СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 жовтня 2007 року
Справа № 2-14/2246-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Нестеренко Володимира Борисовича (повноваження перевірені)  директора приватного підприємства "Вівон";

позивача: Грабовського Юрія Леонідовича, довіреність №б/н   від 23.07.2007,  приватного підприємства "Вівон";

відповідача: Афанасьєва Євгена Олександровича (повноваження перевірені)     головного лікаря Ялтинської міської лікарні;

відповідача: Нізамутдінової Марини Володимирівни, довіреність №02.9-2/1320   від 07.08.2007,  Виконавчого комітету Ялтинської міської ради;

3-ої особи: Перейма Наталії Вікторівни, довіреність №01-10/3044   від 04.10.2007,  Управління охорони здоров'я Ялтинської міської Ради;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вівон" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 16.08.2007 року у справі № 2-14/2246-2007

за позовом           Приватного підприємства "Вівон" (вул. Набережна Перемоги, 44/1, оф. 103,Дніпропетровськ,49094)

до           Ялтинської міської лікарні (вул. Севастопольське шосе, 2,Лівадія, м. Ялта,98655)

Виконавчого комітету Ялтинської міської ради (пл. Радянська, 1,Ялта,98600)

3-тя особа  Управління охорони здоров'я Ялтинської міської Ради  (вул. Ломоносова, 9,Ялта,98600)

про стягнення 27061,32 грн.; за зустрічним позовом про спонукання виконати договір закупки товарів за державні кошти № 1 від 30.10.2006,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Курапова З.І.) від 16.08.2007 року у справі № 2-14/2246-2007 відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства "Вівон" до Ялтинської міської лікарні; Виконавчого комітету Ялтинської міської ради; 3-тя особа - Управління охорони здоров'я Ялтинської міської Ради про стягнення 27061,32 грн.; за зустрічним позовом про спонукання виконати договір закупки товарів за державні кошти № 1 від 30.10.2006. Зустрічний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Приватне підприємство "Вівон" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну головуючого судді Гоголя Ю.М., у зв'язку з відпусткою, на суддю Щепанську О.А., головуючим суддею у справі було призначено суддю Щепанську О.А.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 15.10.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Сотула В.В., у зв'язку з відпусткою, на суддю Волкова К.В.

В судовому засіданні з 15.10.2007 року по 18.10.2007 року було оголошено перерву.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача - Ялтинської міської лікарні 27061,32грн. пені. (а. с. 7-8 т.1).

Позивач заявою №27 від 19.02.2007 збільшив позовні вимоги та просив стягнути 59601,61грн., у тому числі 3682,71грн. пені, 649,89грн. річних, 2269,00грн. індекс інфляції, 31250,00грн. збитків і 21750,00грн. збитків, 0,01грн. моральної шкоди. (а. с. 26-29 т.1).

Свої позовні вимоги позивач пояснює невиконанням відповідачем договірних зобов'язань з своєчасної оплати одержаного товару, за що відповідачеві нараховані пеня, річні та індекс інфляції. У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості в сумі 343800,00грн., позивач при відсутності коштів не зміг виконати умови договору №35002 від 08.01.2007, укладеного між позивачем і товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оптових продаж "Тюмень Мехіко України", відповідно до якого позивачу по попередній оплаті підлягали поставці стерилізатори парові ГК-100-ЗМ у кількості 5 штук на загальну суму 93750,00грн. 09.01.2007, також позивач і товариство з обмеженою відповідальністю "Адамант" уклали договір №002, відповідно до якого, позивач зобов'язався поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Адамант" стерилізатори парові ГК-100-ЗМ у кількості 5 штук на загальну суму 125000,00грн. Позивач вважає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач поніс збитки, а саме не одержав прибуток (втратив вигоду) у сумі 31250,00грн. (125000 грн.-93750 грн. = 31250 грн.). Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач не перерахував позивачеві гроші, позивач не зміг виконати договір №61 від 18.12.2001 на закупівлю товарів, у зв'язку з чим був змушений сплатити штраф в сумі 21750,00грн. поставкою товару на вказану суму на підставі видаткової накладної №РН-0006 від 23.01.2007 товариству з обмеженою відповідальністю ТВФ "Махарет".

