ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

"02" жовтня 2007 р.

справа № 20-8/344-7/047

Господарський суд міста Севастополя
у складі:

Головуючого          - судді Ілюхіної Г.П.,

при секретарі -Пасіченко Ю.В.

за участю представників:

від позивача          -ОСОБА_2, представник, довіреність
НОМЕР_1,

від відповідачів          -Кузьміна М.Ю., представник,  довіреність б/н від 07.06.2007 (ТОВ „Галерея
сучасного мистецтва „Зелена піраміда”),

- не
з'явився (Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю),

-не з'явився (Севастопольська міська
державна адміністрація),

від третіх осіб          -не з'явився,

розглянувши справу

За          Приватного підприємця ОСОБА_1

адміністративним          (АДРЕСА_1)

позовом

до відповідачів          Товариства з обмеженою
відповідальністю

„Галерея сучасного мистецтва „Зелена
піраміда”

(99002, місто
Севастополь, вул. Симонок, 64 -12)

(99045, місто
Севастополь, АДРЕСА_1)

Державного архітектурно
-будівельного контролю

при Управлінні архітектури
та градобудівництва

Севастопольської міської
державної адміністрації

(99011, місто
Севастополь, вул. Леніна, 2)

Севастопольської міської
державної адміністрації

(99011,
місто Севастополь, вул. Леніна, 2)

третя особа,          Фонд комунального майна
Севастопольської міської Ради

яка заявляє самостійні          (99011, місто Севастополь, вул.
Леніна, 3)

вимоги на предмет спору

третя особа,          Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю

яка не заявляє самостійні          (99011, м. Севастополь, вул.
Кулакова, 13)

вимоги на предмет спору

на стороні відповідачів:

про          визнання недійсним Акту державної
комісії про приймання в експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту І черги
торговельної будівлі в артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1 від
15.09.2004;

визнання недійсним розпорядження
голови Севастопольської міської державної адміністрації від 20.09.2004№ 1413-р
про затвердження Акту державної приймальної комісії по прийманню в експлуатацію
закінченого реконструкцією І черги торговельної будівлі в артгалерею з офісом
та студією по АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2005 (вх.№ 3138) Приватний
підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду міста Севастополя з
позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Галерея сучасного
мистецтва „Зелена піраміда”, Інспекції державного архітектурно -будівельного
контролю про визнання недійсним Акту державної комісії про приймання в
експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту І черги торговельної будівлі в
артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1 від 15.09.2004, визнання недійсним
розпорядження голови Севастопольської міської державної адміністрації від
20.09.2004№ 1413-р про затвердження Акту державної приймальної комісії по
прийманню в експлуатацію закінченого реконструкцією І черги торговельної
будівлі в артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ткаченко М.І. від
08.12.2005 позовна заява була залишена без руху в порядку статті 108
Кодексу адміністративного судочинства України
(т.1 арк.с. 1).

19.12.2005 (вх.№30329) від позивача
на адресу суду надійшла позовна заява з виправленими недоліками в порядку статті
108 Кодексу адміністративного судочинства України  (т.1 арк.с.14-16).

Ухвалою суду від 20.12.2005
відкрито провадження по адміністративній
справі, прийнято рішення про призначення підготовчого провадження та
проведення попереднього судового засідання з метою всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного
строку в порядку статті 110 Кодексу адміністративного судочинства України (т.1
арк.с. 13).

19.01.2006 (вх.№169) Управління з
питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної
адміністрації звернулось до суду з позовною заявою, просить залучити його до
участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору з аналогічними як у позивача вимогами до трьох відповідачів (т.1
арк.с.62-63).

Ухвалою суду від 23.01.2006
закінчено підготовче провадження та по справі призначено судовий розгляд в
порядку статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, до участі у
справі залучено Управління з питань майна комунальної власності
Севастопольської міської державної адміністрації в якості третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет спору в порядку статті 53 Кодексу
адміністративного судочинства України (т.1 арк.с.64-65).

Ухвалою суду від 06.02.2006 в
порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України замінено
первинного другого відповідача - Інспекцію державного архітектурно
-будівельного контролю на належного відповідача - Державний архітектурно
-будівельний контроль при Управлінні архітектури та градобудівництва
Севастопольської міської державної адміністрації; залучено до участі у справі в
якості відповідача Севастопольську міську державну адміністрацію (т.1
арк.с.74).

