ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.

№ 09-14/4135

Вищий  господарський
суд  України  у  складі  колегії
суддів:

головуючий суддя

Муравйов О. В.

судді

Полянський А. Г. Фролова Г. М.

розглянувши касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 28.02.2007 року

по справі

№ 09-14/4135 Господарського суду
Черкаської області

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного
товариства "Оранта" в особі Смілянського відділення

третя особа на стороні позивача
без самостійних вимог на предмет спору

Відкрите акціонерне товариство
"Державний ощадний банк України" в особі філії Смілянського
відділення № 3276

Про

стягнення 5712,86 грн.

за участю представників:

від позивача:

ОСОБА_1

від відповідача:

не з'явилися

від третьої особи:

не з'явилися

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 04.05.2007 року касаційна скарга суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 була прийнята до провадження, її розгляд
призначений на 12.06.2007 року.

У зв'язку з виходом з відпустки
судді Фролової Г. М., справа розглядається в складі постійної колегії суддів,
утвореної Розпорядженням Заступника Голови вищого господарського суду України
від 25.08.2005 року № 02-20/13 в наступному складі: головуючий суддя -Муравйов
О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г. М.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце судового
засідання повідомлені заздалегідь належним чином.

Оскільки ухвалою Вищого
господарського суду України явка представників сторін обов'язковою не
визнавалася, додаткові документи від них не витребовувалися, з врахуванням
особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117
ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представників відповідача не
перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115
ГПК України.

За згодою представника позивача в судовому
засіданні 12.06.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини
постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся до
Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Національної
акціонерної страхової компанії "Оранта" в особі Смілянського
відділення 5712,86 грн. страхового відшкодування за відновлення пошкодженого
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованого транспортного засобу та
2000 грн. морального шкоди.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 14.12.2006 року по справі № 09-14/4135 (суддя Курченко
Н. М.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського міжобласного
апеляційного господарського суду, в якій просив рішення місцевого суду
скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 28.02.2007 року по справі № 09-14/4135
(головуючий суддя Андрейцева Г. М., судді Жук Г. А., Зеленіна Н. І.) апеляційна
скарга позивача залишена без задоволення. Рішення місцевого суду скасоване,
прийняте нове рішення. Провадження у справі припинено.

Припиняючи провадження у справі,
апеляційний господарський суд виходив з приписів п. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки вважав, що до місцевого господарського суду громадянин ОСОБА_1
звернувся як фізична особа, а не як суб'єкт підприємницької діяльності,
транспортний засіб, про відшкодування пошкодження якого заявлені позовні
вимоги, зареєстрований за громадянином як за фізичною особою, а не як за
суб'єктом підприємницької діяльності.

Не погодившись з постановою
апеляційного господарського суду, позивач звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову
апеляційної інстанції і прийняти нове рішення по суті позовних вимог, яким
позов задовольнити. Касаційна скарга обгрунтована порушенням норм матеріального
та процесуального права.

В судовому засіданні позивач
підтримав вимоги та доводи, зазначені в касаційній скарзі.

Відзив на касаційну скаргу
відповідачем не наданий, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача,
проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність
застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Відповідно до приписів статті 54
ГПК України позовна заява серед іншого повинна містити найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для
фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце
проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської
діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні
ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків)
(пункт 2 частини 2) та документи, що підтверджують за громадянином статус
суб'єкта підприємницької діяльності (пункт 2-1 частини 2).

З наведеної норми вбачається, що
процесуальний закон не містить вимоги про зазначення в позовній заяві
відомостей про реєстрацію фізичної особи як суб'єкта підприємницької
діяльності.

Такі відомості повинні бути додані
до позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до позовної заяви була додана копія Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, дата реєстрації - 20.04.2001 року (а. с.
30).

Отже, позивачем відповідно до вимог
процесуального законодавства надані достатні докази, які підтверджують його
статус як суб'єкта підприємницької діяльності, і, як наслідок, його право
звертатися до господарського суду за захистом порушених або оспорюваних прав та
охоронюваних законом інтересів, як це передбачено ст.ст. 1, 2 ГПК України.

Той факт, що транспортний засіб,
відшкодування витрат на ремонт якого є предметом заявлених позовних вимог,
зареєстрований на громадянина ОСОБА_1 без зазначення, що він є суб'єктом
підприємницької діяльності, не може бути підставою для висновку про
непідвідомчість спору господарським судам.

Так, відповідно до Конституції
України кожен має право на підприємницьку діяльність (ст. 42). Одночасно ст. 41
Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 320 ЦК України передбачено,
що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1).

Отже, закон не містить обмежень
щодо використання власного майна для здійснення підприємницької діяльності
тільки за умови його реєстрації із зазначенням статусу фізичної особи як
підприємця. Для здійснення підприємницької діяльності може використовуватися
будь-яке майно, в тому числі те, яке належало особі до початку його діяльності
як підприємця. Виключення з цього правила можуть бути встановлені тільки
законом.

Звертаючись до суду за захистом
порушених або оспорених прав чи охоронюваних законом інтересів, особа
самостійно визначає предмет спору, підставу позовних вимоги, відповідача, а
також процедуру, за якій вона бажає отримати судовий захист.

Як вбачається з позовної заяви та
доданих до неї документів, позивач звертався до суду як підприємець, надавши
для цього допустимі докази на підтвердження свого статусу -копію свідоцтва про
державну реєстрацію.

Враховуючи викладене, суд
касаційної інстанції вважає, що апеляційний господарський суд безпідставно
припинив провадження у справі.

Припиняючи провадження у справі на
підставі ст. 80 ГПК України, суд не вирішує спір по суті заявлених позовних
вимог. Тому зазначення в оскарженій постанові про те, що скасувавши рішення
суду першої інстанції, апеляційний господарський суд прийняв нове рішення, є
помилковим.

На підставі вищенаведеного, Вищий
господарський суд України вважає, що касаційна скарга обгрунтована в частині
скасування постанови апеляційного господарського суду.

Оскільки по суті заявлених вимог
апеляційне провадження здійснено не було, справа підлягає направленню до суду
апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги по суті.

За таких обставин касаційна скарг
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 28.02.2007 року по справі № 09-14/4135 скасувати.

Справу передати для розгляду до
Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Г. М. Фролова