Вимоги про стягнення 0,01грн. моральної шкоди пояснює тим, що у рахунок невиконання відповідачем договірних зобов'язань, позивач зазнав моральних страждань, які були пов'язані з втратою ділових стосунків з товариством з обмеженою відповідальністю "Адамант", сплатою штрафів і неодержанням прибутку від діяльності підприємства.

Відповідач-Ялтинська міська лікарня, заявив зустрічний позов про спонукання виконати договір закупівлі товарів за державні кошти №1 від 30.10.2006 - замінити поставлений апарат ІВЛ "Фаза-21" на апарат допоміжної вентиляції легенів у відповідності з медико - технічними вимогами тендерної документації та додатку №2 до договору.

Суд першої інстанції у задоволенні первісного позову відмовив, зустрічний позов задовольнив у повному обсязі.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,  30.10.2006          Ялтинська міська лікарня (Замовник), приватне підприємство "Вівон" (Постачальник) і виконком Ялтинської міської ради (Виконком) уклали договір №1  закупівлі товарів за державні кошти.

Крім того, у преамбулі договору зазначено, що договір укладений від імені Виконкому на підставі рішення виконкому від 26.04.2002  № 121 (4) і протоколу засідання тендерного комітету виконкому Ялтинської міської ради від 29.09.2006  № 404.

Відповідно до додатку №1 пункту 1.1 договору було передбачено, що Виконком делегує Замовнику повноваження на право укладання договору з Постачальником на закупівлю медичного обладнання із 6 найменувань.

Постачальник, який є переможцем тендеру по закупівлі медичного обладнання із 6 найменувань, поставляє для Замовника у відповідності з Законом України "Про закупку товарів, робіт і послуг за державні кошти", а Замовник покупає медичне обладнання із 6 найменувань у кількості та номенклатурі, зазначеної у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього договору за цінами, відповідно цінової пропозиції умов тендерної пропозиції (пункт 1.2. договору).

Також умовами договору було визначено, що Постачальник зобов'язується поставить товар в об'ємі та на умовах відповідно до цього Договору та додатків № 1,2 до цього договору, які є невід'ємною частиною цього Договору, кожна із яких підписується сторонами (пункт 2.1.1 договору).

За  накладною № РН - 0000286 від 12.12.2006 (а. с. 20 т.1), позивач поставив відповідачеві -1 медичне обладнання на загальну суму 343800,00грн, у тому числі апарат керуючої і допоміжної штучної вентиляції легенів "Фаза-21" з блоком дозиметрів на О2 та Н2О та зволожувачем дихальних сумішей "Термофаза-12" у кількості 2-х одиниць на суму 110000,00грн., про що складений акт прийому - передачі від 12.12.2006. ( а. с. 21 т.1).

Позивач вказує на те, що відповідач 26.01.2007 оплатив вартість обладнання частково у сумі 233800,00., оплату боргу в сумі 110000,00грн здійснив.

А з позовними вимогами про сплату зазначеного боргу позивач у суд не звернувся.

Згідно з Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" від 22.02.2000 №1490-111 (з наступними змінами), цей Закон застосовується до усіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або частково здійснюється за рахунок державних коштів, за умови, що вартість предмета закупівлі для товару (товарів), послуги (послуг) становить або перевищує 20 тисяч гривень, а для робіт - 50 тисяч гривень (частина 1 статті 2 Закону), забороняється укладання договорів, які передбачають витрачення державних коштів, таабо оплата розпорядником державних коштів товарів, робіт і послуг добез проведення процедур, передбачених цим Законом, крім випадків передбачених цим Законом (частина 4 стаття 2 Закону).

