ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 35/296
10.08.07 р.

За позовом    Спільного малого підприємства „Яготинська-Технологія”

до                    Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко”

про                  визнання договору купівлі-продажу недійсним

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія

„Сайдеко”

до                    Спільного малого підприємства „Яготинська-Технологія”

про                 визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права

власності

Суддя  М.Є. Літвінова

Представники за первісним позовом:

від позивача:      Левінець В.Ю. –предст. за довір. №б/н від 06.08.2007р.;

від відповідача:  Яновицький Є.О. –предст. за довір. №б/н від 01.08.2007р.

Представники за зустрічним позовом:

від позивача:     Яновицький Є.О. –предст. за довір. №б/н від 01.08.2007р.;

від відповідача: Левінець В.Ю. –предст. за довір. №б/н від 06.08.2007р.

Рішення прийняте 10.08.2007 року, у зв‘язку з оголошеною, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, перервою з 07.08.2007 року по 10.08.2007 року.

В судовому засіданні 10.08.2007р. за згодою представників сторін, на підставі ч. 2 ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Спільного малого підприємства „Яготинська-Технологія” до Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, укладеного 08.06.2007 року між сторонами, недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2007 року порушеного провадження у справі №35/296, розгляд справи призначений на 07.08.2007 року.

26.07.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” поданий зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.06.2007 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” та Спільним малим підприємством „Яготинська- Технологія” дійсним та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” право власності на нежитлову будівлю (виробниче приміщення) загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року №35/296 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду разом з первісним позовом. Розгляд справи призначений на 07.08.2007р.

В судовому засіданні 07.08.2007 року представник позивача за первісним позовом надав суду документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 35/296 від 16.07.2007 року та підтримав свої позовні вимоги.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

В судовому засіданні 07.08.2007 року представник позивача за зустрічним позовом підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити останні в повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

В судовому засіданні 07.08.2007 року, на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 10.08.2007 року.

В судовому засіданні 10.08.2007 року, за згодою представників сторін суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача за первісним та за зустрічним позовами, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” та Спільним малим підприємством „Яготинська –Технологія” було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області (надалі –Договір).

Будівля, що є предметом договору, належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Яготинської міської ради 30.03.2006 року.

Пунктом 4.4.1 Договору передбачено, що позивач був зобов‘язаний забезпечити прибуття 13 червня 2007 року о 10 год. 00 хв. Директора СМП „Яготинська-Технологія” Громова В.Г. до приватного нотаріуса Шевченко В.М. Київського міського нотаріального округу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кутузова, 9, для здійснення нотаріального посвідчення договору.

13.06.2007 року директор СМП „Яготинська-Технологія” Громов В.Г. до нотаріуса не з‘явився.

Підставами нез‘явлення стало те, що відповідно до Статуту позивача, повноваження директора СМП стосовно розпорядження майном підприємства є обмеженими.

Пунктом 5.6 Статуту позивача передбачено, що „Директор підприємства розпоряджається майном Підприємства, його грошовими коштами в межах визначених Правлінням”.

Пунктом 8.6 Статуту прямо передбачено, що „Майно Підприємства реалізується за рішенням Правління”.

Посилаючись на той факт, що на даний час у позивача відсутнє Правління, і межі повноважень директора Правління не визначались, позивач вважає, що укладення такого договору могло відбутися лише за умови створення Правління і прийняття ним рішення про відчуження нерухомого майна позивача.

Таким чином, на думку позивача спірний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі було підписано директором СМП „Яготинська-Технологія” з перевищенням його повноважень, та нотаріальне посвідчення даного Договору суперечило б інтересам позивача.

Позивач посилаючись на ст. ст. 241, 215 Цивільного кодексу України  та приймаючи до уваги той факт, що останній не схвалював укладений Договір, і не вчиняв дій, що свідчать про прийняття його до виконання, оспорюваний Договір не може створювати цивільні права та обов‘язки для позивача, та повинен бути визнаний недійсним.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує та вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

26.07.2007 року Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” поданий зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.06.2007 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” та Спільним малим підприємством „Яготинська- Технологія” дійсним та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” право власності на нежитлову будівлю (виробниче приміщення) загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що при укладанні спірного договору сторони домовились щодо істотних умов договору. Позивач за зустрічним позовом здійснив його виконання, перерахувавши відповідачу за зустрічним позовом повну вартість нежитлової будівлі в сумі 110 000,00 грн., проте відповідач за зустрічним позовом ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на неіснуючі обмеження його повноважень по розпорядженню майном СМП „Яготинська-Технологія”. Посилаючись на ст.ст. 220, 241, 328, 334, 392 Цивільного кодексу України позивач за зустрічним позовом просить суд зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2007 року №35/296 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду разом з первісним позовом. Розгляд справи призначити на 07.08.2007р.

Представник відповідача за зустрічним позовом проти позову заперечує та вважає його безпідставним та необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи 08.06.2007 року сторонами був укладений договір купівлі-продажу не житлової будівлі загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області.

На виконання умов даного Договору 12.06.2007 року відповідач перерахував на поточний рахунок позивача 110 000,00 грн. в якості плати за нежитлову будівлю, яка є предметом спору (платіжне доручення №309 від 12.06.2007 року).