Ухвалою суду від 20.02.2006
провадження по справі зупинено до вирішення справи № 20-3/338-2/040, що
розглядається в порядку господарського судочинства (т.1 арк.с. 105-106).

Розпорядженням голови суду № 16 від
16.02.2007 у зв'язку з призначенням судді Ткаченко М.І. на посаду судді
Севастопольського апеляційного господарського суду на підставі Указу Президента
України від 06.02.2007 № 82/2007 та з метою дотримання строків розгляду справ,
справа передана до провадження судді Ілюхіній Г.П. (т.1 арк.с.107-109).

Ухвалою
суду від 22.02.2007 справу прийнято до провадження судді Ілюхіної Г.П., справі
привласнений № 20-8/344-7/047 (т.1 арк.с.110-111).

Рішенням господарського суду м.
Севастополя від 12.12.2006 по справі № 20-3/338-2/040 за позовом Прокурора  Гагарінського району міста  Севастополя
в інтересах  держави  в особі
Севастопольської міської ради до товариства з  обмеженою
відповідальністю “Галерея современного искусства “Зеленая Пирамида”,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Севастопольське  міське
головне  управління земельних ресурсів;
треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Фонд
комунального майна  Севастопольської
міської Ради, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 про повернення  самовільно зайнятої ділянки; за позовом Фонду
комунального майна  Севастопольської
міської Ради до товариства з
обмеженою  відповідальністю
“Галерея современного искусства “Зеленая Пирамида”, Севастопольської міської
державної адміністрації про визнання недійсним частини договору, усунення
перешкод у здійсненні права користування майном і зносу самовільно побудованого
нерухомого майна; за позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
товариства з  обмеженою  відповідальністю “Галерея современного
искусства “Зеленая Пирамида”, Севастопольської міської державної адміністрації
про визнання недійсним договору, усунення перешкод у здійсненні права
користування майном і зносу самовільно збудованого нерухомого майна, - позов
Прокурора Гагарінського району міста Севастополя задоволено, зобов'язано
товариство з обмеженою відповідальністю “Галерея современного искусства
“Зеленая пирамида” повернути Севастопольській міській Раді самовільно зайняту
земельну ділянку площею 0,0059 га, яка знаходиться перед фасадом належної
відповідачу двохповерхової будівлі  по
АДРЕСА_1 у м.Севастополі, у стані, придатному для подальшого використання, та
за рахунок власних коштів і силами знести самовільно побудовані споруди,
постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Галерея
современного искусства “Зеленая пирамида” судові витрати; в задоволенні позовів
Фонду комунального майна
Севастопольської міської Ради, суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1 відмовлено (т.1 арк.с.112-115).

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду  від
19.02.2007 по справі № 20-3/338-2/040 рішення господарського суду м.
Севастополя від 12.12.2006 залишено без змін (т.1 арк.с.126-130).

Постановою Вищого господарського
суду України від 22.05.2007 рішення господарського суду м. Севастополя від
12.12.2006 та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду  від 19.02.2007 по справі № 20-3/338-2/040
залишено без змін, підтверджено висновок судів першої та апеляційної інстанції
в частині того, що не встановлено порушень прав позивача та третьої особи.
Порушене право Севастопольської міської Ради відновлено та захищено рішенням по
справі № 20-3/338-2/240 від 12.12.2006 (т.1 арк.с.132-135).

Ухвалою суду від 01.08.2007
провадження по справі поновлено в порядку частини п'ятої статті 156 Кодексу
адміністративного судочинства України, в порядку статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України замінено неналежну третю особу, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет спору -Управління з питань майна
комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, на
належну - Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, справу
призначено до судового розгляду на 20.08.2007 о 10 год. 00 хв. (т.1
арк.с.136-139).

Ухвалою суду від 20.08.2007
провадження по справі зупинено в порядку пункту 4 частини другої статті 156
Кодексу адміністративного судочинства України за клопотанням представника
відповідача (Севастопольська міська державна адміністрація) (вх.№27395) у
зв'язку  з необхідністю надання відзиву
на позов, а також для вирішення питання про те, в порядку якого судочинства
повинен бути вирішений спір: господарського або адміністративного; в порядку
статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів: Інспекцію державного архітектурно-будівельного
контролю (т.2 арк.с.12-15).