Відповідно до частини 2 статті 43 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від умов тендерної (цінової) пропозиції учасника - переможця процедури закупівлі, крім випадків зменшення ціни тендерної пропозиції, у порядку, передбаченому цим Законом, та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю, крім випадків, коригування ціни договору в разі отримання відповідного позитивного висновку Комісії.

Крім того, як зазначено у Тендерній документації, проведення торгів (тендера) оголошено на закупівлю медичного обладнання на 6 найменувань шляхом застосування процедури відкритих торгів для Ялтинської міської лікарні Управління охорони здоров'я Ялтинської міської ради.

Згідно з пунктом 9.1. тендерної документації на проведення відкритих торгів по закупівлі Апарату штучної вентиляції легенів, тендерна пропозиція складається з технічної і комерційної частини, технічна частина повинна містить всю інформацію, підготовлену відповідно до додатку 1 до тендерної документації.

Отже, позивач - приватне підприємство "Вівон" подав на тендер Специфікацію на апарат керуючої і допоміжної штучної вентиляції легенів "Фаза-21" з блоком дозиметрів на О2 та Н2О та зволожувачем дихальних сумішей "Термофаза-12" з зазначенням медико-технічних вимог і зазначив їх відповідальність тендерної документації (т.2  а. с. 19-20).

Апарат з зазначеними параметрами є предметом договору закупки товарів за державні кошти №1 від 30.10.2006, що вказане у додатку 2 за договором (т.1 а.  с. 18).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при огляді специфікації та додатку № 2 до договору, порівняння їх з технічним паспортом поставленого апарату (т.2 а. с. 38-43) фактично позивачем поставлений апарат керівної та допоміжної штучної вентиляції легенів для застосування в транспортних засобах швидкої медичної допомоги "Фаза-21", тоді як тендерна документація передбачала закупівлю апарату для стаціонарної лікарні, а не для використання у транспортних засобах швидкої медичної допомоги.

Крім того,  суд першої інстанції зазначив, що тендерна документація передбачає параметри частоти подиху (1хв): не менш від 7-200; відношення вдихвидих: від 4:1 до 1:4; загальний діапазон хвилинної вентиляції, лхв. від 1 до 50; тиск на видиху: від 0 до + 20 дів Н20, тоді як у технічному паспорті поставленого апарату зазначені інші параметри: відповідно - від 8 до 40; від 1: 2; від 3 до 25; від 2 до 15.

Судовою колегією не можуть бути прийнятими до уваги доводи представників позивача, що параметри поставленого апарату мають показники, які знаходяться в межах параметрів, заявлених у тендері, оскільки поставлений апарат містить значну меншість діапазону хвилинної вентиляції та інше, які значно обмежують можливість медичного персоналу при важких захворюваннях пацієнтів.

Згідно з статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовано, на думку судової колегії, як додатковий доказ невідповідності поставленого апарату специфікації на закупівлі апарата штучної вентиляції легенів, суд першої інстанції прийняв до уваги доводи відповідачів, що на підставі висновку Головного конструктора апаратів ШВТ ДП КДЗ "Буревісник" (т. 2 а. с. 36-37) поставлений апарат по більшості параметрів не відповідає заявленим у тендері.

Головний розпорядник кредитів - Управління охорони здоров'я виконкому Ялтинської міської Ради повідомив позивача претензією від 24.01.2007 № 01-16М11 про невідповідальність апарату тендерної документації, і просив поставити апарат, який відповідає технічному завданню.

Але, доводи позивача, що поставлений апарат випускається в єдиній модифікації, а тому фахівці реаніматологи повинні були знати технічні характеристики ШВЛ "Фаза-21", правомірно, на думку апеляційної інстанції, не були прийнятими судом першої інстанції до уваги, тому що позивач був зобов'язаний у тендерній документації зазначити тип апарату, який відповідає заявленим вимогам по параметрам.

