ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 серпня 2007 р.

№ 6/33

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
судді:

Поляков Б.М.  Катеринчук Л.Й. (доповідач) Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

Виноградівської митниці

на ухвалу  та постанову

господарського суду Закарпатської
області від 22.02.2007 Львівського апеляційного господарського суду від
27.04.2007

у справі
господарського суду

№ 6/33 Закарпатської
області

за заявою

Виноградівської митниці

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

визнання банкрутом

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника

Пензов С.В. (дов. №01-54/3-50 від
09.01.2007)

від боржника

ОСОБА_2 (дов. НОМЕР_1 від
13.11.2006)

В С Т А Н О В
И В  :

В провадженні господарського суду
Закарпатської області знаходилась справа №6/33 про визнання банкрутом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, порушена ухвалою суду
02.02.2007 за заявою Виноградівської митниці (далі -ініціюючого кредитора).

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 22.02.2007 (суддя Кадар Й.Й.) було припинено
провадження у зазначеній справі.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою
ініціюючий кредитор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її
скасувати.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.04.2007 ухвалу суду першої інстанції було залишено
без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції ініціюючий кредитор звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати
ухвалу суду першої інстанції, постанову суду апеляційної інстанції та направити
справу на новий розгляд, аргументуючи порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статей 35, 43 Господарського процесуального
кодексу України (далі -Кодексу), статей 1, 47 Закону “Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду
першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши
застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з статтею 41 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі
-Закону) відносини, пов'язані з банкрутством містоутворюючих, особливо
небезпечних, сільськогосподарських підприємств, страховиків, інших категорій
суб'єктів підприємницької діяльності, регулюються цим Законом з урахуванням
особливостей, передбачених цим розділом.

За приписами частини 2 статті 47
Закону заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може
бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або
його кредиторами. Заяву про порушення справи про банкрутство
громадянина-підприємця можуть подати кредитори, за винятком кредиторів, вимоги
яких пов'язані з зобов'язаннями, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян, кредиторів, які мають вимоги щодо стягнення аліментів, а
також інші вимоги особистого характеру.

Відповідно до частин 6, 8 статті 1
Закону безспірні вимоги кредиторів - вимоги кредиторів, визнані боржником, інші
вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами чи розрахунковими
документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів
з рахунків боржника; до кредиторів боржника належать будь-які особи, які мають
у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, зокрема, органи державної податкової служби та інші
державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю
справляння страхових внесків, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, законодавець не виключає з
числа кредиторів, які можуть подати заяву про банкрутство суб'єкта підприємницької
діяльності органи податкової служби та інші органи, які стягують
загальнообов'язкові податки та збори, а також не обмежує поняття грошових  вимог кредитора - суб'єкта підприємництва
тільки вимогами, які виникли внаслідок здійснення підприємницької діяльності,
допускаючи при цьому подання будь-яких грошових вимог відповідно до частини 6
статті 1 Закону за винятком вимог, які пов'язані з зобов'язаннями, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян та вимог щодо стягнення аліментів,
а також інших вимог особистого характеру.

Згідно з частиною 4 статті 35
Кодексу рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають
значення для вирішення спору.

Як встановлено судами  ухвалою суду 02.02.2007 за заявою
Виноградівської митниці порушено провадження у справі про визнання банкрутом
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

Матеріалами справи підтверджується
безспірність грошових вимог ініціюючого кредитора на суму 1917651грн. 50коп.
спеціального митного збору відповідно до Ухвали апеляційного суду Закарпатської
області від 14.07.2005року у справі №1264 (2005р.) про поворот виконання
рішення Хустського районного суду від 19.09.2002 та зобов'язання ОСОБА_1
сплатити Закарпатській митниці суму несплаченого митного збору в розмірі
1917651,50грн., ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від
26.07.2006 в даній справі про заміну сторони виконавчого провадження на
Виноградівську митницю, виконавчого листа Хустського райсуду від 23.08.2005,
виданого на виконання зазначених судових рішень та Постанови Хустського
районного відділу державної виконавчої служби про примусове виконання
зазначеного виконавчого листа (а.с.12-16).

Судові рішення про визнання
грошових зобов'язань ОСОБА_1 перебувають в силі, відтак зазначені зобов'язання
є безспірними.

Висновки судів першої та
апеляційної інстанції про недоведення ініціюючим кредитором наявності
безспірної заборгованості, яка за своєю правовою природою повинна ґрунтуватися
на підприємницькій діяльності суб'єкта банкрутства - приватного підприємця
ОСОБА_1 спростовуються аналізом наведених норм права, які не забороняють
порушення провадження у справі про банкрутство щодо приватного підприємця по
будь-яких безспірних зобов'язаннях, за винятком тих, що визначені приписами
частини 2 статті 47 Закону.

Відтак, висновки суду першої та
апеляційної інстанції про припинення провадження у справі про банкрутство є
необґрунтованими, а прийняті ними судові акти підлягають скасуванню, як такі,
що прийняті з порушенням спеціального законодавства про банкрутство.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу Виноградівської
митниці задовольнити.

2.          Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 27.04.2007 та ухвалу господарського суду Закарпатської
області від 22.02.2007 скасувати, справу №6/33 направити на новий судовий розгляд
до господарського суду Закарпатської області .

Головуючий
Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

Н. Ткаченко