СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10.08.07                                                                                 Справа № 8/266пн-ад.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Алвіго-КС», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до  державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про  спонукання надати висновок про бюджетне відшкодування ПДВ

при секретарі Герасименко Р.В.

за участю:

від позивача:               не прибув;

від відповідача:          Водолазський Д.В. за дов. від 06.04.2007.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про спонукання відповідача негайно надати відділу Державного казначейства у м. Сєвєродонецьку висновок про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 232335 грн. за грудень 2006 р.

Заявою від 24.07.2007 позивач змінив предмет позову та заявив вимогу про спонукання відповідача негайно надати відділу Державного казначейства у м. Сєвєродонецьку висновок про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн. за грудень 2006 р.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач у порушення Закону України «Про податок на додану вартість»не надає органу державного казначейства вказаний висновок, що позбавляє його можливості одержати бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що ним проводяться зустрічні перевірки сплати до бюджету сум ПДВ платниками податків (постачальниками продукції) по всьому ланцюгу постачання продукції (у січні 2007 р. були направлені запити до державних податкових інспекцій в м. Запоріжжі та м. Дніпропетровську, однак, відповіді до теперішнього часу не надійшли).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Алвіго-КС»–позивач у справі, зареєстроване як юридична особа –суб’єкт господарювання у виконавчому комітеті Сєвєродонецької міської ради 12.02.2001, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії А00 № 331002.

В якості платника податку на додану вартість позивач зареєстрований у державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку (відповідача по справі), про що видано свідоцтво № 10620717 від 22.02.2001.

21.01.2007 позивачем відповідачу була подана податкова декларація з податку на додану вартість за грудень 2006 року із розрахунком та заявою про бюджетне відшкодування, в якій було вказано про від’ємне значення зобов’язань з ПДВ в сумі 232335 грн.

За даними вказаної податкової декларації усього податкові зобов’язання позивача  складали 52771 грн. (рядок 9); усього податковий кредит складав 348943 грн. (рядок 17). Різниця між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту мала від’ємне значення і складала –(мінус) 296172 грн.

Сума, що підлягала бюджетному відшкодуванню складала 232335 грн. (рядок 25), у тому числі на рахунок платника у банку –232335 грн. (рядок 25.1).

Відповідачем було здійснено виїзну позапланову перевірку позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за листопад і грудень 2006 року, про результати якої складено довідку від 21.02.2007 № 361/23-31337612.

Перевіркою підтверджено правомірність заявленого бюджетного відшкодування за грудень 2006 р. в сумі 157225,74 грн. (замість 232335 грн.)

Щодо решти бюджетного відшкодування в сумі 75109,26 грн. у довідці від 21.02.2007 № 361/23-31337612 відповідач зазначив, що висновок про правомірність відшкодування цієї суми буде зроблено після отримання інформації по всьому ланцюгу постачання продукції.

За податковою декларацією з податку на додану вартість за грудень 2006 року позивачу 23.05.2007 було відшкодовано ПДВ в сумі 157232,49 грн.

До теперішнього часу висновок про правомірність або неправомірність заявленої до відшкодування решти суми (75102,51 грн.), відповідач не зробив, бюджетне відшкодування вказаної суми ПДВ позивачу не здійснив.

З урахуванням заяви про зміну предмету позову від 24.07.2007 позивач заявив вимогу про спонукання відповідача негайно надати відділу Державного казначейства у м. Сєвєродонецьку висновок про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн. за грудень 2006 р.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач у порушення Закону України «Про податок на додану вартість»не надає органу державного казначейства вказаний висновок, що його можливості одержати бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що він на підставі Методичних рекомендації щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджених наказом ДПА України від 18.08.2005 № 350, організував проведення зустрічних документальних перевірок по відповідному ланцюгу постачання продукції.

Відповідач також вказав, що зустрічні перевірки до теперішнього часу в повному обсязі не проведені і коли вони закінчаться –невідомо (у січні 2007 р. ним були направлені запити до державних податкових інспекцій в м. Запоріжжі та м. Дніпропетровську, однак, відповіді до теперішнього часу не надійшли).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Згідно підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(далі –Закон «Про ПДВ») сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 7.7.2 цієї статі передбачено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7. статті 7 Закону «Про ПДВ»платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування,  яка  відображається у податковій декларації.

