ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"22" серпня 2007 р.                                                  Справа № 17/248

м. Чернігів                                                                                                   «22 »серпня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Федорчук М.М. –держподатінспектор, дов.№551/10/10-002  від 02.02.2007р.;

Представників відповідача: Замура Л.П. –юрисконсульт, довіреність №718 від 01.06.2007р.

матеріали справи №17/248

За ПОЗОВОМ: Прилуцької об’єднаної державної податкової інспекції

17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 214

До ВІДПОВІДАЧА: Підприємства Прилуцької виправної колонії управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області

17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 234

Про стягнення за рахунок активів 45469,50 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Прилуцькою ОДПІ  пред’явлено позов до Підприємства Прилуцької виправної колонії Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області про стягнення податкового боргу по податку на додану вартість в сумі 43556,27 грн. основного платежу, 1502,82  грн. пені, 267,32 грн. плати за податковий кредит та  по  податку з власників транспортних засобів: 133,26 грн. основного платежу та 9,83 грн. пені.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що Позивачем неправильно обраховано суму боргу з врахуванням часткових сплат боргу Відповідачем.

Заслухавши представників Позивача та Відповідача, дослідивши надані письмові докази, суд

ВСТАНОВИВ :

Підприємство Прилуцької виправної колонії Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області зареєстроване в якості суб’єкта підприємницької діяльності Виконкомом Прилуцької міської ради 07.06.2000р.

Підприємство Прилуцької виправної колонії Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області зареєстроване в Прилуцькій ОДПІ  як платник податків з 08.06.2000р. за №1173.

Відповідно до Закону України № 1251-ХІІ від 25.06.1991 р “Про систему  оподаткування” Боржник є платником податків і тому зобов’язаний подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни. Ст. 11 названого закону встановлює, що за порушення податкових законів платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену законодавством.

Згідно з п.п.5.3.1 п.5.1 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

Станом на момент подання позову за Відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість 43556,27 грн. основного платежу, 1502,82  грн. пені, 267,32 грн. плати за податковий кредит та  по  податку з власників транспортних засобів: 133,26 грн. основного платежу та 9,83 грн. пені.

Сума податкового боргу по податку на додану вартість виникла на підставі:

·          податкового повідомлення-рішення від 18.12.06р. №/0, яким визначено податкове зобов’язання в розмірі 719,25 грн., та яке отримано представником Відповідача особисто 18.12.06р.;

·          самостійно поданих Відповідачем податкових декларацій за листопад 2006 року –квітень 2007 року на загальну суму 24710 грн.

·          рішення про розстрочення податкових зобов’язань №11/24-013 від 30.10.06р., яке скасоване рішенням №2/24-014 від 28.12.06р., сума несплаченого боргу по яких становить 21479,20 грн.

Враховуючи, що на момент виникнення податкового боргу існувала переплата 925,55 грн. та, що Відповідачем, згідно розрахунку Позивача, доданого до позову, самостійно погашено 2426,23 грн., борг на момент подання позову становить 43556,67грн. Крім того, нарахована пеня в сумі 1502,82 грн. та плата за податковий кредит 267,32 грн.

Як вбачається з наданого Відповідачем власного розрахунку боргу по даному податку, в ньому не відображено суму боргу в розмірі 719,25 грн., визначену податковим повідомленням-рішенням від 18.12.06р. №/0, пеня в сумі 1502,82 грн. та плата за податковий кредит 267,32 грн.

Крім того, на думку представника Відповідача, сума боргу, визначена рішенням про розстрочення податкових зобов’язань, є завищеною.

Враховуючи, що Відповідачем не надано доказів оскарження рішення про розстрочення податкових зобов’язань №11/24-013 від 30.10.06р., яке скасоване рішенням №2/24-014 від 28.12.06р., та згідно якого сума несплаченого боргу становить 21479,20 грн., суд доходить висновку, що Відповідач узгодив дану суму боргу.

Всі суми проплат, здійснені Відповідачем та на які він посилається у власному розрахунку, відображені і в розрахунках Позивача.

Правильність нарахування вищевказаних сум пені підтверджується наданою Позивачем службовою запискою №457/19-232 від 27.06.07р. Доказів неправильності даного розрахунку Відповідачем не надано.

