ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 33/98
14.06.07 р.

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом          товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Нордік»

до                      приватного підприємства «Торговий дім «ЕСПЕРАНСА»

про                     стягнення 42 562,58 грн.

При секретарі судового засідання Демиденко К.А.

За участю представників сторін:

від позивача:          Горєлов О.Л. -  представник за довіреністю №1 від 18.05.2007 року;

від відповідача:      Усова Л.М. –представник за довіреністю б/н від 13.06.2007 року.

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Нордік»звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до приватного підприємства «Торговий дім «ЕСПЕРАНСА»про стягнення заборгованості в сумі 42 562,58 грн. за договором поставки № 56 від 01.10.2006 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним було поставлено товар за договором № 56 від 01.10.2006 року на загальну суму 82 562,58 грн. Підтвердженням зазначеного факту є видаткові накладні:

№ 49 від 06.10.2006 року на суму 16 932,01 грн.;

№ 50 від 06.10.2006 року на суму 8 796,77 грн.;

Товар по вищезазначених накладних був отриманий уповноваженим представником приватного підприємства «Торговий дім «ЕСПЕРАНСА»Гижко Олександром Григоровичем згідно довіреності на отримання товару:

Серія ЯМЗ № 035181 від 06.10.2006 року, яка дійсна до 16.10.2006 року.

№ 91 від 16.10.2006 року на суму 674,40 грн.;

№ 92 від 16.10.2006 року на суму 11 647,67 грн.;

№ 160 від 27.10.2006 року на суму 26 768,40 грн.;

№ 161 від 27.10.2006 року на суму 8 892,01 грн.;

№ 173 від 31.10.2006 року на суму 8 851,32 грн.;

Товар по вищезазначених накладних був отриманий уповноваженим представником приватного підприємства «Торговий дім «ЕСПЕРАНСА»Василенко Василем Микитовичем згідно довіреності на отримання товару:

Серія ЯМФ № 176869 від 16.10.2006 року, яка дійсна до 20.10.2006 року;

Серія ЯМФ № 176870 від 27.10.2006 року, яка дійсна до 03.11.2006 року;

Серія ЯМФ № 176873 від 30.10.2006 року, яка дійсна до 10.11.2006 року.

Відповідно до п.5.2. договору № 56 від 01.10.2006 року оплата за отриманий товар за даним договором здійснюється в безготівковій формі або, за домовленістю сторін, в іншій передбаченій чинним законодавством формі. Розрахунки за кожну поставлену партію здійснюються протягом 25 (двадцяти п’яти) банківських днів з дня виписки накладної. Днем здійснення платежу є день, в який сума, що підлягає оплаті, списується з банківського рахунку покупця на користь продавця.

12.01.2007 року та 26.02.2007 року позивачем було направлено відповідачу претензії № 25 від 10.01.2007 року та № 34 від 26.02.2007 року в яких просить перерахувати заборгованість за товар та пеню.

В березні відповідач перерахував на рахунок відповідача 10 000,00 грн. –оплата за накладною № 49 від 06.10.2006 року, 20 000,00 грн. за накладною № 92 від 16.10.2006 року, 10 000,00 грн. за накладною від 27.10.2006 року, а всього 40 000,00 грн.

Борг відповідача перед позивачем на день подання позовної заяви становить 42 562,58 грн.

В ході судового розгляду представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 41 521,74 грн. заборгованості за договором поставки товару (у зв’язку зі сплатою відповідачем 1 040,84 грн.), пеню в розмірі 3 019,05 грн., збитки в розмірі 23 423,18 грн., а також сплачені позивачем судові витрати; недоплачену частину державного мита стягнути з відповідача або відстрочити позивачу його сплату.

Просив вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на грошові суми (в межах необхідних для задоволення позовних вимог про стягнення судових витрат), що належать відповідачеві і знаходяться на його поточних рахунках.

Заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що клопотання позивача щодо забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Представник відповідача проти основної заборгованості не заперечував, але заперечував проти стягнення збитків.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України  та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов’язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 41 521,74 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дії відповідача, з несплати заборгованості за поставлений товар є порушенням грошових зобов’язань, взятих на себе стороною за договором, а тому є підстави для застосування встановленої договором відповідальності.

Згідно п.6.2. Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань винна сторона сплачує іншій пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, за кожен день прострочки розрахунку за весь час прострочення.

Таким чином, сума пені на момент подання позовної заяви, а саме станом на 18.05.2007 року становить 2 752,16 грн.

Позивач в заяві про уточнення позовних вимог просить стягнути збитки під якими розуміє доходи, які підприємство могло б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Упущена вигода полягає в тому, що грошові кошти, якими весь цей час безпідставно користується відповідач, мали бути направлені на закупку товарів з їх наступним перепродажем із 5 процентною націнкою.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків в розмірі 23 423,18 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частина 2 статті 46 ГПК України передбачає, що в разі збільшення розміру позовних вимог недоплачена сума державного мита оплачується чи стягується згідно з новою ціною позову.

Відповідно до ч.3 статті 46 ГПК України до заяви про збільшення розміру позовних вимог додається документ, що підтверджує сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі, за винятком випадків звільнення від сплати цього мита, відстрочки або розстрочки його сплати.

Тому, сума недоплаченого державного мита в розмірі 254,01 грн. стягується в державний бюджет за рахунок позивача.

Відповідно до ч.5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються при частковому задоволенні позову –на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті державного мита покладаються:

на позивача в сумі 237,87 грн., на відповідача –441,77 грн.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються:

на позивача в розмірі 41,30 грн., на відповідача –76,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 33, ч.2, 3 ст. 46, ч.5 ст. 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Нордік»(місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Довженка, буд. 14/1, оф. 5; поштова адреса: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 66; п/р 1 в АКБ «Інтеграл-банк»м. Київ, код банку 320735, ) в доход державного бюджету України (р/р 0011 ГУДКУ м. Києва, одержувач УДК у Шевченківському районі м Києва, МФО 820019, код бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095) суму недоплаченого державного мита в розмірі 254 (двісті п’ятдесят чотири) грн. 01 коп.

3.Стягнути з приватного підприємства «Торговий дім «ЕСПЕРАНСА» (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 28, п/р 0103 в Філії ВАТ Укрексімбанк, м. Київ, код банку 380333, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Нордік»( місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Довженка, буд. 14/1, оф. 5; поштова адреса: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 66, п/р 1 в АКБ «Інтеграл-банк»м. Київ, код банку 320735, ) суму основного боргу 41 521 (сорок одна тисяча п’ятсот двадцять одна) грн. 74 коп., пені у сумі 2 752 (дві тисячі сімсот п’ятдесят дві) грн. 16 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 441 (чотириста сорок одну) грн. 77 коп. та 76 (сімдесят шість) грн. 70 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього  44 792 (сорок чотири тисячі сімсот дев’яносто дві) грн. 37 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                                                  С.М.Мудрий