КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2007                                                                                           № 16/36

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Кондес  Л.О.

суддів:             Куровського  С.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Липовий І.В. (за дов.),

від відповідача - Пришва В.С. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства (далі - ПП) "Дніпр - Спецмонтаж Інвест"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007

у справі № 16/36

за позовом                               ПП "Дніпр - Спецмонтаж Інвест"

до                                                   Відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) "Київський завод експериментальних конструкцій"

про                                                  стягнення 76 710,55 грн.

за зустрічним позовом ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій”

до ПП „Дніпр – Спецмонтаж Інвест”

про стягнення 19 946, 80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 17.05.2007 у справі № 16/36 в задоволенні первісного позову Приватного підприємства „Дніпр – Спецмонтаж Інвест” до Відкритого акціонерного товариства „Київський завод експериментальних конструкцій” про стягнення 76 710,55 грн. відмовлено повністю, зустрічний позов Відкритого акціонерного товариства „Київський завод експериментальних конструкцій” до Приватного підприємства „Дніпр – Спецмонтаж Інвест” про стягнення 19 946, 80 грн. залишено без розгляду на підставі пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007 у справі № 16/36 в частині первісного позову мотивовано тим, що 01.11.2006 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору оренди № 136 від 14.08.2006, відповідно до якої орендар взяв в оренду з 01.11.2006 виробниче приміщення 408 кв.м. та відкриту площадку 144 кв.м.. Відповідно до п. 4 додаткової угоди місячна плата за листопад 2006 року становить 70 265, 00 грн., згідно пункту 5 додаткової угоди з 01.12.2006 орендар сплачує в місяць 44 905 грн. Посадова особа позивача – орендаря за договором № 136 від 14.08.2006 Юдін Л.О. схвалив в подальшому додаткову угоду №1 від 01.11.2006, а тому суд визнав її дійсною. За зустрічним позовом рішення мотивовано тим, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не було надано доказів пред’явлення (вручення чи направлення) позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) рахунку за грудень 2006 року за комунальні послуги за електроенергію по договору оренди №136 від 14.08.2006.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким первісний позов задовольнити повністю, зустрічний позов залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Також скаржник вважає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що вимоги апелянта є надуманими та необґрунтованими, вважає, що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2007 без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства „Дніпр – Спецмонтаж Інвест” – без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заперечення на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегією суддів встановлено наступне.

Між позивачем (Орендар) та відповідачем (орендодавець) було укладено Договір оренди № 136 від 14.08.2006 (далі – Договір оренди), за яким позивач орендував у відповідача на території заводу виробничі приміщення площею 600 кв.м. та виробниче обладнання – мостовий кран (далі – Об’єкт оренди).

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 283 Господарського кодексу України встановлює, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 2.1. Договір оренди був укладений на строк з 14.08.2006 по 31.12.2006. Об’єкт оренди був переданий за актом приймання – передачі основних фондів в оренду від 14.08.2006.

Згідно пункту 3.1. Договору оренди орендна плата за місяць становила 19 545 грн.

Позивач зазначає, що за весь термін дії Договору оренди розмір орендної плати складає 88 898,16 грн. Однак позивачем було перераховано відповідачу в якості орендної плати за Договором оренди суму 165 608,71 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Отже, позивач вважає, що ним помилково було сплачено 76 710,55 грн.

Відповідач стверджує, що між сторонами було укладено договір № 136 від 14.08.2006 та додаткова угода №1 від 01.11.2006 до договору №136 від 14.08.2006, згідно якої збільшено орендовані площі та відповідно розмір орендної плати.

В матеріалах справи міститься додаткова угода № 1 від 01.11.2006 до Договору оренди (далі – Додаткова угода). Згідно Додаткової угоди ПП „Дніпр–Спецмонтаж Інвест” з 01.11.2006 прийняло в оренду виробниче приміщення площею 408 кв.м. та відкриту площадку площею 144 кв.м. Орендна плата за листопад 2006 р. становить 70 265, 00 грн. в т.ч. ПДВ, з 01.12.2006 – 44 905, 00 грн. в т.ч. ПДВ.

Проте, в апеляційній скарзі позивач заперечує проти того, що ним було підписано Додаткову угоду, посилаючись на те, що підпис, виконаний в Додатковій угоді, не належить Юдіну Л.О. та стоїть печатка іншого підприємства – ПП „Дніпро Спецмонтаж-Інвест” (ідент. код 31608959).