Відповідач (ТОВ „Галерея сучасного
мистецтва „Зелена піраміда”) в клопотанні (вх.№34223) просить припинити
провадження по адміністративній справі № 20-8/344-7/047 в порядку пункту 1
частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України з
підстав, що викладені в ньому, основні з яки полягають в тому, що при прийманні
в експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту першої черги торгової будівлі
в артгалерею та студію по АДРЕСА_1 від 15.09.2004 та складенні відповідного
Акту у Севастопольської міської державної адміністрації будь-які владні
управлінські функції були відсутні, з посиланням на пункт 5.1 Рекомендацій
президії Вищого господарського суду України від 27.06.2007 № 04-5/120 „Про
деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам”, Порядок
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів”, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 22.09.2004  (т.2 арк.с.35-37).

Відповідачі (Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю, Севастопольська міська державна
адміністрація) та Треті особа явку уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, вимоги ухвал суду по справі не виконали, про причини
неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені
належним чином та своєчасно.

Відповідно до частини другої статті
128 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове
засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які
прибули в судове засідання, або неповідомлення
ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої
статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про
дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини першої статті
122 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа має
бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

При викладених обставинах,
враховуючи те, що відповідач викликався в судове засідання, але в суд не
з'явивсь, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність його
представників за наявними в справі документами.

Спір виник у зв'язку з тим, що
орендар сусідньої будівлі, власником якої є Територіальна громада м.
Севастополя в особі Севастопольської міської Ради, яка знаходиться в управлінні
Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради та перебуває в оренді у
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, вважає, що відповідач самовільно
захопив частину земельної ділянки шляхом реконструкції будівлі АДРЕСА_1 першої
черги торгового приміщення в артгалерею з офісом та студією, ввів її в
експлуатацію шляхом прийняття спірного Акту державної приймальної  комісії
та його затвердження Севастопольською міською державною адміністрацією з
порушенням встановлених Правил та Порядку, чим перешкоджає їй користуватись та
реконструювати орендовану будівлю по АДРЕСА_2.

Відповідач (ТОВ Галерея сучасного
мистецтва „Зелена піраміда”) вважає, що позивач є неналежним, так як ніяких
перешкод в користуванні орендарем сусідньої будівлі № 27, реконструкція будівлі
№ 29 не створює. Аналогічно вважає, що права органу управління комунальним
майном в його управлінні шляхом здачі в оренду не порушені.

Стаття 2 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної
юрисдикції -це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовій
спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадова особа чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тому слід вважати, що до юрисдикції
адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які
виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до
їх компетенції владних управлінських функцій, а не взагалі всіх функцій,
які виконують суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до пункту 6 розділу VII
„Прикінцеві та Перехідні Положення” Кодексу адміністративного судочинства
України, до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо в законодавчому акті
підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або
зазначено про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід
виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру правовідносин, що
регулюються та визначені Господарським та Господарським процесуальним кодексом
України.

Тобто, господарський суд при
розгляді справ в порядку адміністративного судочинства вирішує підвідомчість
відповідно до статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України,
статті 4 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 12
Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію
державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

- спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів;

2) справи про банкрутство.

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх компетенції.

4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із
створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства,
крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист
свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом передбачені у статті 16 Цивільного кодексу України. Однім з
таких способів, як указано у пункті 10 частини першої статті 16 Цивільного
кодексу України, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також
встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Частина друга статті 20
Господарського кодексу України серед актів, визнання незаконними які
передбачено статтею 16 Цивільного кодексу України, як спосіб захисту прав і
законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права
та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють права і законні інтереси суб'єкта господарювання або
споживача. Тобто за змістом вказаної норми господарські суди розглядають на
загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними  актів, прийнятих іншими органами, у  тому числі, актів господарських товариств,
які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язків характер для
учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акту.

Оскаржуваний Акт державної комісії
про приймання в експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту першої черги
торговельної будівлі в артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1, від
15.09.2004, за своїми ознаками до таких актів не відноситься, оскільки не
носить характеру обов'язкових до виконання ненормативних актів, а лише
фіксацією факту приймання в експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту
першої черги торговельної будівлі в артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1.
Тобто оскаржуваний Акт може бути використаний в якості доказу у разі звернення
з позовом до суду відповідачем і підлягає оцінці судом у відповідності з
вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Юридичним актом є офіційний документ
державного чи іншого органу (посадової особи), прийнятий у межах його
компетенції, зазначеній законом, який має точно зазначені зовнішні реквізити і
породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, який направлений на
регулювання громадських відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин, розповсюджує свою дію на зазначений час, територію, круг суб'єктів.

