ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.06.07                                                                                           Справа  № 19/141

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                           Д.Новосад

суддів                                      О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран”, м.Рівне № 52/р від  16.04.07

на ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.04.07

у справі № 19/141

за позовом: ЗАТ “Соснівський гранкар’єр”, смт.Клесів Сарненського району Рівненської області

до відповідача -1: ТзОВ “Соснівський гранітний кар’єр”, м.Рівне

до відповідача –2: ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран”, м.Рівне

про зобов’язання не чинити перешкод у користуванні корисною копалиною та стягнення в сумі 1 700 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача-1: не з’явився;

від відповідача-2: - Ригун А.М. –предст. (довір. № 22/р выд 12.02.07).

Права та обов’язки, передбачені ст.ст. 22, 28, 29 ГПК України, роз’яснено.

Відводів складу суду не поступило.

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 (суддя О.Тимошенко) вжито заходів до забезпечення позову ЗАТ «Соснівський гранкар’єр», а саме: накладено арешт на розрахункові рахунки, що належать ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр», накладено арешт на  розрахункові рахунки, що належать ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран”, а також заборонено ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр» та ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран” вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного їм майна в будь-який спосіб.

З даною ухвалою не погоджується відповідач-2 –ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран”, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що підставою для вжиття судом запобіжних заходів стало припущення позивача про те, що відповідачами проводиться активна діяльність, спрямована на відчуження майна або за зниженими цінами або в такий спосіб, що не передбачає належного відшкодування дійсної вартості майна, що на думку скаржника, є порушенням ст. 66 ГПК України, з врахуванням рекомендацій щодо її застосування, наведених у Роз’ясненні ВАСУ № 02-5/611 від 23.08.94. Зазначає скаржник також про те, що жодними доказами обставини, з якими позивач пов’язує застосування заходів до забезпечення позову, в порушення ст. 33 ГПК України, не підтверджені жодними документальними доказами. Скаржник, крім того, зазначає і про втручання суду в господарську діяльність підприємства, оскільки винесення оскаржуваної ухвали позбавляє відповідача-2 можливості користуватися рахунками, здійснювати будь-які платежі, в т.ч. й обов’язкові до бюджету та цільових фондів, пов’язані із виплатою заробітної плати, тощо.

На підставі наведеного скаржник просить ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 скасувати.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.07 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 13.06.07.

Позивач - ЗАТ «Соснівський гранкар’єр»проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві, апеляційну скаргу вважає безпідставною, оскаржувану ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141–законною та обґрунтованою, просить залишити її без зімн, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити. Відповідач-1 - ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр»правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

В судове засідання 13.06.07 позивач та відповідач-1 явки повноважних представників не забезпечили, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені (повідомлення про вручення поштових відправлень № 2358827 та № 2358835), причин неявки до відома суду не довели, а відтак, беручи до уваги п.п. 4, 5 ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 18.05.07, апеляційна скарга розглядається за їх відсутності.

Представник скаржника в судовому засіданні 13.06.07 підтримав доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги –відмовити.

При цьому колегія суддів виходила з наступного:

Як встановлено колегією суддів Львівського апеляційного господарського суду, позов подано ЗАТ “Соснівський гранкар’єр” до відповідачів: 1) - ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр», 2) - ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран” про зобов’язання не чинити перешкод у користуванні корисною копалиною та стягнення в сумі 1 700 000, 00 грн. Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.03.07 порушено провадження у справі № 19/141, справу призначено до розгляду на 13.04.07. Однак, ухвалою від 15.03.07 господарським судом не вирішено питання про забезпечення позову, про що ЗАТ “Соснівський гранкар’єр” просив в позовній заяві.

Відтак, позивачем подано клопотання про забезпечення позову № С-102/Р від 05.04.07, яке ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 задоволено та вжито заходів до забезпечення позову ЗАТ «Соснівський гранкар’єр», а саме: накладено арешт на розрахункові рахунки, що належать ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр», накладено арешт на  розрахункові рахунки, що належать ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран”, а також заборонено ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр»та ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран” вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного їм майна в будь-який спосіб.

Колегія суддів погоджується з думкою, викладеною господарським судом в оскаржуваній ухвалі, про те, що враховуючи значну суму позовних вимог, виконання рішення по даній справі може бути утрудненим внаслідок відсутності у відповідачів достатніх коштів і майна для відшкодування завданих збитків. Крім того, як зазначено позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, сума позову, яка є значною, буде збільшена, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що вжиття заходів до забезпечення позову спрямовано виключно на забезпечення можливості виконання майбутнього рішення суду у справі № 19/141.

Щодо тверджень скаржника про втручання суду в господарську діяльність підприємства, оскільки винесення оскаржуваної ухвали позбавляє відповідача-2 можливості користуватися рахунками, здійснювати будь-які платежі, то колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.04.07 у справі № 19/141, винесеною за результатами розгляду заяв відповідачів про скасування заходів до забезпеченню позову,  частково змінено заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою від 10.04.07, а саме: накладено арешт на розрахункові рахунки, що належать ТзОВ «Соснівський гранітний кар’єр»в межах суми позову –1 700 000, 00 грн.; накладено арешт на розрахункові рахунки, що належать ТзОВ “Науково-виробниче підприємство “Діогран” в межах суми позову –1 700 000, 00 грн. В решті заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 10.04.07 залишено без змін. Таким чином, господарський суд Рівненської області, на думку колегії суддів, обмежив арешт розрахункових рахунків відповідачів саме сумою, заявленою позивачем до стягнення у справі № 19/141, не здійснював жодного втручання в господарську діяльність відповідачів, не позбавляв їх можливості здійснювати платежі з рахунків поза межами суми, що є предметом спору у справі, а лише забезпечував право позивача на виконання в майбутньому рішення суду.

Посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі,  є безпідставними, документально не обгрунтованими, такими, що не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, належним чином досліджені судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали, а відтак скаржник, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 прийнята на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм процесуального права, а саме ст.ст. 66, 67 ГПК України, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, належним чином досліджені судом першої інстанції, висновків господарського суду Рівненської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК України, для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 25, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Ухвалу господарського суду Рівненської області від 10.04.07 у справі № 19/141 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

3.          Матеріали справи скеровуються до господарського суду Рівненської області.

Головуючий-суддя                              Д.Новосад

Суддя                                         О.Михалюк

Суддя                                         Г.Мельник