У зв‘язку з нез‘явленням 13.06.2007 року позивача до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко В.М., відповідачем 13.06.2007 року було направлено на адресу позивача претензію за вих.№25/1, у якій останній просив позивача повідомити про дату та час нотаріального посвідчення договору, що будуть зручними для позивача.

Позивачем було направлено відповідь на претензію, в якій останній відмовив у вчиненні нотаріального посвідчення спірного договору посилаючись на відсутність права реалізовувати спірну нежитлову будівлю без рішення Правління, та просить вважати спірний договір недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.89 Господарського кодексу України управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад   і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках –учасники товариства.

Відповідно до п.5.6 Статуту позивача зазначено, що „Директор підприємства розпоряджається майном Підприємства, його грошовими коштами в межах визначених Правлінням”.

Як вбачається з матеріалів справи у відповіді на претензію Спільне підприємство „Яготинська-Технологія” повідомило, що у останнього не існує як самого Правління, так і будь-яких затверджених Правлінням обмежень повноважень директора СПМ „Яготинська-Технологія” стосовно розпорядження майном підприємства.

Таким чином, позивачем за первісним позовом було визнано відсутність затверджених Правлінням обмежень по розпорядженню майном позивача.

Як вбачається з пункту 5.6 Статуту позивача, останній сам по собі не є перешкодою для здійснення відчуження нерухомого майна, що належить позивачеві, оскільки не містить положень, які б прямо чи опосередковано забороняли директору СМП „Яготинська-Технологія” вчиняти будь-які дії по розпорядженню майном позивача до моменту затвердження Правління меж повноважень директора.

Пункт 8.6 Статуту, на який посилається позивач у своїх позовних вимогах стосується порядку ліквідації Підприємства, а речення „Майно Підприємства реалізується за рішенням Правління” є у даному випадку вилученим з контексту, і стосується дій керівних органів підприємства при проведенні його ліквідації, а не порядку здійснення господарської діяльності підприємства.

Інші положення статуту СМП «Яготинська - Технологія»також не містять обмежень повноважень директора підприємства стосовно розпорядження майном підприємства під час здійснення господарської діяльності.

Частиною 5 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Згідно положень частини 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, відповідач не довів існування обмежень повноважень директора СМП «Яготинська-Технологія»стосовно розпорядження майном підприємства, а також не надав доказів того, що ТОВ «Компанія «Сайдеко»знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Отже, зазначені положення Статуту позивача за первісним позовом не дають підстав для висновку щодо укладення спірного договору купівлі-продажу з перевищенням повноважень.

Відповідно до ч.1. ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п‘ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов‘язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про припинення його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов‘язки з моменту вчинення цього право чину.

Дії позивача за первісним позовом про отримання оплати за спірне приміщення та їх використання свідчать про прийняття до виконання Договору.

Відповідно до п.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи сторонами були виконання умови п.1.1 та п. 2.1 Договору.

За змістом статті 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до п. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 334 Цивільного Кодексу України  право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, єдиним правовстановлюючим документом, що встановлює право власності позивача на вищевказане нерухоме майно є Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08.06.2007 року №б/н.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Таким чином, в розумінні вимог статті 334 Цивільного кодексу України судом встановлено, що право власності на нежитлову будівлю /виробниче приміщення/ загальною площею 688,20 м2., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області, ніким не оспорюється, і виникає у ТОВ «Компанія «Сайдеко»з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 08 червня 2007 року, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, провадження у справі у частині позовних вимог про визнання права власності відповідача на нежитлову будівлю підлягає припиненню на підставі п. 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України з мотивів відсутності предмету спору.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального Кодексу України підприємства та організації мають  право  звертатися   до господарського    суду   згідно   з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за захистом своїх  порушених  або  оспорюваних прав  і  охоронюваних  законом  інтересів.

Відповідно до п.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України  доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем за первісним позовом не було подано суду належних доказів, в розумінні ст.215 Цивільного кодексу України, на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги Спільного малого підприємства „Яготинська - Технологія” про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі №б/н від 08.06.2007 року є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” за зустрічним позовом про визнання договору №б/н від 08.06.2007р. дійсним та визнання за останнім права власності на нежитлову будівлю (виробниче приміщення) загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області підлягають задоволенню частково.

В частині позовних вимог про визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” права власності на нежитлову будівлю (виробниче приміщення) загальною площею 688,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 177 в місті Яготині, Яготинського району Київської області провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам за зустрічним позовом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 65 Господарського суду України, ст.ст. 16, 220, 241, 334, 328, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, п.1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову Спільного малого підприємства „Яготинська –Технологія” відмовити.

2. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія „Сайдеко” задовольнити частково.

3. Визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі №б/н від 08.06.2007р., укладений між Спільним малим підприємством „Яготинська-Технологія” та Товариством з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” дійсним.

В іншій частині позовних вимог припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

4. Стягнути із Спільного малого підприємства „Яготинська-Технологія” (07770, м. Київська область, Яготинський район, м. Яготин, вул. Шевченка, 69, рахунок №26004371 у Яготинській філії „Раффайзен Банк Аваль”, МФО 321745, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „Сайдеко” (03179, м. Київ, вул. Ірпінська, 68, к.53, рахунок № 01 в ТОВ „Комерційний банк „Даніель”, МФО 380980, )  42 грн. 50 коп. –державного мита, 59,00 грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

6. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Суддя                                                                                               М.Є. Літвінова

Дата підписання

повного тексту рішення: 16.08.2007р.