ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.01.07 р.                                                                              Справа № 39/83

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С., при  секретарі судового засідання Стреліній М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного страхового товариства „Вексель” м.Київ в особі Донецької філії Акціонерного страхового товариства „Вексель” м.Донецьк

до відповідача:  Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське

про: стягнення 2 406,62грн.

За участю:

Представників сторін:

Від позивача: Смолій С.Р. – представник по дов;

Від відповідача: Морозова Н.В. –юрисконсульт по дов.;

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Акціонерне страхове товариство „Вексель” м.Київ в особі Донецької філії Акціонерного страхового товариства „Вексель” м.Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське, про стягнення страхового відшкодування в сумі 2 156,62грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 250грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на страховий поліс №0065949 від 10.01.06р., заяву про здійснення страхової виплати №605 від 29.05.06р., страховий акт №166-13/2004 від 29.05.06р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повідомлення про випадок №424 від 17.04.06р., акт здачі-приймання виконаних робіт від 27.04.06р., платіжні доручення, акт автотоварознавчого дослідження спеціаліста від 27.04.06р., висновок дільничого інспектора Красноармійського МРВ УМВС України в Донецькій області від 21.04.06р.

Відповідач позовні вимоги не визнає оскільки не вбачає вини своїх працівників у пошкодженні автомобілю Seat Toledo, а  позивачем не надано доказів вини відповідача в настанні страхового випадку, у зв»язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач, Акціонерне страхове товариство „Вексель”, та громадянин Юровніков Олег Вікторович, уклали договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) у формі Страхового полісу №0065949 від 10.01.06р., який підпадає під правове регулювання норм статей 979-999 ЦК України, статей 352-355 ГК України та норм Закону України „Про страхування”.

Таким чином, в силу статті 979 ЦК України, статті 354 ГК України, статті 16  Закону України „Про страхування” та п.4 договору позивач зобов’язався  у разі дорожньо-транспортної пригоди, пожежі, вибуху, стихійних лих, протиправних дій третіх осіб, або випадкових подій та природних явищ  автомобілю Seat Toledo (реєстраційний номер АН 3480 ВА), який належить громадянину Юровнікову О.В. згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС №930331, здійснити страхову виплату.

Як вбачається з позовної заяви, 14.04.06р. громадянин Юровніков О.В. помітив пошкодження лакофарбового покриття на передній частині автомобілю, які за його думкою  були завдані працівниками будівельного цеху підприємства відповідача внаслідок фарбування металевого огородження в період з 5 по 14 квітня 2006 року.

Згідно повідомлення про випадок №424 від 17.04.06р. громадянин Юровніков О.В. повідомив позивача про факт пошкодження належного йому автомобілю, а також звернувся до відділу міліції з заявою про вжиття заходів до працівників будівельного цеху ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», які пошкодили його автомобіль.

Для визначення розміру завданої громадянину Юровнікову О.В. шкоди позивачем було замовлене автотоварознавче дослідження в Центрі незалежних експертиз.

У відповідності з актом автотоварознавчого дослідження фахівця Центру незалежних експертиз №643/06-04 від 27.04.06р., завданий громадянину Юровнікову О.В. матеріальний збиток складає 2 156,62грн.

На підставі страхового акту №166-13/2004 від 29.05.06р.  дане пошкодження автомобілю було визнано страховим випадком, у зв’язку з чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 2 156,62грн., що підтверджується платіжними дорученнями №592 від 29.05.06р.

Крім того, за здійснення експертного дослідження вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю Seat Toledo, позивач оплатив 250грн., що підтверджено платіжним дорученням №514 від 10.05.06р. та актом здачі-приймання виконаних робіт від 27.04.06р.

Вважаючи, що шкода громадянину Юровнікову О.В. завдана з вини працівників Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», позивач звернувся до суду з зворотньою вимогою, тобто в порядку регресу,  відповідно до ст. 993,1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» і просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в сумі 2 156,62грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 250грн.

Таким чином, заявлені позивачем у позовній заяві вимоги на суму 2 406,62грн., фактично є вимогами про стягнення шкоди на підставі ст. 1166, 1172 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду  втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями  чи бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної або юридичної особи,  а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична  або  фізична  особа  відшкодовує шкоду,  завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Необхідними умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню шкоди  за загальними правилами є:

-          протиправність поведінки особи;

-          шкода, як результат протиправної поведінки;

-          причинний зв’язок між протиправною поведінкою і завданою шкодою;

-          вина  особи, що заподіяла шкоду;

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад  цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним  взятих на себе зобов’язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (статті 33,34 ГПК України).

