ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Постанова

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.
Справа №  19/252

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Тимошенко О.М. за участю
секретаря судового засідання
помічника судді Літвищенко А.А., розглянув справу

За позовом   Заступник прокурора міста Рівне в інтересах
держави в особі  Рівненське обласне
відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до відповідача
підприємець ОСОБА_1

про
стягнення в сумі 1838 грн. 89 коп.

За
участю представників сторін:

від позивача
-Микулін І.М.;

від відповідача-ОСОБА_2

від органу прокуратури
- Воробей С.А.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного
судочинства  України  роз'яснені.

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор звернувся до
господарського суду (як окружного адміністративного суду) з позовом про
стягнення з відповідача на користь позивача 1838 грн. 89 коп. адміністративно-господарських
санкцій за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів у 2006 році. В судових засіданнях прокурор та
позивач підтримали вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив
мотивуючи тим, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від
31.01.2007 р. № 70 “Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи
соціальної захищеності інвалідів в Україні” позивач не здійснював перевірку
щодо виконання відповідачем встановленого нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, про що свідчить відсутність належно оформленого
акту перевірки. Відтак вказує, що підставою для накладення
адміністративно-господарських санкцій є акт перевірки, а не звіт роботодавця.
Окрім цього зазначає, що одне робоче місце для працевлаштування інваліда було
створене, оскільки в рядку 03 звіту проставлено 1, а в рядку 06 -прочерк. Також
вказує, що звіт форми 10-ПІ (затвердженої наказом Мінпраці від 29.12.04 р. №
38) не може розглядатись як доказ в силу п. 3 ст. 70 КАС України, яка наголошує
“Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться
до уваги”, оскільки форма 10-ПІ втратила чинність згідно з наказом Мінпраці від
10.02.2007 р. № 42.

За таких обставин просить в позові
відмовити.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно із звітом приватного
підприємця ОСОБА_1 про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік
(форма 10-ПІ) середньооблікова чисельність штатних працівників облікового
складу в 2006 році складала 9 осіб; чисельність інвалідів, які повинні
працювати на підприємстві -1 особа, а працюючих інвалідів-штатних працівників
-0. Фонд оплати праці штатних працівників -33100 грн. 00 коп. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника становила 3678,00 грн. Сума коштів штрафних
санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів не визначена.

Звіт підписано підприємцем ОСОБА_1,
головним бухгалтером, скріплено печаткою підприємця та подано до Фонду
29.01.2007 року.

Враховуючи викладене, посилання
відповідача на п. 3 ст. 70 КАС України є недоречним, оскільки звіт саме такої
форми ( № 10-ПІ) подано до Фонду соцзахисту інвалідів самим відповідачем. При
цьому слід зазначити, що затверджена наказом Мінпраці від 10.02.2007 р. № 42.
нова форма звіту № 10-ПІ не змінює параметри подання звіту.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 р. № 70 “Про реалізацію статей 19 і 20 Закону
України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” позивачем було
проведено невиїзну перевірку на підставі звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів. За результатами невиїзної перевірки складання акту
чинним законодавством не передбачено.

Вважаючи, що підприємцем у 2006
році не було працевлаштовано одного інваліда, позивач нарахував 1838,89 грн.
адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення середньооблікової
чисельності працюючих інвалідів у межах нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів згідно розрахунку -33100/9/2=1838,89 грн.

За умовами ст. 19 Закону України
“Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (надалі в тексті
-Закон) -для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8
до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Стаття 20 Закону встановлює,
що підприємства з середньообліковою чисельністю штатних працівників від 8 до 15
осіб, незалежно від форм власності і господарювання, на яких кількість
працюючих інвалідів менша ніж встановлено нормативом, - щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких
визначається в розмірі половини
середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне
робоче місце/ не зайняте інвалідом.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону
підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману
працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати
державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів,
необхідної для організації їх працевлаштування (затвердженого постановою КМУ
від 31.01.2007 р. № 70), роботодавці в яких за основним місцем роботи працює
вісім і більше осіб, подають звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів
відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру
зайнятості.

Роботодавці, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше осіб, за невиконання нормативу створення
робочих місць для працевлаштування інвалідів сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення.
Обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями
самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування
інвалідів. (Порядок сплати санкцій затверджений постановою КМУ від 31.01.2007
р. № 70).

Відповідачем не подано жодних
доказів створення робочого місця для інваліда (дотримання нормативу), а також
доказів сплати самостійно визначених адміністративно-господарських санкцій.

Клопотання відповідача про
витребування від позивача інформації про наявність у нього інвалідів на обліку
в 2006 році судом відхилено як безпідставне з огляду на те, що останній не
надав жодних документів які б свідчили про створення робочого місця для
інваліда та направлення повідомлення (інформації) про наявність вільного
робочого місця (вакантної посади) інваліда.

Клопотання відповідача про
направлення матеріалів справи в Рівненський окружний адміністративний суд, який
розпочав свою діяльність 07.08.2007 року також відхилено. Відповідно до
оголошення офіційного видання "Урядовий кур`єр" №135 (3548) від 31 липня
2007 р. про початок діяльності Рівненського окружного адміністративного суду та
п.6 ч.3 р. VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Кодексу адміністративного
судочинства України  - після початку
діяльності окружного адміністративного суду адміністративні позови, подані до
відповідних місцевих господарських судів у справах, що підсудні окружному
адміністративному суду, передаються цими судами до окружного адміністративного
суду, якщо провадження у справі ще не відкрито. У справі № 19/252 провадження
відкрито 27.06.2007 року, тобто до початку діяльності Рівненського окружного
адміністративного суду. Відтак розгляд справи повинен бути здійсненим
господарським судом Рівненської області за правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

З урахуванням вищевикладеного,
позов обгрунтований, підлягає задоволенню в сумі 1838 грн. 89 коп. На
відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору на підставі  п.3 ч.3 прикінцевих та перехідних положень
Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок його неправильних дій
- доведення спору до господарського суду.

Керуючись    ст. 94, ч.1 ст.158, ст.ст. 160,  163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позов задоволити.

Стягнути з підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1), р/р
НОМЕР_2 в ВАТ РВ "Аваль", МФО НОМЕР_3 на користь Рівненського
обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Замкова, 10а/1,
м. Рівне ), р/р 0002 в ОУДК в Рівненській області, МФО 833017, ЗКПО
22586331 - 1838 грн. 89 коп. адміністративно-господарських санкцій.

Стягнути з  підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ
НОМЕР_1), р/р НОМЕР_2 в ВАТ РВ "Аваль", МФО НОМЕР_3 в дохід
державного бюджету 18 грн. 38 коп. судового збору (державного мита).

Видати  виконавчі листи після набрання постановою
законної сили.

Сторона, яка не погоджується з
постановою має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду  першої інстанції
подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови
у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу -згідно складення в
повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                           Тимошенко О.М.

Постанова
підписана  "21" вересня 2007 р.