ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.04.07 р.                                                                                     Справа № 40/474

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом відкритого акціонерного товариства " Краснолуцький машинобудівний завод " м. Красний Луч

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю  "Донецька Індустріальна спілка" м. Донецьк

про стягнення 20584 грн. 31 коп.

за участю:

представників сторін

від стягувача не з’явився

від боржника Бичков О.Є.  - юрисконсульт

від державної виконавчої служби  Гумуржи Д.М. -  державний виконавець

Суть питання:  боржник у справі, товариство з обмеженою відповідальністю "Донецька Індустріальна спілка", звернувся до господарського суду зі скаргою у порядку ст. 1212 ГПК України про визнання неправомірними дій державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька щодо прийняття постанови від 23.03.07р. про арешт його коштів які знаходяться в установі банку та зупинення виконавчого провадження відносно примусового списання їх зі розрахункового рахунку.

Не з’явлення у судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду скарги по суті, оскільки його було належним чином повідомлено про час та місце проведення засідання.

Державна виконавча служба у Ворошиловському районі м. Донецька вважає скаргу неправомірною, оскільки нею застосовані всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду що відповідає вимогам Конституції України, Закону України " Про виконавче провадження, ГПК України. Таким чином у діях державної виконавчої служби відсутня противоправна поведінка.

Розглянувши скаргу, мотиви її обґрунтування, вислухавши доводи представника боржника, державної виконавчої служби суд встановив:

Рішенням  від 01.12.03р. господарського суду Донецької області позов задоволено, у зв’язку з чим з відповідача на користь позивача було стягнуто борг в сумі 214995 грн.48 коп., збитки від інфляції в сумі 3475 грн.06 коп., 3 процента річних в розмірі 2335 грн.78 коп., пені в сумі 5884 грн.75 коп. витрати по державному миту в сумі 1700 грн., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн., та видано наказ.

Від учасників виконавчого провадження на час добровільного та примусового виконання наказу господарського суду у даній справі, було подано декілька  заяв пов’язаних зі: роз’ясненням рішення, застосування заходів відносно правонаступництва підприємства боржника, розглянуто скаргу  щодо  правомірності дій та бездіяльності  державної виконавчої служби.

У зв’язку з чим господарським судом були винесені процесуальні документи.

Як свідчать фактичні обставини справи, скаргу мотивовано наступними обставинами:

-  постанова про накладення арешту коштів боржника від 23.03.07р. винесена з грубим порушенням  вимог ст.36 Закону України "Про виконавче провадження, далі – Закон;

-  підприємство боржника ніяким чином не було повідомлено про поновлення виконавчого провадження та розраховувало на те, що на час зупинення виконавчого провадження ніякі дії по примусовому виконанню наказу господарського суду не здійснюються;

- у діях державної виконавчої служби присутня противоправна поведінка та порушення прав учасника виконавчого провадження  - боржника;

-  на час розгляду скарги з метою усунення порушення та змагальності, рівності учасників виконавчого провадження перед законом, слід зупинити виконавче провадження по примусовому списанню грошових коштів, які знаходяться в установах банку боржника .

До розгляду скарги по суті від скаржника надійшла  усна заява про уточнення її предмета, де він не наполягає на зупиненні виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду у частині стягнення грошових коштів зі його розрахункового рахунку, оскільки це є прерогативою державного виконавця.

Надавши правову оцінку діям учасників виконавчого провадження, дослідивши її фактичні обставини, пов’язані зі виконанням рішення, суд зазначає наступне:

Обов’язковість виконання рішень суду за положеннями п. 9 ст. 129 Конституції України якої є одним з основних принципів судочинства. До наступного часу рішення не виконано і це питання розглядається судом як штучне ускладнення сторонами судового процесу та умисне невиконання судового акту.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України “Про виконавче провадження”.

За приписами ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов’язаний здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення у спосіб і порядок, визначених судом.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної  виконавчої  служби  які обов’язково пов’язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов’язків здійснювати дії у межах закону.

Слід звернути увагу сторін на те, що згідно вимог ст.10 Закону учасниками виконавчого провадження можуть бути: державний виконавець, сторони тощо.

