ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.10.07 р.
Справа № 12/247пн

Господарський суд Донецької області
у складі судді Склярук О.І.

при секретарі судового засідання
Здоренко В.В.

за участю представників сторін

від позивача -  ОСОБА_1.

від відповідача - Кочеткова В.В.

від третьої особи - Нечитайленко
О.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 м. Донецьк

до Комунального підприємства Бюро
технічної інвентаризації м.Донецьк

за участю третьої особи Донецької
товарної біржі м . Донецьк

про визнання права власності

СУТЬ СПОРУ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 м. Донецьк звернувся до
господарського суду з позовною заявою до Комунального підприємства Бюро
технічної інвентаризації м. Донецьк  , за
участю третьої особи Донецької товарної біржі м. Донецьк про визнання права
власності на об'єкт нежитлового приміщення загальною площею 371 кв.м. на 3
поверху адміністративного корпусу № 4 ( 2А-5) розташованого за адресою м.
Донецьк АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір
купівлі-продажу № 041-н від 17.07.2007 року, який було укладено на Донецькій
товарній біржі, акт прийома-передачі,
ст. 328 , 392, 321  ЦК України,
п.1.3., п.1.5.  Тимчасового положення про
порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України за № 7/5 від 07.02.2002 року, відмову БТІ
зареєструвати право власності

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву.

Третя особа надала письмові пояснення по справі щодо укладання спірного
договору, зазначивши, що договори які укладені на біржі не потребують
нотаріального посвідчення.

Дослідивши обставини справи, вислухав пояснення представників сторін
господарський суд встановив

17.07.2007 року між членом біржі ТОВ “Донецький брокерський торговий
будинок ЛТД” який діяв на підставі договору доручення № 076 від 12.07.2007 року
від імені державного підприємства “Науково-дослідницького  інституту комплексної автоматизації” (  продавець) та членом біржі  ТОВ “ДТБ-Холдінг” який діяв на підставі  договору доручення № 196 від 12.07.2007 року
від імені фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 (
покупець) підписано договір купівлі-продажу № 041-н, згідно якого покупець
купив нежитлове приміщення загальною площею 371 кв.м. на 3 поверху
адміністративного корпусу № 4 ( 2А-5) розташованого за адресою:  м. Донецьк , АДРЕСА_1

Договір було зареєстровано на Донецькій товарній біржі .

Згідно пояснень третьої особи, вказаний об'єкт нерухомості було
виставлений на продаж ТОВ “Донецький брокерський торговий дім ЛТД” за
договором  доручення № 076 від
12.097.2007 року від імені ДП НДІКА на підставі Закону України № 2181 “Про
порядок погашення зобов'язань платниками податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” Державне підприємство “Науково-дослідний інститут
комплексної автоматизації”  проводило
самостійну реалізацію майна для погашення боргу з дозволу на реалізацію
активів, які перебувають у податковій заставі від 05.07.2007 року виданого
податковим керуючим ДПІ у Київському районі м. Донецька.

18.07.2007 року сторони підписали між собою акт  прийома-передачі.

Позивач,  з посилання на ст.ст.334
ЦК України вважає, що право власності на придбаний об'єкт нерухомості виникло у
нього саме  з 18.07.2007 року. Тобто з
моменту передачі майна.

Посилання позивача судом не можуть бути прийняти з наступних підстав.

Відповідно до ст.334 Цивільного кодексу України право власності у
набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача майна з
моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду
про визнання договору, не посвідченого нотаріально , дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право
власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації ( частина  4 ст. 334 ЦК України)

Згідно зі ст. 1 Закону України “Про товарну біржу”, товарна біржа є
організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб які здійснюють виробничу і
комерційну  діяльність і має за мету
надання послуг в укладанні біржових угод, виявлених товарних цін,  вивчення, упорядкування і полегшення
товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Відповідно до  п.7.2. Типових
правил біржової торгівлі, затверджених біржовим комітетом 10.04.2003 року,
біржовий правочин вважається укладеним з моменту його реєстрації на біржі.

Частина 2 ст. 15  Закону України “Про товарну біржу”
встановлює, що угоди зареєстровані на біржі
не підлягають нотаріальному посвідченню, а     частина 4 ст.15 Закону України “Про
товарну біржу” закріплює, що угода вважається укладеною з моменту її реєстрації
на біржі.

Але, в даному випадку, ст. 334 ЦК
України пов”язує  момент виникнення права
власності з наявністю двох обставин - нотаріальне посвідчення правочину та його
державної реєстрації..

У разі якщо правочин не підлягає
нотаріальному посвідченню, то право власності до набувача майна перейде саме з
моменту  його державної  реєстрації.

Відповідно до приписів ст. 657
Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного
майнового комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого  майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В даному випадку, позивачем не надано
доказів, які підтверджують проведення
державної реєстрації.

А тому,
право власності до позивача на вище зазначене майно не перейшло в силу
приписів ч.4 ст.334 ЦК України, а
позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись
ст.ст. 33, 43,49, ст.ст. 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову відмовити

Суддя
Склярук О.І.