Відповідно  до
пункту 1 роз'яснень президії Вищого господарського суду  України від 26.01.2000 року № 02-5/35, Акт
державного чи іншого органу -це юридична форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований
на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для
суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу,
який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано
ним, акти поділяються  на нормативні і
такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт  - це
прийнятий  уповноваженим  державним
чи іншим  органом   у  межах
його  компетенції  офіційний письмовий документ, який   встановлює, змінює  чи скасовує
норми права, носить
загальний  чи локальний   характер
та  застосовується  неодноразово. Що ж до актів
ненормативного  характеру (індивідуальних
актів), то  вони породжують  права і
обов'язки тільки  у  того суб'єкта,  якому
вони  адресовані. Форми,
найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими оргаами (далі акти)
залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його
компетенції і регламентуються Конституцією України (254к/96-ВР), відповідними
законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Не можуть  оспорюватися
в  господарському  суду
акти ревізій, документальних перевірок, різного роду листи, інформації,
роз'яснення, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за результатами перевірок
тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового характеру для виконання.

У разі надходження заяв про
визнання недійсними вищезазначених актів, господарський суд повинен відмовити у
їх прийнятті з посиланням на пункт 1 частини першої статті 62 Господарського
процесуального кодексу України, а у разі помилкового прийняття позову
-припинити провадження у справі згідно з пунктом 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Аналіз матеріалів справи, дозволяє
дійти висновку про те, що Акт державної приймальної комісії не є юридичним
актом, здійсненим в рамках адміністративно-правових (акт державного та
іншого органу) та цивільно-правових відносин, оскільки не породжує права та
обов'язки як  для особи, яка його видала,
так і для інших осіб, і отже, сам по собі, не може порушувати права або законні
інтереси особи.

Висновки, вказані в Акті державної
приймальної комісії мають юридичне значення тільки після того, як державний
орган, установа, організація приймуть рішення, керуючись на висновках,
викладених в Акті і вчинять дії, спрямовані на зміну цивільних прав і
обов'язків. В даному випадку підлягають оскарженню рішення і дії вказаного
державного органу, установи, організації, прийняті на підставі висновків,
викладених в Акті.

За таких обставин, спори такої
категорії не підлягають вирішенню в господарських судах.

Відповідно пункту 1 частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває
провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

При викладених обставинах,
провадження по справі в частині позовних вимог позивача та третьої особи про
визнання недійсним Акту державної комісії про приймання в експлуатацію
закінченого реконструкцією об'єкту І черги торговельної будівлі в артгалерею з
офісом та студією по АДРЕСА_1 від 15.09.2004 підлягає закриттю, так як спір не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, так як оспорюваний
документ не є актом в розумінні статті 12 Господарського  процесуального кодексу України.

Все вищеперелічене дає суду
підстави для висновку, що оспорюваний Акт не може бути предметом спору взагалі
ні в порядку адміністративного, ні господарського судочинства.

На підставі вищепереліченого,
керуючись статтями 122, 128, пунктом 1 частини першої статті 157, статтею 165
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1.          Закрити провадження по справі №
20-8/344-7/047 за адміністративним позовом Приватного підприємця ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю
„Галерея сучасного мистецтва „Зелена піраміда”, Державного архітектурно
-будівельного контролю при Управлінні архітектури та градобудівництва
Севастопольської міської державної адміністрації, Севастопольської міської
державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет
спору на стороні відповідачів: Інспекція державного архітектурно-будівельного
контролю про визнання недійсним Акту державної комісії про приймання в
експлуатацію закінченого реконструкцією об'єкту І черги торговельної будівлі в
артгалерею з офісом та студією по АДРЕСА_1 від 15.09.2004.

2.          Закрити провадження по справі №
20-8/344-7/047 за адміністративним позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору: Фонду комунального майна Севастопольської
міської Ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю  „Галерея сучасного мистецтва „Зелена
піраміда”, Державного архітектурно -будівельного контролю при Управлінні
архітектури та градобудівництва Севастопольської міської державної адміністрації,
Севастопольської міської державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: Інспекція
державного архітектурно-будівельного контролю про визнання недійсним Акту
державної комісії про приймання в експлуатацію закінченого реконструкцією
об'єкту І черги торговельної будівлі в артгалерею з офісом та студією по
АДРЕСА_1 від 15.09.2004.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення
ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Г.П. Ілюхіна