ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2007
Справа №2-9/8783-2007

За позовом ТОВ "Медфармсервіс", м. Лубни

До відповідача ТОВ "Лікра", м. Сімферополь

Про стягнення 1327,39 грн.

Суддя ГС  АР  Крим Н.С.Пєтухова

Представники:

Позивач – Портяник І.В. – пред-к, дор. пост. №1 від 10.09.2007 р.

Відповідач - не з’явився

Суть спору: Позивач звернувся до Господарського суду АР Крим із позовом,  у  якому просить стягнути з відповідача 1327,39 грн. заборгованості, у тому числі  1211,31 грн. боргу, 86,31 грн. пені, 3% річних у сумі 15,22 грн., 14,55 грн. індексу інфляції.

Представник відповідача повторно у засідання суду не з'явився, витребувані судом документи не представив, про день слухання справи сповіщений у встановленому порядку: ухвала суду направлена за адресою його реєстрації рекомендованою кореспонденцією.

Справа розглядається на підставі наявних у неї матеріалів у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслуховує пояснення представника позивача,   суд –

В с т а н о в и в:

26.09.2006 р. між сторонами був укладений контракт №47.

У відповідності даного контракту позивач брав на себе зобов'язання передати відповідачу медпродукцію, а відповідач зобов’язався прийняти та сплатити її вартість, відповідно до умов контракту.

Пунктом 2.2 контракту сторони передбачили, що платіж за товар, що поставляється проводиться на розрахунковий рахунок продавця на умовах, вказаних у відвантажувальних документах.

Даний товар на загальну суму 1211,31грн. був одержаний відповідачем згідно накладної №РН-0001493 від 05.12.2006р., прикладеної до позову, з відстрочкою оплати на 30 календарних днів, а відповідач прийняв цю продукцію на підставі довіреності серії ЯМЦ №547906 від 06.12.2006р.

Позивач свої договірні зобов’язання виконав належним чином, однак, відповідач не провів розрахунки за одержаний товар.

Позивачем на адресу відповідача спрямована претензія по оплаті боргу №43 від 27.04.2007р.

Статтями  525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений|установлені| строк, одностороння відмова або зміна умов договору не допускається.

При таких обставинах, позовні вимоги позивача в частині|частці| стягнення основного боргу у розміру 1211,31грн. підлягають задоволенню, оскільки підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги  позивача у частині стягнення індексу інфляції за період з січня 2007р. по березень 2007 р. підлягають задоволенню у сумі 14,55 грн.

Позовні вимоги  позивача у частині стягнення 3% річних за період з січня 2007р. по березень 2007 р. підлягають задоволенню у сумі 15,22 грн.

Крім того, позивач відповідно до пункту 5.2 договору №47 просить стягнути з відповідача пеню у розміру 86,31 грн.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення пені за прострочення платежів підлягають частковому задоволенню за період з 05.01.2007р. по 06.06.2007 р. у сумі 86,18грн., оскільки позивачем була допущена помилка при розрахунку пені(при розрахунку пені за період з 01.06.07р. по 06.06.2007 р. позивачем була невірно застосована облікова ставка НБУ – 8,5%, тоді як в указаний період ставка НБУ була 8%).

Ст.33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем таких суду не представлено.

Витрати по оплаті держмита і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на відповідача відповідно до ст.  49  ГПК України.

При подачі позову позивачем сплачено держмито у сумі 133 грн., що підтверджується платіжним дорученням №419 від 08.06.2007 р. на суму 133 грн., а треба було сплатити 102грн. держмита.

Відповідно до підпункту ”а” пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів  України від 21.01.1993 №7-93 „Про державне мито” в новій редакції із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, встановлена ставка державного мита у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 102 грн.

Таким чином, треба повернути позивачу надмірно сплачене держмито у розміру 31 грн.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано  11.09.2007 р.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікра", 95006, м.Сімферополь, вул. Річкова, 12,  (р/р 5500, МФО 351005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медфармсервіс", 37500, м. Лубни, вул.. Петровського, 16, (р/р 26004482 у ЛФ ПАБ „Полтава - Банк”, МФО 331508, ) 1211,31 грн. боргу, 86,18 грн. пені, 3% річних у сумі 15,22 грн., 14,55 грн. індексу інфляції |обов'язку|, 102 грн. держмита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання  судовим рішенням законної чинності.

3.          Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Медфармсервіс", 37500, м. Лубни, вул.. Петровського, 16, (р/р 26004482 у ЛФ ПАБ „Полтава - Банк”, МФО 331508, ) з державного бюджету України (р/р 0002, в банку одержувача: Управління держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет, м. Сімферополь, ) надмірно сплачене держмито у розміру 31 грн., що було перераховане платіжним дорученням №419 від 08.06.2007 р.

Наказ видати після набрання  судовим рішенням законної чинності.

4.          В іншій частині позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.