ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2007                                                                                   Справа № 16/127-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Швеця В.В (доповідача)

суддів:. Головко В.Г., Логвиненко А.О.

при секретарі судового засідання: Корх К.В.

за участю представників:

від позивача: Кондратова Т.В., довіреність №724  від 24.05.07,  юрисконсульт; представники відповідача, третьої особи в судове засідання не з’явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Кредитпромбанк”, місто Київ; на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 липня 2007 року у справі №16/127-07;

за позовом: відкритого акціонерного товариства “Кредитпромбанк”, м. Київ

до: товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення”,

м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод тонкостінних труб",  м. Нікополь

про  стягнення  547450грн. 89 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, відкрите акціонерне товариство “Кредитпромбанк”, місто Київ звернувся до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення”, місто Дніпропетровськ грошові кошти на загальну суму 547450,89 гривень за кредитним договором №05/09/2006-КЛВ від 24 лютого 2006 pоку, укладеному між сторонами з яких:

500000 гривень суми позичкової заборгованості;

34794,52 гривень суми несплачених прострочених відсотків;

11178,08 гривень пені за несвоєчасне погашення кредиту;

1478,29 гривень пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позичальник своїх зобов’язань за кредитним договором не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплатив.

Рішенням господарського суду у справі №16/127-07           від 9 липня 2007 року (суддя Загинайко Т.В.) у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи спірне рішення господарський суд виходив з того, що

позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 547450,89 гривень за рахунок заставленого майна, у той час як умовами договору застави передбачено звернення стягнення на заставлене майно, що не є одним і тим же.

Позивач не погодившись з рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу.

Вважає, що воно винесено з порушенням закону.

Господарський суд при винесенні рішення неповно з’ясував усі обставини справи тому неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Позивач просить спірне рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення господарським судом, заборгованість по кредиту, проценти і пеня позивачу не повернуті.

Тому позивач вважає, що не можна вважати, що позивач захистив своє право шляхом пред’явлення позову до позичальника та задоволення позовних вимог Господарським судом Дніпропетровської області на користь позивача у справі № 30/215-07.

Позивач посилаючись частину 3 статті 1049 ЦК України вважає, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

На апеляційну скаргу відповідач надав відзив у якому посилається на те, що висновки, викладені в апеляційній скарзі безпідставні і не обґрунтовані, тому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, вважає необхідним в задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Відмовляючи в задоволені апеляційної скарги судова колегія виходила з наступного:

Господарським судом у судовому засіданні встановлено, що 24 лютого 2006 року між позивачем  відкритим акціонерним товариством “Кредитпромбанк” та третьою особою –товариством з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод тонкостінних труб",  було укладено кредитний договір №05/09/2006-КЛВ, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 500000 гривень, а позичальник зобов’язується повернути кредити на умовах, що передбачені договором.

В забезпечення зобов’язань за кредитним договором від 24 лютого 2006 року укладено договір застави №05/10/3/2006-КЛВ з товариством з обмеженою відповідальністю  “Дніпрометалургзабезпечення.

Предметом застави являється майно відповідача.

Позичальник своїх зобов’язань за кредитним договором не виконав, відсотки за користування кредитами та кредит не сплатив.

Відповідно до пункту 4 договору застави, позивач за рахунок майна має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, які визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв’язку із прострочкою виконання зобов’язань за кредитним договором, витратами пов’язаними із зверненням стягнення на майно та інші витрати обумовлені виконанням зобов’язань за кредитним договором та договором застави

Рішенням господарського суду від 5 червня 2007 року позовні вимоги відкритого акціонерного товариства “Кредитпромбанк” до товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод тонкостінних труб" про стягнення коштів за кредитним договором, задоволено повністю.

Тому господарський суд по даній справі відмовив в задоволені позовних вимог позивача на тих же підставах до відповідача по даній справі товариства з обмеженою відповідальністю “Дніпрометалургзабезпечення”.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 5 червня 2007 року за позовом відкритого акціонерного товариства  “Кредитпромбанк” до товариства з обмеженою відповідальністю "Нікопольський завод тонкостінних труб" про стягнення коштів у справі №30/215-07, яке набрало законної сили, позовні вимоги позивача задоволені правомірно.

Відповідно до статті 115 ГПК України є обов’язковим до виконання на всій території України.

Тому судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що позивач захистив своє порушене право, пов’язане з неповерненням кредиту третьою особою, шляхом пред’явлення позову до третьої особи у справі №30/215-07, згідно якої на користь позивача було стягнено суму позичкової заборгованості, суму несплачених прострочених відсотків, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та пеню за несвоєчасну сплату відсотків.

Крім того з позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у загальній сумі 547450,89 гривень за рахунок заставленого майна, у той час як умовами договору застави передбачено звернення стягнення на заставлене майно, що не є одним і тим же.

Крім того за умовами договору застави, пункту 4 сторони передбачили порядок звертання стягнення на майно, а саме, у підпункті 4.3 договору застави прописано, що звертання на заставне майно здійснюється відповідно до Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрації обмежень” шляхом укладання позивачем, заставоутримувачем, договору купівлі-продажу з третьою особою або шляхом складання виконавчого напису нотаріуса.

У зазначеному підпункті договору застави сторони чітко прописали в якому порядку буде проводитися стягнення на заставне майно у досудовому порядку і якщо виникнуть розбіжності при здійсненні процедур звертання стягнення на майно, тільки тоді позивач мав право звернутися в суд.                                         Господарський суд обґрунтовано встановив той факт, що позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі заборгованості за кредитним договором між позивачем і третьою особою за рахунок заставного майна, що суперечить умовам пункту 4 договору.

Виходячи з даного пункту позивач міг просити від суду тільки звертання стягнення на заставне майно визначене договором застави.

Крім того у судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся з заявою у виконавчу службу про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання третьою особою рішення суду від 5 червня 2007 року про стягнення коштів.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія вважає апеляційну  скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін .

На підставі наведеного та керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Кредитпромбанк”, місто Київ, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 9 липня 2007 року у справі №16/127-07, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Господарського суду України.

Головуючий                                                            В.В. Швець

Судді                                                                                В.Г. Головко

А.О. Логвиненко

З оригіналом згідно

Помічник судді                  О.В.Чабаненко