01.11.2006 сторони підписали Акт приймання-передачі основних фондів в оренду, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняв в орендне користування виробничі приміщення площею 408 кв.м. та відкриту площадку площею 144 кв.м. згідно додаткової угоди № 1 п.2 від 01.11.2006. Даний акт підписаний від імені орендодавця Довгополовим І.Б. та від імені орендаря Юдіним Л.О. та скріплений печаткою Приватного підприємства „Дніпр – Спецмонтаж Інвест”.

В акті зазначено, що всі взаємовідносини регулюються Договором оренди № 136 від 14.08.2006.

Позивач сплачував орендну плату згідно договору № 136 та виставлених рахунків-фактур.

Відповідачем надано копію Постанови Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 05.04.2007 про відмову в порушенні кримінальної справи щодо Юдіна Л.О. за ознаками злочину, передбаченого ст.190 Кримінального кодексу України у зв’язку з відсутністю складу злочину. Підставою відмови в порушенні кримінальної справи є те, що ПП „Дніпр–Спецмонтаж Інвест” та ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій” розцінювали Додаткову угоду як легітимну та по якій сплачувалась орендна плата. Підтвердженням цього є відсутність заборгованості за оренду у ПП „Дніпр–Спецмонтаж Інвест” перед ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій”.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів прийшла до висновку, що сторони на виконання Додаткової угоди здійснювали дії, сприймали її як легітимну.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечення апелянта щодо неукладеності Договору оренди не приймається колегією суддів до уваги, оскільки орендоване майно було передано позивачу за актами приймання-передачі, що не заперечувалось останнім, та за користування орендованим майном сплачувалась орендна плата.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо порушення його права брати участь у судовому засіданні з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду якщо справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду.

У пункті 11 роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 № 04-5/366 „Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України зазначено, що стороною, не повідомленою належним чином про місце засідання суду, що є порушенням припису пункту 2 частини третьої статті 104 ГПК, слід вважати сторону, стосовно якої судом першої інстанції не дотримано вимог статті 64 ГПК.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 16.02.2007 було порушено провадження у справі №16/36 та розгляд справи призначено на 06.03.2007.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 06.03.2007, позивач брав участь у судовому засіданні, в якому було оголошено про відкладення розгляду справи на 20.03.2007.

В судовому засіданні 06.04.2007 представник позивача брав участь, розгляд справи відкладено на 24.04.2007 у зв’язку з прийняттям судом зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом..

06.04.2007 Господарським судом м.Києва були отримані пояснення позивача щодо первісного та зустрічного позовів.

В судових засіданнях 24.04.2007, 28.04.2007 позивач був присутній, давав пояснення.

Отже, апелянт брав участь у судових засіданнях, реалізовував свої процесуальні права щодо надання пояснень та заперечень, яким судом першої інстанції було надано правову оцінку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПП „Дніпр–Спецмонтаж Інвест” до ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій.

ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій” було подано зустрічний позов, в якому відповідач за первісним позовом вимагав стягнути з позивача борг в сумі 19 946,80 грн. за комунальні послуги та електроенергію по Договору оренди на підставі рахунку-фактури №СФ-0002872 від 28.12.2006.

Відповідач обґрунтовує зустрічний позов п. 3.2. Договору оренди, відповідно до якого витрати за комунальні послуги (водопостачання, електропостачання, опалення) компенсується за рахунок орендаря, оплачується орендарем щомісячно не пізніше 5-го числа наступного місяця на підставі показань лічильників, пропорційно займаній площі, відповідно пред’явлених рахунків орендодавцем.

Згідно пункту 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.05.2007 у відповідача (позивач за зустрічним позовом) суд витребував докази надання комунальних послуг в період дії договору, докази вручення рахунку – фактури СФ-0002872.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) витребуваних документів не надав.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення зустрічного позову ВАТ „Київський завод експериментальних конструкцій” до ПП „Дніпр – Спецмонтаж Інвест” про стягнення 19 946, 80 грн. без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2007 по справі № 16/36 обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства „Дніпр – Спецмонтаж Інвест” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007 у справі № 16/36 – без змін.

Матеріали справи № 16/36 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді                                                                                          Куровський  С.В

16.10.07 (відправлено)