Підпунктом 7.7.5 пункту 7.7. статті 7 Закону «Про ПДВ»встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення  достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (абзац другий підпункту 7.7.5 пункту 7.7 статті 7 Закону «Про ПДВ).

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ній суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу (підпункт 7.7.6 пункту 7.7 статті 7 Закону «Про ПДВ).

Таким чином, Закон передбачає, що податковий орган може проводити невиїзну, а також виїзну документальні перевірки; загальний строк протягом якого податковий орган має перевірити достовірність нарахування бюджетного відшкодування становить 60 днів, наступних за днем отримання декларації.

Тобто, відповідач до 21.04.2007 мав зробити остаточний висновок про правомірність заявленої до відшкодування суми ПДВ, або перевищення цієї суми. Складення будь-якого проміжного документу не передбачено Законом.

Відповідач у п'ятиденний термін після закінчення перевірки мав надати відділу державного казначейства м. Сєвєродонецька висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Підпунктом 7.7.7. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про ПДВ» встановлено, що якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади (в тому числі органи податкової служби), їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, податковий орган, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, у тому числі за бюджетним відшкодуванням, повинен діяти у спосіб, передбачений законом, а саме, за наслідками перевірок, або надати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування.

Однак, відповідачем до теперішнього часу не надано відділу державного казначейства м. Сєвєродонецька передбаченого законом висновку про відшкодування сум ПДВ у розмірі 75102,51 грн. та не відмовлено позивачу у наданні бюджетного відшкодування.

Діючим законодавством не передбачено право податкового органу з будь-яких причин утриматися від виконання зазначених дій (передбачених законом), як це зробив відповідач.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на Методичні рекомендації щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджені наказом ДПА України від 18.08.2005 № 350, оскільки ці рекомендації не зареєстровані у Міністерстві юстиції України, не є нормативно-правовим актом у розумінні ч. 3 ст. 117 Конституції України, і не підлягають застосуванню судом відповідно до приписів ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою запроваджено принцип законності як один з основних принципів адміністративного судочинства.

Законом України «Про ПДВ»право платника податку на бюджетне відшкодування не поставлене у залежність від проведення або не проведення усіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень  обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач заперечуючи проти позову не довів суду правомірності своєї бездіяльності щодо ненадання висновку про бюджетне відшкодування ПДВ, а також не подав суду доказів порушення податкового законодавства позивачем та (або) його контрагентами при декларуванні результатів господарських операцій.

Протиправне ненадання відповідачем органу державного казначейства зазначеного висновку позбавляє позивача можливості одержати бюджетне відшкодування з податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн.

Відповідно до  ст. 124 Конституції України та ст. 20 Господарського кодексу України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі; позивач, як суб’єкт господарювання має право на судовий захист своїх прав і законних інтересів.

За таких обставин, позов про спонукання відповідача надати відділу Державного казначейства у м. Сєвєродонецьку висновок про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн. (за грудень 2006 р.), підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд присуджує на користь позивача судові витрати по сплаті державного мита в сумі 3,40 грн., які підлягають стягненню з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку (м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Енергетиків, 72) негайно після набрання цією постановою законної сили надати відділу Державного казначейства у м. Сєвєродонецьку (м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Науки, 5) висновок про бюджетне відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Алвіго-КС»(м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Пивоварова, 5, ідентифікаційний код 41) податку на додану вартість в сумі 75102,51 грн. (за грудень 2006 р.).

3.          Стягнути з Державного бюджету України (п/р 0006 в ГУДКУ у Луганській області, МФО 804013, ідентифікаційний код 24046582, код бюджетної класифікації доходів 22090200) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Алвіго-КС»(м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Пивоварова, 5, ідентифікаційний код 41) витрати на державне мито в сумі 3,40 грн.

10 серпня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови. Постанова, оформлена відповідно до ст. 163 КАСУ, підписана 15 серпня 2007 р.

Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторонами по справі протягом десяти днів з 15 серпня 2007 р. може бути подана заява про апеляційне оскарження даної постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через господарський суд Луганської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                                В.В. Корнієнко