Виходячи з цього, відповідно до статті 1166 ЦК України, на яку посилався позивач, він повинен довести факт протиправної поведінки особи, що завдала шкоду, її розмір та причинний зв’язок між ними.

Як у позовній заяві, так і в ході розгляду спору, позивач посилався, зокрема, на те, що факт пошкодження працівниками будівельного цеху підприємства відповідача у період з 05 по 14 квітня 2006 року лакофарбового покриття автомобілю Seat Toledo, підтверджений висновком старшого дільничого інспектора Красноармійського МРВ УМВС України в Донецькій області від 21.04.06р. по перевірці повідомлення громадянина Юровнікова О.В.

Судом був витребуваний з Красноармійського МРВ УМВС України в Донецькій області означений висновок та матеріали перевірки за повідомленням громадянина Юровнікова О.В.

З наданого висновку та пояснень працівників будівельного цеху Личик Г.П., Новіковой З.Н., Жеребцовой Н.Н. та Пилипець Г.А. вбачається, що перед проведенням лакофарбних робіт власники автомобілів, що знаходяться на стоянці, про це були попереджені.

Жодних вказівок на те, що саме працівники підприємства відповідача пошкодили автомобіль Seat Toledo при здійсненні фарбувальних робіт в  матеріалах  перевірки та висновку не має, у зв’язку з чим суд не може прийняти їх в якості належного доказу завдання громадянину Юровнікову О.В. шкоди саме з вини працівників підприємства відповідача.

Відповідно до наданої відповідачем книги нарядів, фарбувальні роботи проводились працівниками ДП „Вугільна компанія „Краснолиманська”  у період з 5 по 7 та з 11 по 14 квітня 2006р.

Також, з метою повного, всебічного та об’єктивного розгляду спору  ухвалою від 21.1.2006р. викликані у судове засідання в порядку ст. 30 Господарського процесуального кодексу України для дачі пояснень працівників підприємства відповідача Личик Г.П., Новіковой З.Н., Жеребцовой Н.Н. та Пилипець Г.А.

Опитані по суті в судовому засіданні 10.01.07р. Личик Г.П., Новикова З.М., які працюють на підприємстві відповідача на посаді малярів-штукатурів, а також комірник стоянці Жеребцова Н.Н. та бригадир Пилипець Г.А. пояснили, що при здійсненні фарбувальних робіт ними дотримувались міри захисту, всі автомобілі, які знаходились у той час поряд, накривалися поліетиленовою плівкою, власники транспортних засобів були завчасно попереджені про проведення фарбувальних робіт. Крім того, вказані особи також пояснили, що при проведенні фарбувальних робіт на стоянці знаходилися транспортні засоби  лише вітчизняного виробництва, автомобілю марки Seat Toledo у вказаний період жоден з них на стоянці не бачив.

Інші наявні в матеріалах справи докази також не свідчать про те, що шкода була завдана саме працівниками Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», у зв»язку з чим суд не може вважати відповідача відповідальним за заподіяну шкоду, та особою, до якої позивач має право заявити зворотню вимогу відповідно до ст. 993, 1172, 1191 ЦК України.

З огляду на вищевикладені обставини суд дійшов висновку, що позивач не довів належним чином та допустимими доказами всіх умов цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню шкоди, а саме наявність завданої шкоди та її розмір, а також безпосередній причинно-наслідковий  зв»язок між діями працівників підприємства відповідача та завданою шкодою, тобто не довів (у розумінні ст. 33 Господарського процесуального кодексу України) ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог,  у зв»язку з чим  у вимогах позивача  відмовляє у зв»язку з недоведеністю. Натомість суд вважає, що відповідач належним чином довів відсутність вини його працівників у пошкодженні автомобілю Seat Toledo.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 22,33,49,82,84,85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові Акціонерного страхового товариства „Вексель” м.Київ в особі Донецької філії Акціонерного страхового товариства „Вексель” м.Донецьк до Державного підприємства „Вугільна компанія „Краснолиманська” м.Родинське про стягнення 2 406,62грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                         Морщагіна Н.С.