів справи, підприємство позивача з 01.10.2006р. застосовувало тариф на послуги з утримання житлового фонду І категорії в розмірі 0,512 грн. за кв. м., II категорії - в розмірі 0,501 грн. за кв. м., III категорії - в розмірі 0,218 грн. за кв. м., IV категорії - в розмірі 0,436 грн. за кв. м., V категорії - в розмірі 0,50 грн. за кв. м, VI категорії - в розмірі 0,156 грн. за кв. м. чим порушено вимоги ст. 57 Конституції України, яка визначає, що Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, с не чинними.

Згідно ст. 22 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», рішення органів місцевого самоврядування публікуються в друкованих засобах масової інформації відповідних органів місцевого самоврядування .

Ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено порядок офіційного оприлюднення нормативних актів, а саме: регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених   цими органами  та   посадовими особами, не пізніше як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Суд, розглянувши матеріали перевірки, враховуючи те, що нові підвищені тарифи, які застосовував позивач на послуги з утримання житла та прибудинкових територій, не були оприлюднені у встановленому порядку, вважає їх нечинними, а застосування МПП «Нектар» таких тарифів є не що інше, як порушенням конституційних прав громадян.

І як встановлено судом, в період застосування позивачем нечинних тарифів на послуги з утримання житла та прибудинкових територій, останнім було отримано необґрунтовану виручку в сумі 48 956 грн. 03 коп., що підтверджується розрахунком суми необґрунтованої виручки, копія якого разом з актом перевірки приєднана до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України № 298/519 від 03.12.2001р., необґрунтовано одержана суб'єктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється: при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами - як різниця між фактичною виручкою від реалізації продукції (послуг, робіт) та її вартістю за цінами і тарифами, сформованими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до абз. 3 ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення», державні органи, що здійснюють контроль за цінами та їх посадові особи мають права, виконують обов'язки і несуть відповідальність, передбачену Законом України «Про державну податкову службу в Україні», крім повноважень, передбачених п. 6 - 9 ст. 11 вказаного Закону.

Ст. ст. 11-1 та 11-2 зазначеного Закону, визначаються підстави та порядок проведення органами ДПС планових і позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), а також умови допуску посадових осіб органів ДПС до проведення планових та позапланових виїзних перевірок.

Так, зазначені вище статті, на які посилався позивач у позовній заяві, стосуються виключно органів державної податкової служби, і не поширюються на проведення перевірок органами державного контролю за цінами, оскільки Державна інспекція з контролю за цінами в Сумській області проводить перевірки додержання державної дисципліни цін, а не перевірки додержання податкового законодавства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення», державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення. Безперечно послуги з утримання житла та прибудинкових територій підпадають під вказане визначення, а отже - є регульованими .

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одним з основних принципів державного регулювання тарифів на ці послуги є відповідність рівня   цін/тарифів розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

А, згідно ст. 31 вказаного Закону, виконавці (виробники) житлово-комунальних послуг здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження  органам  місцевого  самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Крім того, відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Таким чином, послуги з утримання житла та прибудинкових територій є регульованими, а рішення про встановлення тарифів у сфері житлово-комунальних послуг є регуляторним актом прийнятим органом місцевого самоврядування у сфері господарської діяльності, воно регулює господарську діяльність підприємства стосовно цін на послуги. В зв’язку з чим, до цього рішення встановлюється особлива процедура оприлюднення, передбачена ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

І, як вбачається з матеріалів справи, наведена процедура стосовно рішення виконкому Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р. не виконана.

Посилання позивача на те, що виконавчий комітет місцевої ради може самостійно на власний розсуд визначати порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів, що ним приймаються та визначають права та обов'язки громадян, суд вважає безпідставним, оскільки згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніш як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Таким чином. Закон встановлює єдиний спосіб для їх офіційного оприлюднення, а отже вивішування нових тарифів на інформаційних дошках та під'їздах будинків - не може вважатися офіційним оприлюднення рішення виконкому Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р. і не тягне за собою набрання чинності вказаним рішенням і тарифами, що були ним затверджені.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про застосування економічних санкцій № 28 від 06.07.2007р. до позивача прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Посилання позивача на те, що рішення виконкому Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р. було опубліковано в газеті «Голос часу» від 17.10.2006 № 77 не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з вищевказаної газети, позивачем було опубліковано проект тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій по МПП «Нектар» з метою надходження пропозицій та зауважень від мешканців селища Свеса.

Також не відповідає чинному законодавству та фактичним обставинам   справи міркування позивача щодо того, що рішення виконкому Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р. «Про запровадження тарифів на житлово-комунальні послуги»  не  є регуляторним актом.

Оскільки, відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторним органом або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання;

- прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осі і який або окремі положення якого спрямовані па правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Зазначеним рішенням виконкому погоджені тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території, що надаються МПП «Нектар» всім групам споживачів.

Позивач є суб'єктом господарювання, господарська діяльність якого зокрема також полягає в наданні житлово-комунальних послуг різним споживачам. Отже виконком Свеської селищної ради, як регуляторний орган, погоджуючи для підприємства тарифи на утримання будинків та при будинкової території, за якими воно повинно надавати зазначені послуги, тим самим регулює господарські відносини позивача.

Таким чином, рішення виконкому Свеської селищної ради № 1 від 25.10.2006р.  є регуляторним актом, оскільки містить всі його ознаки.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не можуть бути задоволені, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України і фактичним обставинам справи, тому суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, оскільки вважає, що рішення відповідача про застосування економічних санкцій № 28 від 06.07.2007р. до позивача прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 71, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

2. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

3. Згідно ст. 186 КАС України заява про апеляційне оскарження постанови подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення (з дня складення постанови в повному обсязі). Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Згідно ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання, апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ                                                                                 О. Ю.  СОП‘ЯНЕНКО