Апарати допоміжної вентиляції легенів, які по параметрам відповідають заявленим у тендері існують, що зазначено у листу Асоціації анестезіологів України від 19.03.2007 №16 (т.2  а. с. 34).

Згідно з пунктом 2.1.3 договору №1 від 30.10.2006, Постачальник (позивач) здійснює здачу обладнання в експлуатацію у відповідності з тендерною пропозицією.

Проте, як зазначено вище, у пункті 2.1.1. договору передбачено зобов'язання Постачальника поставити товар в об'ємі та на умовах, зазначених у договорі та додатках № 1,2 до договору, а Замовник (відповідач-2) зобов'язаний прийняти та оплатити товар протягом 30 календарних днів з дати поставки обладнання.

Таким чином, зобов'язання по оплаті наступають після поставки всього обладнання.

Крім того, позивачем не доказаний факт поставки обладнання у повному обсязі відповідно до умов тендерної пропозиції та додатку №2 до договору, тобто поставлений апарат керуючої і допоміжної штучної вентиляції легенів "Фаза-21" з блоком дозиметрів на О2 та Н2о та зволожувачем дихальних сумішей "Термофаза-12" не відповідає заявленим параметрам у тендері та договорі, тому не має підстав вважати виконаними позивачем умови договору у повному об'ємі.

Також, відповідно до акту від 12.12.2006, складеному комісією відповідача-1, позивачем недопоставлений "Датчик 1.5 МГц" до "Комплекту енцефалографічеських і доплерографічеських досліджувань КЕЕДО "Сономед 325" (а. с. 68 т.1). Згідно з актом від 23.12.2006 (а. с. 69 т.1) датчик допоставлений позивачем посилкою 23.12.2006 через фірму "Автолюкс", що також підтверджується відміткою на посилки про дату відправки 20.12.2006. Факт додаткового постачання датчику не заперечується представниками позивача.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до норм чинного законодавства, на думку судової колегії, визначив, що позовні вимоги про стягнення пені в сумі 2401,89грн. за період з 11.01.2007 по 25.01.2007 від суми боргу 343800,00грн. і з 26.01.2007 по 19.02.2007 від суми боргу 110000,00грн. в сумі 1280,82грн., всього 3682,71грн., річних в сумі 649,89грн. і індекс інфляції в сумі 2269,00грн. задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення збитків в сумі 31250,00грн. і в сумі 21750,00грн., моральної шкоди в сумі 0,01грн. за такими обставинами:

Позовні вимоги про стягнення збитків мотивовані тим, що у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості в сумі 343800,00грн., позивач не зміг виконати умови договору №350М32 від 08.01.2007, укладеному позивачем і товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оптових продаж "Тюмень Мехіко України", відповідно до якого, позивачу на підставі попередньої оплати підлягали поставці стерилізатори парові ГК-100-ЗМ у кількості 5 штук на загальну суму 93750,00грн. 09.01.2007, також позивач і товариство з обмеженою відповідальністю "Адамант" уклали договір №002, відповідно до якого позивач зобов'язався поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Адамант" стерилізатори парові ГК-100-ЗМ у кількості 5 штук на загальну суму 125000,00грн. Позивач вважає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань, позивач поніс збитки, а саме не одержав прибуток (втратив вигоду) у сумі 31250,00грн. (125000 грн.-93750 грн. = 31250 грн.). Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач не перерахував позивачеві гроші, позивач не зміг виконати договір №61 від 18.12.2001, укладений позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю ТВФ "Махартет" на поставку останньому товару на загальну суму 351800,00грн. за закупівлю товарів, у зв'язку з чим позивач був змушений сплатити штраф в сумі 21750,00грн. поставкою товару на вказану суму на підставі видаткової накладної № РН-0006 від 23.01.2007.