Стаття 11 цього Закону визначає поняття сторін виконавчого провадження до яких належать: стягувач та боржник.

Матеріали виконавчого провадження свідчать про те,що державною виконавчою службою у Ворошиловському районі м. Донецька, далі – Виконавча служба, винесено постанову від 14.06.04р. про відкриття провадження у справі №40/747 від 12.12.03р.за № 379-3 про стягнення з ДП Корпорації "ІСД", далі боржник, на користь ВАТ "Краснолуцький машинобудівний завод, далі стягувач, суми 228509 грн.09 коп. та пропоноване добровільне виконання наказу господарського суду.

12.01.07р. на адресу боржника надійшла постанова про зупинення виконавчого провадження щодо примусового виконання  наказу господарського суду Донецької області у справі №40/747.

Впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться, що знайшло своє відображення у частині 7 ст.36 Закону.

За приписами частини 8 ст. 36 Закону після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобов’язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або заявою стягувача, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам.

Однак підприємство боржника ніяким чином не було повідомлено про проведення виконавчою службою дій  пов’язаних зі поновлення виконавчого провадження( судом здійснено належним чином перевірку книг вхідної та вихідної кореспонденції підприємства боржника та Виконавчої служби).

Згідно ст.27 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

У той же час матеріали виконавчого провадженням свідчать про те, що лист від 07.02.07р. за №130-3, та лист за №130-3  від 21.02.07р. були надіслані Виконавчою службою на адресу сторін виконавчого провадження без урахуванням правонаступництва боржника, що знайшло своє підтвердження в ухвалі господарського суду про правонаступництво від 13.02.07р., постанові державної виконавчої служби про зупинення провадження у справі від 12.01.07р, та постанові про арешт коштів боржника від 23.03.07р.

Крім того, Виконавчою службою порушено 3-денний строк про повідомлення сторін виконавчого провадження про здійснення виконавчих дій.

Тільки вже 27.03.07р. на адресу підприємства боржника надійшли дві постанови від 23.03.07. про арешт грошових коштів на його рахунках в установах банку, що є порушенням вимог Закону, оскільки на час коли виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Судом на час розгляду скарги встановлено противоправну поведінку державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька з приводу винесення нею спірної постанови та неповідомлення сторін виконавчого провадження про проведення нею виконавчих дій.

Таким чином, боржнику стало відомо про вчинення Виконавчою службою напрямків по примусовому виконанню наказу господарського суду тільки 27.03.07р., що є підставою для оскарження  її дій згідно вимог ст. 1212 ГПК України .

За такими обставинами суд вважає скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька Індустріальна Спілка" правомірною, а дії державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька як такі, що не відповідають вимогам Закону.

Відтак з огляду на наведені законодавчі приписи, за наслідками розгляду скарги слід визнати постанову державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька від 23.03.07р. про арешт коштів боржника недійсною.

Щодо вимог про зупинення виконавчого провадження у частині стягнення зі боржника грошових коштів в установах банку, то суд вважає за необхідне звернути увагу сторін виконавчого провадження на те, що господарський суд не вправі зобов’язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки їм або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Господарський суд не вправі зобов’язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки їм або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Повноваження  на зупинення виконання судового рішення та відповідно і виконавчого провадження у будь-яких випадках за наказом господарського суду має право тільки касаційна інстанція. Тому у задоволення клопотання скаржника про зупинення виконавчого провадження по даній справі щодо стягнення з боржника грошових коштів з його розрахункового рахунку в установі банку слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 5, 27, 35, ч. ч. 7, 8 ст. 36, Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 25, 86, 115, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю" Донецька Індустріальна Спілка" задовольнити частково.

2. Визнати дії державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька неправомірними.

3. Визнати постанову державної виконавчої служби у Ворошиловському районі м. Донецька від 23.03.07р. про  арешт коштів боржника недійсною.

4. У задоволенні вимог викладених у скарзі щодо зупинення виконавчого у частині стягнення зі боржника грошових коштів в установах банку відмовити.

Суддя