Правильність обрахування плати за податковий кредит також підтверджується відповідним розрахунком, наданим Позивачем.

З урахуванням викладеного, суд не приймає заперечення Відповідача про неправильність обрахування Позивачем суми боргу по даному податку.

Податковий борг по податку з власників транспортних засобів в розмірі 156,67 грн. недоїмки визначений податковим повідомленням-рішенням від 11.04.07р. № /650, яке отримане 12.04.07р. представником Відповідача особисто. Крім того, сума 1484,50 грн. з даного податку виникла за І квартал 2007 року на підставі самостійно поданого Відповідачем розрахунку суми податку №3695 від 16.02.06р. Враховуючи, що на момент виникнення податкового боргу існувала переплата 685,37 грн. та, що Відповідачем самостійно погашено 822,54 грн., борг на момент подання позову становить 133,26 грн. Крім того, нарахована пеня в сумі 9,83 грн.

Як вбачається з наданого Відповідачем власного розрахунку боргу по даному податку, в ньому не відображено суму боргу в розмірі 156,67 грн., визначену податковим повідомленням-рішенням від 11.04.07р. № /650, яка є більшою за залишок боргу, що рахується за Відповідачем, в розмірі 133,26 грн. та 9,83 грн. пені.

Всі суми проплат, здійснені Відповідачем та на які він посилається у власному розрахунку, відображені і в розрахунках Позивача.

Правильність нарахування вищевказаних сум пені підтверджується наданою Позивачем службовою запискою №457/19-232 від 27.06.07р. Доказів неправильності даного розрахунку Відповідачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд не приймає заперечення Відповідача про неправильність обрахування Позивачем суми боргу по даному податку.

Згідно п.1.3. ст.1 Закону №2181:

“Податковий борг (недоїмка) - податкове зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.”

Згідно до п.5.1. ст.5 Закону №2181:

«Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.»

Відповідно до п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону №2181:

“Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно  до  пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,  вважається узгодженим у  день  отримання  платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.”

Доказів оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень до суду чи органів державної податкової служби Відповідач не надав, а тому сума, визначена у податкових повідомленнях-рішеннях є узгодженою.

З урахуванням викладеного, суд не приймає заперечення Відповідача про незаконність та необґрунтованість вищевказаних податкових повідомлень-рішень, оскільки перевірка їх законності та обґрунтованості не є предметом розгляду даного спору.

Позивачем були сформовані та надіслані Відповідачу рекомендованими листами перша №1/1 від 11.01.07р. та друга №2/38 від 02.03.07р. податкові вимоги, які отримані Відповідачем 26.01.07р. та 13.03.07р. відповідно, що підтверджується повідомленням про вручення №48928 та №536.

Доказів погашення вищевказаного податкового боргу Відповідач не надав..

Позивачем було прийняте рішення №6/24-011 від 11.04.2007р. про стягнення коштів за рахунок активів  платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Враховуючи, що вищезазначений податковий борг самостійно Відповідачем не погашений, він підлягає стягненню за рахунок активів Відповідача на підставі п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3 Закону №2181 в судовому порядку.

За таких обставин позовні вимоги являються обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а  відповідачем  -  фізична  чи  юридична  особа,  судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею взагалі не передбачено.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для покладення на Відповідача обов’язку сплачувати держмито за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути за рахунок активів з Підприємства Прилуцької виправної колонії управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Чернігівській області (17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 234, код 08681117, р/р5803 Ф в АК ПІБ м.Прилуки, МФО 353423)

на  користь державного бюджету:

-          45326 грн. 41 коп. з податку на додану вартість (р/р0006, код 140101, Одержувач: Держбюджет, код 22822145. Банк: УДК в Чернігівській області, МФО 853592);

на  користь місцевого бюджету:

-          143 грн. 09 коп. з податку з власників транспортних засобів (р/р0006, код 120201, Одержувач: місцевий бюджет м. Прилуки, код 22822145. Банк: УДК в Чернігівській області, МФО 853592).

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь якої ухвалено судове рішення.

3. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                   І.В. Кушнір