Як визначено статтею 22 Цивільного кодексу України, збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме : противоправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між противоправною поведінкою боржника та збитками, і провини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України, прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Як було зазначено вище, позивачем був доставлений датчик до обладнання 23.12.2006, тобто навіть якщо припустити, що відповідач - 2 був зобов'язаний оплатити частку товару, то платіж у сумі 233800,00грн. він міг здійснити у строк до 23.01.2007.

Відповідно до пункту 3.6. Договору № 3502 від 08.01.2007, укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оптових продажів "Тюмень Мехіко Україна", позивач був зобов'язаний здійснити попередню оплату в період з 11.01.2007 по 17.01.2007 включно, тобто раніше, чим мав зважувати на одержання коштів від відповідача, у зв'язку з до поставкою датчику.

Також, у зв'язку з поставкою позивачем неналежного обладнання - апарату допоміжної вентиляції легенів, обов'язки відповідачів по оплаті не настали взагалі.

Отже,  у тому, що позивач не зміг виконати умови договору № 350/2 від 08.2007 про попередню оплату товариством з обмеженою відповідальністю "Центр оптових продажів "Тюмень Мехіко Україна" для одержання товару на суму 93750,00грн. та, як наслідок, не зміг перепоставити товар товариству з обмеженою відповідальністю "Адамант" за договором №002 від 09.01.2007 вже на більшу суми 125000,00грн., провина відповідачів відсутня.

Та доводи позивача, що у зв'язку з тим, що відповідач не перерахував позивачеві гроші, позивач не зміг виконати договір №61 від 18.12.2006, укладений позивачем з товариством з обмеженою відповідальністю ТВФ "Махартет" на поставку останньому товару на загальну суму 3518000,00грн., у зв'язку з чим позивач був змушений сплатити штраф в сумі 21750,00грн. поставкою товару на підставі видаткової накладної № РН-0006 від 23.01.2007, правомірно були визнані судом першої інстанції помилковими, тому що відповідно до пункту 3.1. договору №61 від 18.12.2006  позивач був зобов'язаний поставити товар на загальну суму 351800,00грн. протягом 10 календарних днів з моменту підписання договору, тобто в строк до 28.12.2006, тоді як зобов'язання відповідачів по оплаті товару на підставі Договору закупки товарів за державні кошти №1 від 30.10.2006 наступає протягом 30 календарних днів з дати поставки обладнання (пункт 2.2.1. договору), тобто навіть при здійсненні належної поставки товару позивачем відповідачеві за накладною №РН-0000286 від 12.12.2006, зобов'язання відповідачів по оплаті настали би не раніше 11 січня 2007.

Відповідно до пункту 3 статті 623 Цивільного кодексу України, розмір збитків доказується кредитором. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків.

Нездатність кредитора обґрунтувати вимоги може бути для суду підставою для відмови в задоволенні таких вимог.

Згідно з частиною  4 статті 623 Цивільного кодексу України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Як вбачається з представлених доказів в матеріалах справи, позивачем не надані докази того, що він вживав необхідних заходів для отримання спірного доходу.

Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням розумних витрат на отримання доходів, які кредитор поніс би, якби не відбулося порушення права.

Відповідно до статті  42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з пунктом 2.2. Статуту приватного підприємства "Вівон" (т.1 а. с. 34-37), підприємство для одержання прибутку займається 116 видами діяльності та мало можливість вжити необхідних заходів для отримання спірного прибутку, а також виконання зобов'язань за договорами з третіми    особами.

Доказів, що у позивача взагалі були відсутні гроші на розрахунковому рахунку для виконання зобов'язань за договорами з третіми особами, доказів, що у позивача не існувало заборгованості від інших дебіторів, позивач не надав.

Крім того, позивач не надав належних доказів заподіяння йому моральних страждань.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позовних вимогах приватного підприємства  "Вівон" належить відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивача, які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.08.2007 року у справі № 2-14/2246-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вівон" залишити без задоволення.

Головуючий суддя

Судді